ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.07.2019м. ДніпроСправа № 904/1085/19

за позовом Акціонерного товариства "Дніпровська теплоелектроцентраль", м. Кам`янське, Дніпропетровська область

до Відповідача-1: Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, м. Дніпро

Відповідача-2: Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, м. Дніпро

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача Управління державної казначейської служби України у Соборному районі міста Дніпра, м.Дніпро

про стягнення за рахунок державних коштів збитків у розмірі 103 332,80 грн.

Суддя Ніколенко М.О.

При секретарі судового засідання Захарчук А.Е.

Представники:

від позивача: Cидорчук І.С., довіреність № 16/2019 від 28.05.2019;

від відповідача-1: Прусенко І.В., довіреність № 06-65/2862 від 13.05.2019;

від відповідача-2: Андрійко А.В., довіреність № 01-10-2/185-12496 від 19.12.2018;

від третьої особи: Андрійко А.В., довіреність № 1 від 04.01.2019.

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство "Дніпровська теплоелектроцентраль" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровської області про повернення стягнутого виконавчого збору у розмірі 103 332,80 грн.

Позов обґрунтований відмовою відповідача повернути Акціонерному товариству "Дніпровська теплоелектроцентраль" виконавчий збір у розмірі 103 332,8 грн., стягнутий у виконавчому провадженні № 34192071.

Ухвалою суду від 21.03.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 16.04.2019.

Також ухвалено залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача Управління державної казначейської служби України у Соборному районі міста Дніпра.

У судовому засіданні від 16.04.2019 було оголошено перерву до 15.05.2019.

Судове засідання, призначене на 15.05.2019, не відбулось у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Ніколенка М.О.

Ухвалою суду від 17.05.2019 призначено судове засідання з розгляду справи по суті на 03.06.2019.

Ухвалою суду від 03.06.2019 справу № 904/1085/19 ухвалено розглядати в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання на 25.06.2019.

Під час виконання завдань підготовчого провадження, судом вчинено дії із остаточного визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу.

За наслідками цих дій, позивачем подано ряд процесуальних документів. Зокрема:

а) заяву про заміну відповідача у справі, в якій він просить суд замінити відповідача у справі - Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровської області на Головне територіальне управління юстиції у Дніпропетровській області;

б) заяву про залучення до участі у справі у якості співвідповідача - Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області (; місце реєстрації: 49000, м. Дніпро, вул. Челюскіна, 1);

в) заяву про уточнення позовних вимог. Цією заявою Позивачем остаточно визначено складу учасників судового процесу (відповідачами у справі визначено Головне територіальне управління юстиції у Дніпропетровській області (відповідач-1) та Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області (відповідач-2). Також цією заявою змінено підстави позову без зміни предмету: позивач просить у цій справі стягнути з Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровської області за рахунок державних коштів на користь позивача збитки у розмірі 103 332,80 грн.

Ухвалою суду від 25.06.2019 замінено відповідача у справі - Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровської області на Головне територіальне управління юстиції у Дніпропетровській області. Залучено до участі у справі у якості співвідповідача Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області.

Відкладено підготовче засідання на 30.07.2019.

У відзиві відповідач-1 заперечив проти задоволення позовних вимог з таких підстав.

Постанова № 34192071 від 14.01.2013 про стягнення з Акціонерного товариства "Дніпровська теплоелектроцентраль" виконавчого збору у розмірі 103 332,80 грн. боржником не оскаржувалась та скасована не була.

Представник Акціонерного товариства "Дніпродзержинська теплоелектроцентраль" звернувся до господарського суду зі скаргою на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області, у якій просив суд визнати протиправними дії ДВС щодо стягнення виконавчого збору в сумі 103 332,80 грн. у виконавчому провадженні № 34192071 та зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області повернути з Державного бюджету України на користь на користь ПАТ "Дніпродзержинська ТЕЦ" неправомірно стягнуту суму виконавчого збору у розмірі 103 332,80 грн.

За результатами розгляду відповідної скарги ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 18.10.2019 визнано неправомірними дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області щодо стягнення виконавчого збору в сумі 103 332,80 грн. у виконавчому провадженні № 34192071.

В частині вимог скаржника про зобов`язання Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області повернути з Державного бюджету України неправомірно стягнуті суми виконавчого збору, а саме: у виконавчому провадженні № 34192071 у сумі 103 332,80 грн. - відмовлено.

Третя особа під час провадження у справі надала писомові пояснення, у яких зазначила про таке.

На рахунки, що відкриті на ім`я Управління державної казначейської служби України у Соборному районі міста Дніпра виконавчий збір, стягнутий відповідачем, не міг бути зарахований.

Крім того, третьою особою вказано, що повноваженнями щодо прийняття рішення про повернення виконавчого збору з державного бюджету шляхом винесення подання наділене Міністерство юстиції України. В свою чергу, відповідний орган Казначейства виступає лише виконавцем такого подання.

З огляду на викладене, на думку третьої особи, відносини між сторонами є такими, що виникли із бюджетного законодавства, до яких не застосовується загальне цивільне, господарське законодавство. Натомість, підлягає застосуванню спеціальне (бюджетне) законодавство, яке, в свою чергу, детально врегульовує порядок повернення помилково зарахованих коштів до державного бюджету. А отже, дана справа повинна розглядатись адміністративним судом.

Посилаючись на вищевикладені обставини, третя особа заявила клопотання про закриття провадження у справі.

Відповідачем-1 було подано письмове клопотання про закриття провадження у справі. В обґрунтування цього клопотання відповідач-1 зазначив, що даний спір має роглядатись в порядку адміністративного судочинства.

У судовому засіданні представник відповідача-1 підтримав відповідне клопотання.

Протокольною ухвалою від 30.07.2019 судом відмовлено у задоволенні клопотання відповідача-1 про закриття провадження у справі.

У судовому засіданні суду надано клопотання за підписами представників позивача, відповідачів та третьої особи про закриття підготовчого провадження та розгляд справи у той самий день після закінчення підготовчого судового засідання (30.07.2019).

Ухвалою суду від 30.07.2019 закрито підготовче провадження у справі. Розпочато розгляд справи по суті у судовому засіданні 30.07.2019.

В порядку ст. 233, 240 ГПК України, в судовому засіданні 30.07.2019 оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення, повідомлено строк складання повного тексту рішення.

Розглянувши надані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідачів та третьої особи, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Постановою Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровської області ВП № 34192071 від 14.01.2013 (в межах виконавчого провадження з примусового виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 02.07.2004 у справі № 7/205) стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Дніпровська теплоелектроцентраль" виконавчий збір у розмірі 103 332,80 грн.

В подальшому, було змінено найменування Публічного акціонерного товариства "Дніпровська теплоелектроцентраль" на Акціонерне товариство "Дніпровська теплоелектроцентраль".

Представник Акціонерного товариства "Дніпродзержинська теплоелектроцентраль" звернувся до господарського суду зі скаргою на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області, у якій просив суд визнати протиправними дії ДВС щодо стягнення виконавчого збору в сумі 103 332,80 грн. у виконавчому провадженні № 34192071 та зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області повернути з Державного бюджету України на користь на користь ПАТ "Дніпродзержинська ТЕЦ" неправомірно стягнуту суму виконавчого збору у розмірі 103 332,80 грн.

За результатами розгляду відповідної скарги ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 18.10.2019 у спрваі № 7/205 визнано неправомірними дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області щодо стягнення виконавчого збору в сумі 103 332,80 грн. у виконавчому провадженні №34192071.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 29.11.2016 та постановою Вищого господарського суду України від 21.03.2017 ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 18.10.2016 у справі № 7/205 залишено без змін.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Обов`язковість судового рішення також встановлена статтею 326 ГПК України.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно з вимогами частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду встановлені статтею 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), відповідно до частини першої якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Такі ж положення щодо відшкодування завданої шкоди містить і стаття 1173 ЦК України, яка визначає, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до статті 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Держава відповідає за своїми зобов`язаннями своїм майном, крім майна, на яке відповідно до закону не може бути звернено стягнення (стаття 174 ЦК України), тобто саме держава як самостійний учасник цивільних відносин несе відповідальність за шкоду, завдану неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю державних органів та їх посадових і службових осіб.

Підставою для покладення на державу деліктної відповідальності за шкоду, задану особі, є факт неправомірних дій чи бездіяльності державного органу, його посадових або службових осіб, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями чи бездіяльністю і заподіяною шкодою.

Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Факти, передбачені наведеною нормою, мають для суду преюдиціальний характер. Преюдиціальність - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, позаяк їх вже встановлено у рішенні, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву законність судового акта, який вступив у законну силу.

Не потребують доказування преюдиціальні факти, тобто встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) у процесі розгляду іншої справи, в якій беруть участь ті самі сторони, в тому числі і в тих випадках, коли в іншому спорі сторони мали інший процесуальний статус. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме фактам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), але не правовій оцінці таких фактів, здійсненій іншим судом чи іншим органом, який вирішує господарський спір.

Як зазначено вище, ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 18.10.2019 у спрваі № 7/205 визнано неправомірними дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області щодо стягнення виконавчого збору в сумі 103 332,80 грн. у виконавчому провадженні №34192071, що є належним доказом неправомірних дій державного виконавця.

За таких обставин, неправомірні дії Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області щодо стягнення з боржника грошових коштів, завдали Акціонерному товариству "Дніпровська теплоелектроцентраль" збитки, а тому між ними наявний причинно-наслідковий зв`язок.

З огляду на встановлення усіх елементів складу правопорушення, наявність яких є необхідною умовою для відшкодування шкоди, завданої державним органом, вимогу позивача про стягнення з Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровської області за рахунок державних коштів на користь позивача збитки у розмірі 103 332,80 грн. - слід задовольнити.

Щодо вимоги позивача про покладення виконання рішення суду у даній справі на Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області слід зазначити таке.

Виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Оскільки відповідно до наведених вище норм набувачем сплаченого боржником у виконавчому провадженні збору є Державний бюджет України, помилково або надмірно сплачені суми виконавчого збору підлягають стягненню саме з Державного бюджету України.

Кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, з урахуванням положень частини другої статті 2, статті 170 ЦК України, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин, яка через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом, набуває та здійснює свої цивільні права та обов`язки.

Згідно з частиною другою статті 45 Бюджетного кодексу України - Казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, перерахування компенсації частини суми штрафних (фінансових) санкцій покупцям (споживачам) за рахунок сплачених до державного бюджету сум штрафних (фінансових) санкцій, застосованих такими органами за наслідками проведеної перевірки за зверненням або скаргою покупця (споживача) про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій.

Відповідно до підпункту 2 пункту 35 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845, казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень.

Пунктом 36 Порядку передбачено, що у разі здійснення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 35 цього Порядку стягувачі подають документи, зазначені в пункті 6 цього Порядку, до органу Казначейства за місцезнаходженням органу державної влади, внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності якого заподіяно шкоду. Орган Казначейства повідомляє зазначеному органу протягом п`яти робочих днів після надходження документів про їх надходження.

Зазначені положення встановлюють порядок взаємодії державних органів між собою. Тому у разі, коли орган стягнення в установлений законом строк не надає відповідний висновок органу державного казначейства, платник вправі скористатись своїм правом на судове оскарження бездіяльності шляхом звернення з позовом про стягнення відповідної суми коштів (повернення надміру сплаченої суми) з державного бюджету.

Кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 170 ЦК України держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Таким чином, територіальний орган Державної казначейської служби України є уповноваженим державою органом, що здійснює списання коштів державного бюджету на виконання судових рішень про відшкодування шкоди, заподіяної юридичним особам, внаслідок незаконних дій (бездіяльності).

При цьому в господарському процесі відповідно до частини четвертої статті 56 ГПК України держава, територіальна громада бере участь у справі через відповідний орган державної влади, орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник або представник.

Отже, у цій справі відповідачем є держава, яка бере участь у справі через відповідний орган (органи) державної влади. Такими органами у цій справі є Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (Відділом примусового виконання рішень якого неправомірно стягнуто з відповідача грошові кошти) та Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області (яка відповідно до законодавства є органом, який здійснює повернення коштів з державного бюджету) .

Так, у частині 5 статті 238 ГПК України відсутні вимоги про зазначення таких відомостей, як орган, через який грошові кошти мають перераховуватися, номери (види) рахунків, з яких має бути здійснено стягнення (списання) коштів, зокрема за вимогами до держави Україна.

Відповідно до приписів частини пятої статті 238 ГПК України у резолютивній частині рішення зазначаються:

1) висновок суду про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної із заявлених вимог; 2) розподіл судових витрат; 3) строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження; 4) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків сторін (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України. Висновок суду про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної із заявлених вимог не може залежати від настання або ненастання певних обставин (умовне рішення).

При цьому необхідності зазначення таких відомостей, як орган, через який грошові кошти мають перераховуватись, або номера чи виду рахунку, з якого має бути здійснено стягнення/списання, наведена норма не встановлює, оскільки такі відомості не впливають ні на підстави, ні на обов`язковість відновлення права позивача в разі встановлення судом його порушення, та за своєю суттю є регламентацією способу та порядку виконання судового рішення, що має відображатися у відповідних нормативних актах, а не в резолютивній частині рішення.

Отже, резолютивна частина рішення у даній справі не повинна містити відомостей про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено безспірне списання, а спірні суми мають стягуватись з Державного бюджету України.

Такої самої позиції дотримується Велика Палата Верховного Суду під час розгляду аналогічних спорів (постанова від 19.06.2018 у справі № 910/23967/16).

За таких обставин, у задоволенні вимоги позивача про покладення виконання рішення суду у даній справі на Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області - слід відмовити.

Відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на Головне територіальне управління юстиції у Дніпропетровській області у повному обсязі.

Керуючись положеннями Господарського Кодексу України, Цивільного кодексу України, ст. 73, 74, 123, 129, 232, 233, 236-241, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Акціонерного товариства "Дніпровська теплоелектроцентраль" (місцезнаходження: 51925, Дніпропетровська область, м. Кам`янське, вул. Заводська, 2; ) збитки у розмірі 103 332,80 грн.

Стягнути з Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (місцезнаходження: 49027, м. Дніпро, пр. Д. Яворницького, 21-А; ) на користь Акціонерного товариства "Дніпровська теплоелектроцентраль" (місцезнаходження: 51925, Дніпропетровська область, м. Кам`янське, вул. Заводська, 2; ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 921 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження. Рішення може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 12.08.2019.

Суддя Ніколенко М.О.