ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

07.08.2019 р. Справа № 914/1555/19

місто Львів

Суддя Т. Рим, розглянувши матеріали справи

за позовом: акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Львівгаз",
до відповідача:акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України",
про:визнання недійсним одностороннього правочину,
ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Львівської області подано позовну заяву акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Львівгаз" до акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про визнання недійсним одностороннього правочину заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог від 24.07.2019 № 39-4717/1.17-19.

На електронну адресу суду 06.08.2019 акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" подало клопотання, яким просило відмовити у відкритті провадження у справі або залишити позов без розгляду. Клопотання підписане електронним цифровим підписом. Клопотання обґрунтоване тим, що 02.08.2019 акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Львівгаз" звернулося з аналогічною позовною заявою до Господарського суду міста Києва.

Фактичні обставини.

Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Львівгаз" подало до Господарського суду Львівської області позовну заяву від 02.08.2019 № 790007.2-СК-8592-0819 (надалі Позов-1) до акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про визнання недійсним одностороннього правочину заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог від 24.07.2019 № 39-4707/1.17-19. Підставою позову є обставини спірності вимог відповідача, а також підписання цієї заяви не уповноваженою на це особою. Цей позов надійшов до Господарського суду Львівської області 02.08.2019, про що свідчить витяг з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справі присвоєно № 914/1555/19.

Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Львівгаз" подало до Господарського суду міста Києва позовну заяву від 02.08.2019 № 790007.2-СК-8591-0819 (надалі Позов-2) про визнання недійсним одностороннього правочину заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог від 24.07.2019 № 39-4717/1.17-19. Підставою позову є обставини спірності вимог відповідача, а також підписання цієї заяви не уповноваженою на це особою. Як вбачається з веб-сайту інформаційного ресурсу "Судова влада України" (https://court.gov.ua), Позов-2 надійшов до Господарського суду міста Києва 05.08.2019, справі присвоєно № 910/10471/19. Відомості про відкриття провадження у справі № 910/10471/19 чи вчинення судом інших дій за наслідками розгляду Позову-2 відсутні.

Таким чином, обидва позови адресовані одному і тому ж відповідачу, предметом обох позовних заяв є визнання недійсним одного і того ж одностороннього правочину, а підставою одні і ті ж обставини. Вихідні реєстраційні номери обох позовів є послідовними.

У Позові-1 позивач підтвердив, що у провадженні господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішує господарський спір, відсутня справа зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав та не вирішувався раніше такий спір між сторонами цієї справи про цей же предмет і з тих же підстав.

Додатково потрібно звернути увагу, що в Позові-1 позивач обґрунтовує підсудність справи саме Господарському суду Львівської області (адже місцем реєстрації відповідача є місто Київ).

Оцінка суду.

Щодо можливості відмовити у відкритті провадження.

У поданому клопотанні відповідач зазначає про необхідність відмови у відкритті провадження у справі з тих підстав, що аналогічний позов подано до іншого суду.

Така можливість дійсно передбачена пунктом 3 частини 1 статті 175 Господарського процесуального кодексу України. Так, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Таким чином, необхідною передумовою для відмови у відкритті провадження у справі з цієї підстави є перебування аналогічної справи у провадженні іншого суду. На переконання суду, це означає наявність відкритого провадження у справі, що пов`язується з постановленням судом відповідної ухвали (стаття 176 Господарського процесуального кодексу України).

З урахуванням наведеного, враховуючи відсутність доказів відкриття Господарським судом міста Києва провадження у справі № 910/10471/19, немає підстав для застосування пункту 3 частини 1 статті 175 Господарського процесуального кодексу України.

Щодо дотримання правил територіальної підсудності.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 27 Господарського процесуального кодексу України позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань. Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань місцезнаходженням відповідача є: 01601, місто Київ, вулиця Богдана Хмельницького, будинок 6.

Таким чином, за загальним правилом (визначення підсудності за місцезнаходженням відповідача), розгляд Позову-1 повинен здійснюватися Господарським судом міста Києва.

Водночас, частиною 5 статті 29 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Обґрунтовуючи дотримання правил територіальної підсудності, позивач стверджує у Позові-1, що оспорюваний правочин (заява про зустрічне зарахування однорідних вимог) виконується за місцезнаходженням позивача. Зокрема,

- особливість оспорюваного правочину полягає у тому, що для його виконання необхідне вчинення позивачем дій (ряд бухгалтерських операцій, пов`язаних із відображенням цього зарахування в бухгалтерському обліку позивача);

- виконання договору купівлі-продажу природного газу № 13-260-Н, який був предметом розгляду у справі № 914/3703/15, та за яким відповідач має заборгованість перед позивачем у сумі 19'790'124,29 грн., також мало місце на території Львівської області за місцезнаходженням позивача.

Аналізуючи аргументи позивача щодо підсудності справи, суд вважає за необхідне вказати на їх необґрунтованість. Так, спір за Позовом-1 виник з одностороннього правочину, яким є заява про зарахування зустрічних однорідних вимог. Цей правочин не визначає місця виконання.

Необхідність вчинити низку бухгалтерських операцій з метою відображення зарахування зустрічних однорідних вимог не свідчить про особливість правочину, у зв`язку з якою правочин може виконуватись лише в певному місці. Протилежна сторона у зв`язку із зарахуванням також учиняє певні бухгалтерські операції. Крім того, як правило, виконання будь-якого правочину чи іншої господарської операції передбачає вчинення певних дій сторонами такого правочину чи операції з їх відображення в бухгалтерському обліку. Як убачається зі змісту оспорюваної заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог, відповідач зарахував вимоги не лише за договором купівлі-продажу природного газу № 13-260-Н, але й за низкою судових справ, зокрема й за зобов`язаннями зі сплати судового збору. Врешті, предметом Позову-1 є визнання недійсним одностороннього правочину, а не договору купівлі-продажу природного газу № 13-260-Н.

Зважаючи на зазначене, суд дійшов висновку, що пред`явлення цього позову в Господарський суд Львівської області здійснено з порушенням правил територіальної підсудності.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 31 Господарського процесуального кодексу України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. За таких обставин суд вважає за необхідне передати справу № 914/1555/19 на розгляд Господарському суду міста Києва.

Щодо зловживання процесуальними правами.

В додаток до наведеного суд вважає за необхідне звернути увагу як позивача, так і його повноважного представника, який підписав позов та володіє статусом адвоката, на заборону зловживання процесуальними правами.

По-перше, згідно з частиною 1 та пунктом 2 частини 2 статті 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями.

По-друге, важливо акцентувати увагу, що відповідно до пункту 10 частини 3 статті 162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав. Натомість у позовній заяві позивач зазначив, що у провадженні господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішує господарський спір, відсутня справа зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав та не вирішувався раніше такий спір між сторонами цієї справи про цей же предмет і з тих же підстав.

Керуючись статтями 2, 27, 29, 43, 226, 234, Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Передати справу № 914/1555/19 за позовною заявою акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Львівгаз" до акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про визнання недійсним одностороннього правочину заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог від 24.07.2019 № 39-4717/1.17-19 до Господарського суду міста Києва за територіальною підсудністю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в порядку, визначеному розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Рим Т.Я.