ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

12 серпня 2019 року м. ОдесаСправа № 923/1937/15
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Л.В. Поліщук,

суддів: Л.О. Будішевської, С.В. Таран,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Господарського суду Херсонської області від 22.12.2015 (суддя Литвинова В.В., м. Херсон, повний текст рішення складено 28.12.2015)

у справі № 923/1937/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "МІТЕХ"

до відповідачів:

1. Приватного акціонерного товариства "Міжнародна Інвестиційна компанія "Інтерінвестсервіс"

2. ОСОБА_2

3. ОСОБА_1

про визнання правочину недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Херсонської області від 22.12.2015 у справі № 923/1937/15 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "МІТЕХ" задоволено частково: визнано недійсним інвестиційний договір (про інвестування у житлове будівництво) №221/F від 16.11.2005 р., укладений між ОСОБА_2 та ЗАТ «Міжнародна інвестиційна компанія «Інтерінвестсервіс», яке діяло як оператор Спільної діяльності між ЗАТ "Міжнародна інвестиційна компанія "Інтерінвестсервіс" та Українською студією телевізійних фільмів «Укртелефільм» на підставі договору від 30.01.2004 р.; припинено провадження по справі щодо вимог про визнання недійсним договору №221/ F-В про відступлення права вимоги від 15.06.2007 р., укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1

26.07.2019 ОСОБА_1 звернулась через місцевий господарський суд з апеляційною скаргою на вказане вище судове рішення, в якій просила скасувати дане рішення в частині визнання недійсним інвестиційного договору №221/F від 16.11.2005 та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову в цій частині.

Одночасно скаржник заявив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження. В обґрунтування даного клопотання представник скаржника зазначив, що ОСОБА_1 не було і не могло бути відомо про розгляд даної справи. Отримавши 19.06.2019 повний текст заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 06.06.2016 у справі №755/615/16-ц, яким визнано недійсним договір відступлення, ОСОБА_1 вперше дізналася про існування провадження у даній справі. Після цього представник ОСОБА_1 ознайомився в приміщенні Господарського суду Херсонської області з матеріалами даної справи, саме тому 12.07.2019 є датою отримання ОСОБА_1 копії оскаржуваного рішення.

Розглянувши апеляційну скаргу та клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із статтею 93 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваного судового рішення) апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів, а на ухвалу місцевого господарського суду - протягом п`яти днів з дня їх оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Апеляційний господарський суд постановляє ухвалу про повернення апеляційної скарги у випадках, якщо вона подана після закінчення строків, установлених цією статтею, і суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, та незалежно від поважності причини пропуску цього строку - у разі, якщо апеляційна скарга подана прокурором, органом державної влади, органом місцевого самоврядування після спливу одного року з дня оголошення оскаржуваного судового рішення. Розгляд заяви особи про поновлення строку на подання апеляційної скарги здійснюється одним із суддів колегії суддів апеляційного господарського суду, склад якої визначений при реєстрації справи відповідно до положень частини четвертої статті 91 цього Кодексу.

За положеннями п. 13 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній на час подання апеляційної скарги) судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 119 ГПК України (в редакції, чинній на час подання апеляційної скарги) суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Для поновлення процесуального строку суд має встановити відповідні обставини, задля чого заявник має довести суду їх наявність та непереборність, у зв`язку з тим, що фактично норма про можливість поновлення процесуальних строків є, по суті, пільгою, яка може застосовуватись як виняток із загального правила, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого визначення законодавцем кожного з процесуальних строків.

Відповідно до ч. 2 ст. 261 ГПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків:

1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, інтереси та (або) обов`язки;

2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Як вище зазначалось, скаржник у своєму клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження посилається на те, що йому було невідомо про розгляд даної справи.

Оцінюючи викладені доводи апелянта щодо причин пропуску процесуального строку, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 ГПК України (в редакції, чинній на час порушення провадження у даній справі) суддя, прийнявши позовну заяву, не пізніше трьох днів з дня її надходження виносить і надсилає сторонам, прокурору, якщо він є заявником, ухвалу про порушення провадження у справі, в якій вказується про прийняття позовної заяви, призначення справи до розгляду в засіданні господарського суду, про час і місце його проведення, необхідні дії щодо підготовки справи до розгляду в засіданні. Ухвала про порушення провадження у справі надсилається зазначеним особам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Згідно з п. 3.9.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» (у редакції, чинній як на час порушення провадження у даній справі, так і на час подання вказаної апеляційної скарги) особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв`язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Аналогічні положення містить чинна редакція ГПК України.

Так, відповідно до ч.ч. 3, 7 ст.120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

У п. 4 ч. 6 ст. 242 ГПК України встановлено, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Отже, якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалу Господарського суду Херсонської області про порушення справи від 30.11.2015, якою призначену справу до розгляду в засіданні господарського суду на 22.12.2015 о 10:00 год., було направлено на адресу скаржника: АДРЕСА_2 та повернуто відділенням поштового зв`язку із відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання» (а.с. 46-49).

За цією ж адресою ОСОБА_1 30.12.2015 направлено рішення суду від 22.12.2015, яке також повернуто поштою 03.02.2016 з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання» (а.с. 75-77).

Судова колегія зауважує, що саме дану адресу скаржник вказав у своїй апеляційній скарзі із зазначенням, що номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса та адреса електронної пошти відсутні.

Отже, копії ухвали Господарського суду Херсонської області про порушення справи від 30.11.2015 і рішення від 22.12.2015 надсилалась судом саме за адресою, зазначеною скаржником в апеляційній скарзі.

З огляду на викладене, враховуючи термін зберігання поштової кореспонденції відділенням поштового зв`язку та її повернення до місцевого господарського суду із відміткою поштового відділення "за закінченням встановленого строку зберігання", колегія суддів дійшла висновку, що відповідно до п. 4 ч. 6 ст. 242 ГПК України ухвала Господарського суду Херсонської області від 30.11.2015 вважається врученою скаржнику 09.12.2015 - в день проставлення у поштовому відділенні штампу із відміткою "за закінченням встановленого строку зберігання", а апеляційну скаргу ОСОБА_1 подано аж 26.07.2019.

За таких обставин, доводи скаржника про неповідомлення його судом про розгляд даної справи є необґрунтованими, а тому, подання апеляційної скарги ОСОБА_1 після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження відповідно до ч. 2 ст. 261 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 234, 261 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Херсонської області від 22.12.2015 у справі № 923/1937/15.

2. Апеляційну скаргу з доданими до скарги матеріалами надіслати ОСОБА_1 .

3. Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках та строки, передбачені ст.ст. 287, 288 Господарським процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя Л.В. Поліщук

Суддя Л.О. Будішевська

Суддя С.В. Таран