ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" серпня 2019 р. м. Київ Справа № 911/1474/19

м. Київ, вул. С. Петлюри, буд. 16/108

господарський суд Київської області

Господарський суд Київської області, одноособово, у складі судді Саванчук С.О., секретар судового засідання Кубей В.І., розглянувши матеріали

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Енергогазрезерв

18002, м. Черкаси, вул. Гоголя 137, оф.19,

до Державного спеціалізованого підприємства Чорнобильський спецкомбінат

07270, Київська обл., Іванківський р-н, м. Чорнобиль, вул. Радянська 70,

про стягнення збитків

за участі представників сторін:

позивача Джирма А.В. (посвідчення № 806 від 01.12.2017, довіреність від 13.05.2019);

відповідача Пономаренко О.В. (посвідчення № 6095/10 від 07.07.2017, ордер серія ЛГ № 002249 від 09.07.2019); Побережна М.О. (посвідчення № 000177 від 24.12.2018, ордер серія ЛГ № 002250);

обставини справи:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява (вх. № 1532/19 від 12.06.2019) Товариства з обмеженою відповідальністю Енергогазрезерв до Державного спеціалізованого підприємства Чорнобильський спецкомбінат про стягнення збитків.

Позовні вимоги обґрунтовані недотриманням відповідачем дисципліни споживання природного газу у VI кварталі 2016 року, в наслідок чого, позивачу завдані збитки у розмірі 1894702,85 грн.

Ухвалою господарського суду Київської області від 14.06.2019 відкрито провадження у справі № 911/1474/19 та призначено справу до розгляду на 09.07.2019.

Ухвалою господарського суду Київської області від 01.07.2019 виправлено описку, допущену в ухвалі господарського суду Київської області від 14.06.2019.

Через канцелярію господарського суду Київської області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. 13197/19 від 05.07.2019).

Через канцелярію господарського суду Київської області від позивача надійшло клопотання (вх. № 13375/19 від 08.07.2019) про відкладення розгляду справи.

Через канцелярію господарського суду Київської області від відповідача надійшло клопотання (вх. № 13417/19 від 09.07.2019) про оголошення перерви у підготовчому засіданні.

Через канцелярію господарського суду Київської області надійшла заява позивача про зменшення позовних вимог (вх. № 13761/19 від 15.07.2019).

Через канцелярію господарського суду Київської області від відповідача надійшла заява (вх. № 13871/19 від 16.07.2019) про надіслання поштової кореспонденції на адресу представника відповідача.

Через канцелярію господарського суду Київської області від відповідача надійшли (вх. № 14210/19 від 22.07.2019) заперечення на відповідь на відзив.

23.07.2019 до господарського суду Київської області від позивача надійшла заява (вх. № 14331/19 від 23.07.2019) про відкладення розгляду справи.

Ухвалою господарського суду Київської області від 23.07.2019 заяву позивача (вх.№13761/19 від 15.07.2019) про зменшення позовних вимог задоволено повністю, прийнято зменшення розміру позовних вимог, розгляд справи № 911/1474/19 здійснюється за остаточними позовними вимогами відповідно до заяви позивача (вх.№13761/19 від 15.07.2019): стягнення 1735767,64 грн. збитків, закрито підготовче провадження у справі № 911/1474/19 та призначено справу до розгляду по суті на 01.08.2019.

Через канцелярію господарського суду Київської області від відповідача надійшла заява про видачу копії технічного запису судового засідання (вх. № 14865/19 від 30.07.2019) та заява про ознайомлення з матеріалами справи (вх. № 14866/19 від 30.07.2019).

У судовому засіданні 01.08.2019 оголошено перерву до 02.08.2019, відповідно до частини 2 статті 216 Господарського процесуального кодексу України.

Через канцелярію господарського суду Київської області від позивача надійшла заява (вх. № 15035/19 від 02.08.2019).

У судове засідання 02.08.2019 з`явився представник позивача, який підтримав позовні вимоги та представники відповідача, які заперечили проти задоволення позову.

Відповідно до частини 6 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 02.08.2019 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх у сукупності, суд -

встановив:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Енегрогазрезерв» (далі - позивач, постачальник) та Державним спеціалізованим підприємством «Чорнобильський спецкомбінат» (далі - відповідач, споживач) укладено договір постачання природного газу № С/13-16 від 02.02.2016, згідно з умовами якого постачальник зобов`язується поставити споживачу і передати у власність товар: природній газ у лютому 2016 року 850 тис. м куб.; у березні 2016 року - 800 тис. м куб.; у квітні 2016 року - 200 тис. м куб.

Відповідно до пункту 2.3 Договору у випадку зміни планового споживання природного газу, коригування приймаються на підставі письмових заявок споживача за 5 днів до початку місяця поставки. Збільшення/зменшення планового обсягу газу у поточному місяці здійснюються на підставі письмової заявки споживача до 20-го числа місяця поставки.

Згідно з пунктом 2.4. Договору фактичний обсяг поставки газу за даним договором визначається на підставі актів прийому-передачі природного газу.

Пунктом 3.1 Договору встановлено, що ціна за 1000,0 куб. м разом з ПДВ становить 7460,00 грн.

Відповідно до пункту 4.1 Договору оплата за газ проводиться покупцем виключно грошовими коштами, в наступному порядку: 100% вартості спожитого обсягу газу оплачується на підставі акту виконаних робіт до 10 числа місяця, наступного за звітним.

Згідно з пунктом 4.3 Договору, сума договору складає 13801000,00 грн.

Відповідно до пункту 9.5 Договору даний договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2016.

Додатковою угодою № 2 від 31.03.2016 сторонами погоджено, що вартість 1000,0 куб. м газу складає 7506,00 грн.

Додатковою угодою № 3 від 24.11.2016 сторонами погоджено, що з листопада 2016 року ціна за 1000,0 куб. м природного газу становить 8256,60 грн.

Також додаткова угода № 3 містить додаток № 1, згідно з яким сторонами погоджено, що позивач зобов`язаний поставити, а відповідач отримати газ: у лютому 2016 року 461,625 тис. м куб., у березні 2016 року 260,872 тис. м куб., у квітні 2016 року 38,056 тис. м куб., у листопаді 2016 року 250,00 тис. м куб., у грудні 2016 року - 734,124705 тис. м куб.

Додатковою угодою № 4 від 12.12.2016 сторонами внесено зміни до пункту 1.1 Договору та викладено його у наступній редакції: постачальник зобов`язується поставити споживачу і передати у власність товар - природній газ, за періоди: 02.02.2016 - 31.03.2016 у розмірі 722497,00 тис. м куб., 01.04.2016 - 30.10.2016 у розмірі 38056,00 тис. м куб., 01.11.2016 - 30.11.2016 у розмірі 252308,00 тис. м куб., 01.12.2016 - 31.12.2016 у розмірі 690550,607 тис. м куб.

Додатковою угодою №5 від 31.12.2016 сторонами продовжено строк дії Договору на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку 2017 року, на суму не більше 20% від загальної суми договору.

Додатковою угодою № 6 від 16.01.2017 сторонами внесено зміни до пункту 1.1 Договору та викладено його у наступній редакції: у 2017 році поставка газу у розмір 315451,429 тис. м куб.

Аргументи Товариства з обмеженою відповідальністю Енергогазрезерв

Згідно з актом № РН-0000173 від 29.02.2016 відповідачем використано 461,625 тис. м куб на суму 3443724,35 грн., тобто, обсяг недовикористаного газу становить 388,375 тис. м куб.

Згідно з актом № РН-0000351 від 31.03.2016 відповідачем використано 260,872 тис. м куб. на суму 1946106,17 грн., тобто, обсяг недовикористаного газу становить 539,128 тис. м куб.

Згідно з актом № РН-0000511 від 30.04.2016 відповідачем використано 38,056 тис. м куб. на суму 285648,34 грн., тобто, обсяг недовикористаного газу становить 161,944 тис. м куб.

Заявкою вих. № 232-3335 від 13.1.02016 відповідач інформує позивача про те, що у жовтні 2016 року його обсяг споживання становитиме 120 тис.куб.м.

За жовтень 2016 року відповідачем не використано природній газ.

Згідно з актом № РН-0001627 від 30.11.2016 відповідачем використано 252,308 тис. м куб. на суму 2083206,23 грн., тобто, обсяг недовикористаного природного газу становить 377,692 тис. м куб.

Додатковою угодою № 3 від 23.11.2016 відповідач проінформував позивача, що у грудні 2016 року він використає 734,124705 тис. м куб., проте, згідно з актом № РН-0001685 від 12.12.2016 відповідачем використано 250,0 тис. м куб. на суму 2187501,00 грн., згідно з актом № РН-0001745 від 20.12.2016 використано 150,0 тис. м куб. на суму 1312500,60 грн., згідно з актом № РН-0001883 від 28.12.2016 використано 5,660 тис. м куб. на суму 49525,02 грн., згідно з актом № РН-0002001 від 31.12.2016 використано 42.152 тис. м куб. на суму 368830,16 грн., тобто, обсяг недовикористаного газу становить 286,31270 тис. м куб.

Отже, враховуючи вищенаведене споживання природного газу, відповідачем порушено вимоги пункту 5.2.2 Договору, а також не дотримано вимоги пункту 20 Правил постачання природного газу, яким зобов`язано відповідача дотримуватись дисципліни відбору природного газу в обсягах та на умовах, визначених договором.

17.05.2019 на адресу відповідача направлено акт - претензію № 16/05-19 від 16.05.2019 з вимогою сплатити понесені позивачем збитки у розмірі 1894702,85 грн., проте, акт залишено без підписання, грошові кошти не сплачено.

Відносно аргументів відповідача щодо додаткової угоди № 3, зазначено, що вона вносить зміни до планових обсягів споживання природного газу протягом 2016 року, проте, не може бути застосована для коригування планових обсягів природного газу за жовтень-листопад 2016 року, оскільки, відповідно до пункту 2.3 Договору, збільшення/зменшення планового обсягу газу у поточному місяці здійснюється на підставі письмової заявки споживача до 20-го числа місяця поставки.

Відносно аргументів відповідача щодо того, що позивач не мав достатнього обсягу газу на листопад та грудень 2016 року, зазначено те, що повідомлення про припинення/обмеження газопостачання не є актом про відключення та не може підтверджувати факт відключення від газопостачання.

Крім того, на підтвердження закупки позивачем обсягу природного газу до матеріалів позову додано акти прийому-передачі природного газу.

Аргументи Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобилський спецкомбінат»

Оскільки, додатком № 1 до Додаткової угоди № 3 сторонами погоджено обсяги використання природного газу: у лютому 2016 року 461,625 тис. м куб., у березні 2016 року 260,872 тис. м куб., у квітні 2016 року 38,056 тис. м куб., у листопаді 2016 року 250,00 тис. м куб., у грудні 2016 року - 734,124705 тис. м куб., очевидно, що відсутні підстави для стягнення збитків за вказані періоди.

Додатковою угодою № 4, 4/1 сторонами погоджено, що відповідач використовує природній газ у наступних обсягах: 01.11.2016-30.11.2016 у розмірі 252308,00 тис. м куб., 01.12.2016-31.12.2016 у розмірі 690550,607 тис. м куб.

Відповідно до акту № Рн-0001627 від 30.11.2016 позивач передав, а відповідач отримав природній газ у розмірі 252,308 тис. м куб., тобто, в межах обсягів планового споживання.

Крім того, 15.11.2016 від ПАТ «Київоблгаз» на адресу відповідача надійшло повідомлення про припинення газопостачання від 15.11.2016, в якому зазначено, що у зв`язку із недостатністю місячного підтвердженого обсягу природного газу на листопад 2016 року пропонується у термін до 17.11.2016 самостійно відключити від газових мереж газоспоживання і підготувати до опломбування газоспоживне обладнання, тобто, позивач станом на 15.11.2016 не мав достатнього об`єму природного газу, щоб забезпечити його поставку відповідачу.

Також, 28.11.2016 від ПАТ «Київоблгаз» на адресу відповідача надійшло повідомлення про припинення газопостачання від 01.12.2016, в якому зазначено про відсутність підтвердженого обсягу природного газу на грудень 2016 року з пропозицією до 05.12.2016 самостійно відключити від газових мереж газопостачання і підготувати до опломбування газоспоживне обладнання, тобто, позивач станом на грудень 2016 року не мав достатнього обсягу природного газу для поставки його відповідачу.

Оскільки, позивачем заявлено до стягнення збитки у розмірі 1735767,64 грн., з урахуванням відсутності доказів, які підтверджували фактичну закупку позивачем обсягів природного газу в кількості достатній для поставки відповідачу, очевидно, що відсутні підстави для задоволення позову.

Норми права, що підлягають застосуванню.

Відповідно до статті 194 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з статтею 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з статтею 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем укладено договір, який за своєю правовою природою є договором купівлі - продажу.

Згідно з статтею 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до розділу VI Правил постачання природного газу, відшкодування збитків споживачем, що не є побутовим, постачальнику здійснюється таким чином: якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) споживання природного газу, що закуплений постачальником за договором постачання природного газу, буде менший від підтвердженого обсягу природного газу (за умови, що підтверджений обсяг відповідав замовленому споживачем), постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків у розмірі не більше подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний період.

За загальним принципом цивільного права, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (частина 1 статті 22, стаття 611, частина 1 статті 623 Цивільного кодексу України). Для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; наявність збитків; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника.

Таким чином, позивач повинен довести факт заподіяння йому збитків, розмір зазначених збитків, надати докази невиконання зобов`язань і підтвердити причинно-наслідковий зв`язок між невиконанням зобов`язань та заподіяними збитками. Натомість відповідачу потрібно довести відсутність його вини у спричиненні збитків позивачу.

Згідно з статтею 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до статті 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом. Законом щодо окремих видів господарських зобов`язань може бути встановлено обмежену відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобов`язань. При визначенні розміру збитків, якщо інше не передбачено законом або договором, враховуються ціни, що існували за місцем виконання зобов`язання на день задоволення боржником у добровільному порядку вимоги сторони, яка зазнала збитків, а у разі якщо вимогу не задоволено у добровільному порядку, - на день подання до суду відповідного позову про стягнення збитків.Виходячи з конкретних обставин, суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ціни на день винесення рішення суду.

Фактичні обставини, встановлені судом, докази, що прийняті та відхилені судом, мотиви прийняття або відхилення кожного доказу та аргументу, викладеного сторонами у матеріалах справи та висновки суду за результатами розгляду справи

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Енегрогазрезерв» та Державним спеціалізованим підприємством «Чорнобильський спецкомбінат» укладено договір постачання природного газу № С/13-16 від 02.02.2016, згідно з умовами якого постачальник зобов`язується поставити споживачу і передати у власність товар: природній газ у лютому 2016 року 850 тис. м куб.; у березні 2016 року - 800 тис. м куб.; квітні 2016 року - 200 тис. м куб.

Згідно з додатком до Додаткової угоди № 3 до Договору сторонами погоджено, що позивач зобов`язаний поставити, а відповідач отримати газ: у лютому 2016 року 461,625 тис. м куб., у березні 2016 року 260,872 тис. м куб., у квітні 2016 року 38,056 тис. м куб., у листопаді 2016 року 250,00 тис. м куб., у грудні 2016 року - 734,124705 тис. м куб.

Додатковою угодою № 4 від 12.12.2016 сторонами внесено зміни до пункту 1.1 Договору та викладено його в наступній редакції: постачальник зобов`язується поставити споживачу і передати у власність товар - природній газ, за періоди: 02.02.2016 - 31.03.2016 у розмірі 722497,00 тис. м куб., 01.04.2016 - 30.10.2016 у розмірі 38056,00 тис. м куб., 01.11.2016 - 30.11.2016 у розмірі 252308,00 тис. м куб., 01.12.2016 - 31.12.2016 у розмірі 690550,607 тис. м куб.

Додатковою угодою № 6 від 16.01.2017 сторонами внесено зміни до пункту 1.1 Договору та викладено його в наступній редакції: у 2017 році поставка газу у розмірі 315451,429 тис. м куб.

На виконання умов Договору позивачем передано, а відповідачем прийнято природній газ, що підтверджується: актом № РН-0000173 від 29.02.2016 у розмірі 461,625 тис. м куб на суму 3443724,35 грн., актом № РН-0000351 від 31.03.2016 у розмірі 260,872 тис. м куб. на суму 1946106,17 грн., актом № РН-0000511 від 30.04.2016 у розмірі 38,056 тис. м куб. на суму 285648,34 грн., актом № РН-0001627 від 30.11.2016 у розмірі 252,308 тис. м куб. на суму 2083206,23 грн., актом № РН-0001685 від 12.12.2016 у розмірі 250,0 тис. м куб. на суму 2187501,00 грн., актом № РН-0001745 від 20.12.2016 у розмірі 150,0 тис. м куб. на суму 1312500,60 грн., актом № РН-0001883 від 28.12.2016 у розмірі 5,660 тис. м куб. на суму 49525,02 грн., актом № РН-0002001 від 31.12.2016 у розмірі 42.152 тис. м куб. на суму 368830,16 грн.

Відтак, з урахуванням того, що сторонами у додаткових угодах погоджено обсяги використання природного газу у розмірах, що передані позивачем відповідачу на підставі вищезазначених актів приймання передачі, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення збитків за період з лютого 2016 року по листопад 2016 року.

Відносно заявлених до стягнення збитків за грудень 2016 року, суд зазначає таке.

Додатковою угодою № 4 від 12.12.2016 сторонами внесено зміни до пункту 1.1 Договору та викладено його в наступній редакції: постачальник зобов`язується поставити споживачу і передати у власність товар - природній газ: за період 01.12.2016 - 31.12.2016 у розмірі 690550,607 тис. м куб.

На виконання умов Договору, позивачем передано, а відповідачем прийнято: за актом № РН-0001685 від 12.12.2016 у розмірі 250,0 тис. м куб. на суму 2187501,00 грн., за актом № РН-0001745 від 20.12.2016 у розмірі 150,0 тис. м куб. на суму 1312500,60 грн., за актом № РН-0001883 від 28.12.2016 у розмірі 5,660 тис. м куб. на суму 49525,02 грн., за актом № РН-0002001 від 31.12.2016 у розмірі 42.152 тис. м куб. на суму 368830,16 грн.

Отже, з урахуванням погодженого сторонами обсягу природного газу у розмірі 690550,607 тис. м куб. та фактично використаного обсягу 447000,812 тис. м куб., очевидно, що відповідачем недовикористано природній газ у розмірі 243549,795 тис. м куб.

Оскільки, позивачем заявлені до стягнення збитки, суд заначає, що за загальним принципом цивільного права особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (частина 1 статті 22, стаття 611, частина 1 статті 623 Цивільного кодексу України), однак, для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; наявність збитків; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника.

На підтвердження закупівлі обсягів природного газу позивачем суду надано: акт приймання передачі природного газу від 31.12.2016 у розмірі 1000,000 тис. м куб., акт приймання передачі від 30.11.2016 у розмірі 2000,000 тис. м куб., акт приймання передачі природного газу № 312 від 31.12.2016 у розмірі 1500,000 тис. м куб. та платіжні доручення про сплату грошових коштів за вищезазначеними актами.

Ухвалою господарського суду Київської області від 02.08.2019, в порядку частин 4, 5 статті 233 Господарського процесуального кодексу України (без оформлення окремим документом, із занесенням до протоколу судового засідання), вказані докази не прийняті судом до розгляду, відповідно до частин 8, 9 статті 80 Господарського процесуального кодексу України: їх подано з порушенням строку встановленого як законом - разом із заявами по суті справи, так і строку, встановленого судом - до 31.07.2017 (ухвалою від 23.07.2019), без належного обгрунтування причин, а також у зв`язку із тим, що їх зазделегідь не надіслано іншій стороні та подано на стадії розгляду справи по суті, у другому судовому засіданні, крім того, судом враховано, що ухвалою суду від 23.07.2019 надано строк подання доказів закупівлі товару для відповідача, натомість, позивачем подано докази закупівлі товару у цілому, за всіма контрагентами позивача, тобто, долучені документи не стосуються фактичної закупівлі товару для постачання його відповідачу за договором № С/13-16 від 02.02.2016.

Відтак, суд дійшов висновку, що позивачем не доведена наявність усіх елементів господарського правопорушення - фактична наявність збитків та їх конкретний розмір.

Одночасно, судом враховані доводи позивача про спеціальне правове регулювання збитків у спірних правовідносинах - відповідно до розділу VI Правил постачання природного газу, відшкодування збитків споживачем, що не є побутовим, постачальнику здійснюється таким чином: якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) споживання природного газу, що закуплений постачальником за договором постачання природного газу, буде менший від підтвердженого обсягу природного газу (за умови, що підтверджений обсяг відповідав замовленому споживачем), постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків у розмірі не більше подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний період.

У зв`язку із положеннями вказаної норми, судом враховано, що вказані збитки розраховуються та стягуються з урахуванням обсягів, що закуплений постачальником за договором постачання природного газу, докази чого, як вказано вище, відсутні у матеріалах справи, а також наявні повідомлення ПАТ «Київоблгаз»: 15.11.2016 про припинення газопостачання у зв`язку із недостатністю місячного підтвердженого обсягу природного газу на листопад 2016 року із пропозицією відповідачу у термін до 17.11.2016 самостійно відключитись від газових мереж газоспоживання і підготувати до опломбування газоспоживне обладнання, що свідчить, що позивач станом на 15.11.2016 не мав достатнього об`єму природного газу, щоб забезпечити його поставку відповідачу та 28.11.2016 про припинення газопостачання у зв`язку із відсутністю підтвердженого обсягу природного газу на грудень 2016 року з пропозицією відповідачу до 05.12.2016 самостійно відключитись від газових мереж газопостачання і підготувати до опломбування газоспоживне обладнання, що свідчить, що позивач станом на грудень 2016 року не мав достатнього обсягу природного газу для поставки його відповідачу.

Вказані доводи не спростовані позивачем, до матеріалів справи не надано доказів підтвердженого обсягу природного газу на грудень 2016 року, а подібне листування з ПАТ «Київоблгаз», за висновками суду свідчить про відсутність вини відповідача як складу господарського правопорушення, відсутність фактичного відключення не спростовує вказаних висновків суду, оскільки доводи, що викладені у листуванні ПАТ «Київоблгаз» не спростовані позивачем.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача збитків за грудень 2016 року.

Згідно з статтею 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини", частиною 4 статті 11 Господарського процесуального кодексу України суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торіха проти Іспанії» встановлено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

З огляду на зазначені вище норми матеріального та процесуального права, за результатами оцінки судом доказів, що подані учасниками судового процесу, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності та, враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про повну відмову у задоволенні позову.

Відповідачем, в порядку статті 126 Господарського процесуального кодексу України, заявлено орієнтовні судові витрати на правничу допомогу у розмірі 60000,00 грн., проте, на час ухвалення рішення, до матеріалів справи не додано документів на підтвердження фактичної сплати відповідачем зазначених грошових коштів, отже, суд дійшов висновку про відсутність підстав для включення цих коштів до судових витрат у справі та вирішення питання щодо їх розподілу.

Судовий збір за подання позовної заяви, в порядку пункту 2 частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на позивача, з урахуванням зменшення розміру позовних вимог.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема, зменшення розміру позовних вимог.

У зв`язку із зменшенням позивачем розміру позовних вимог, що прийнято судом, позивачу підлягає поверненню судовий збір у розмірі 2384,04 грн., для чого йому необхідно подати суду клопотання про повернення частини судового збору з державного бюджету.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 73, 74, 76-80, 129, 232, 237, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

вирішив:

1. У задоволенні позову (вх. № 1532/19 від 12.06.2019) Товариства з обмеженою відповідальністю Енергогазрезерв (18002, м. Черкаси, вул. Гоголя 137, оф.19, ) до Державного спеціалізованого підприємства Чорнобильський спецкомбінат (07270, Київська обл., Іванківський р-н, м. Чорнобиль, вул. Радянська 70, ) про стягнення збитків відмовити повністю.

2. Судові витрати зі сплати судового збору залишити за позивачем.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 20 днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено 09.08.2019.

Суддя С.О. Саванчук