СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" серпня 2019 р. Справа № 905/473/16

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Сіверін В.І., суддя Терещенко О.І. , суддя Слободін М.М.

за участю секретаря судового засідання Мальченко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу другого боржника (другого відповідача) ОСОБА_1 (вх. 2082 Д/1-7) на ухвалу господарського суду Донецької області від 14.06.2019 року, постановлену у приміщенні вказаного суду суддею Величко Н.В., повний текст якого складено 14.06.2019 року, за наслідками розгляду подання Заступника начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі, де:

стягувач: ПуАТ"Комерційний банк "Південкомбанк", м.Київ,

в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПуАТ "Комерційний банк "Південкомбанк" Штогріної І.В., м. Киїів,

боржник 1: ТОВ "Фірма "ДІНО" м.Вишневе,

боржник 2: ОСОБА_1 , м. Київ ,

про стягнення за виконавчим документом, виданим на примусове виконання рішення третейського суду, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Донецької області від 14.06.2019 року задоволено подання вих.№ 50524586/2 від 06.06.2019 заступника начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника - громадянина України ОСОБА_1 на строк до повного виконання ним зобов`язань за наказом господарського суду Донецької області від 16.02.2016 по справі № 905/473/16.

Тимчасово обмежено громадянину України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) у праві виїзду за межі України до повного виконання зобов`язань за наказом господарського суду Донецької області від 16.02.2016 по справі № 905/473/16 про стягнення солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю ФІРМА «ДІНО» та ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПІВДЕНКОМБАНК» в особі Київської філії Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПІВДЕНКОМБАНК» 2678713,16 грн. заборгованості по кредиту, 697738,74 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом, 261098,39 грн. пені, а також третейський збір в розмірі 36375,50 грн.

В обґрунтування ухвали, місцевий господарський суд зазначив про те, що боржник постійно перетинає державний кордон України, а у разі виїзду за кордон боржника у виконавчому провадженні №50524586 ОСОБА_1 - виконання рішення суду буде ускладненим або взагалі не можливим.

Боржник, ОСОБА_1 , із вказаною ухвалою місцевого господарського суду не погодився, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушенні місцевим господарським судом норм чинного законодавства, просить цю ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу, якою у задоволенні подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 - відмовити.

В судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі, просив її задовольнити.

Представники інших учасників в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялись належним чином.

Частиною 1 статті 9 Конституції України встановлено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) ратифікована Верховною Радою України 17 липня 1997 p. і набула чинності в Україні 11 вересня 1997 p.

З прийняттям у 2006 році Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", Конвенція та практика Суду застосовується судами України як джерело права.

Частиною 4 статті 11 Господарського процесуального кодексу України передбачено застосування судом Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах "Ryabykh v.Russia" від 24.07.2003 року, "Svitlana Naumenko v. Ukraine" від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

«Розумність» строку визначається окремо для кожної справи. Для цього враховують її складність та обсяг, поведінку учасників судового процесу, час, необхідний для проведення відповідної експертизи (наприклад, рішення Суду у справі «G. B. проти Франції»), тощо. Отже, поняття «розумний строк» є оціночним, суб`єктивним фактором, що унеможливлює визначення конкретних строків судового розгляду справи, тому потребує нормативного встановлення.

Точкою відліку часу розгляду цивільної справи протягом розумного строку умовно можна вважати момент подання позовної заяви до суду.

Роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").

З огляду на викладене та зважаючи, що на думку суду обставини справи свідчать про наявність у справі матеріалів достатніх для її розгляду та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, а також те, що судом сторонам були створені належні умови для надання усіх необхідних доказів (надано достатньо часу для підготовки до судового засідання, ознайомитись із матеріалами справи, зняти з них копії, надати нові докази тощо), подальше відкладення розгляду справи суперечитиме вищезгаданому принципу розгляду справи впродовж розумного строку.

Згідно зі статтею 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені у апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи сторін, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши справу в порядку ст. 269 ГПК України, колегія суддів зазначає наступне.

Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Південкомбанк" звернулось до господарського суду Донецької області із заявою про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації "Юристи Донбасу" від 22.05.2014 по справі №4/165 за позовом Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Південкомбанк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "ДІНО" та ОСОБА_1 , про стягнення солідарно заборгованості за кредитним договором в сумі 3637550,29грн.

Ухвалою суду від 16.02.2016 по справі № 905/473/16 задоволено заяву Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Південкомбанк" про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду.

Постановлено видати виконавчий документ на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при асоціації "Юристи Донбасу" від 22.05.2014 по справі № 4/165.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю ФІРМА "ДІНО" (, місцезнаходження: 08132, Київська область, м. Вишневе, вул. Жовтнева, буд. 8) на користь Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Південкомбанк" в особі Київської філії Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Південкомбанк" (03035, м. Київ, Солом`янська площа, 2, ) судовий збір в розмірі 344,50грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Південкомбанк" в особі Київської філії Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Південкомбанк" (03035, м. Київ, Солом`янська площа, 2, ) судовий збір в розмірі 344,50грн.

На виконання цієї ухвали, 16.02.2016 господарським судом Донецької області видано відповідні накази, у тому числі й наказ про примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при асоціації "Юристи Донбасу" від 22.05.2014 по справі №4/165 про стягнення солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "ДІНО" та ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Південкомбанк" в особі Київської філії Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Південкомбанк" 2678713,16 грн. - заборгованість по кредиту, 697738,74грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом, 261098,39грн. - пені, а також третейський збір в розмірі 36375,50грн.

11.06.2019 до господарського суду Донецької області надійшло подання державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, а саме: тимчасово обмежити громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) у праві виїзду за межі України до повного виконання зобов`язань за наказом господарського суду Донецької області від 16.02.2016 по справі № 905/473/16 про стягнення солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю ФІРМА «ДІНО» та ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПІВДЕНКОМБАНК» в особі Київської філії Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПІВДЕНКОМБАНК» 2678713,16 грн. заборгованості по кредиту, 697738,74 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом, 261098,39 грн. пені, а також третейський збір в розмірі 36375,50 грн.

В обґрунтування подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України державний виконавець зазначив, що боржником не виконано рішенні суду, жодних дій спрямованих на виконання рішення суду боржник не вчиняє, доступ до свого житла та іншого майна для перевірки майнового стану боржник не забезпечує.

Оскаржуваною ухвалою господарського суду Донецької області від 14.06.2019 року задоволено подання вих.№ 50524586/2 від 06.06.2019 заступника начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника - громадянина України ОСОБА_1 на строк до повного виконання ним зобов`язань за наказом господарського суду Донецької області від 16.02.2016 по справі № 905/473/16.

Тимчасово обмежено громадянину України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) у праві виїзду за межі України до повного виконання зобов`язань за наказом господарського суду Донецької області від 16.02.2016 по справі № 905/473/16 про стягнення солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю ФІРМА «ДІНО» та ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПІВДЕНКОМБАНК» в особі Київської філії Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПІВДЕНКОМБАНК» 2678713,16 грн. заборгованості по кредиту, 697738,74 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом, 261098,39 грн. пені, а також третейський збір в розмірі 36375,50 грн.

В обґрунтування ухвали, місцевий господарський суд зазначив про те, що боржник постійно перетинає державний кордон України, а у разі виїзду за кордон боржника у виконавчому провадженні №50524586 ОСОБА_1 - виконання рішення суду буде ускладненим або взагалі не можливим.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що державним виконавцем не надано доказів того, що боржник може виїхати за кордон на постійне місце проживання, а тому у суду були відсутні підстави для задоволення відповідного подання державного виконавця.

Вирішуючи питання про наявність правових підстав для задоволення апеляційної скарги та переглядаючи справу в межах, встановлених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно ст.337 ГПК України тимчасове обмеження фізичної особи - боржника у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом, як виключний захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі-Закон), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

З наявних матеріалів виконавчого провадження судом встановлено, що боржник повідомлений про відкриття виконавчого провадження від 18.03.2016 ВП № 50524586/2. Дану постанову боржником отримано 24.03.2017, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення

Згідно повідомлення відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в м. Києві, боржник зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до повідомлення Головного управління держпраці у Київській області від 23.03.2017, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку м. Києва від 04.04.2016, Державної інспекції сільського господарства у м. Києві від 26.06.2016, Головного управління Держгеокадастру у м. Києві, встановлено відсутність майна, зареєстрованого за боржником на праві власності.

Згідно повідомлення Регіонального сервісного центру МВС у м. Києві від 28.03.2017 накладено арешт на автомобіль Jaguar X-type, 2007 р.в., номер кузова НОМЕР_2 , номер державної реєстрації НОМЕР_3 та автомобіль Toyota Corolla, 1987 р.в., номер кузова НОМЕР_4 , номер державної реєстрації НОМЕР_5 , які на праві власності належать ОСОБА_1 .

З витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна на запит органу державної влади від 07.04.2016 було встановлено, що вищевказані транспортні засоби перебували в заставі в ПАТ «УкрСиббанк» та AT «Імексбанк», у зв`язку з чим 15.04.2016 на адреси заставотримачів державним виконавцем направлено запити стосовно стану заборгованості боржника по кредитним договорам, в рахунок забезпечення яких передано дані транспортні засоби, та про надання дозволу на їх реалізацію.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 14.04.2016 ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) є засновником Товариства з обмеженою відповідальністю «СІБУД», та займав в даному товаристві посаду керівника, у зв`язку з чим 07.04.2016 та 26.09.2016 на адресу ДПІ у Печерському районі м. Києва ГУ ДФС у м. Києві державним виконавцем направлено запит стосовно ведення ТОВ «СІБУД» (, адреса: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 143/2) господарсько-фінансової діяльності, надання даних останньої декларації про прибуток, також про надання Довідки форми 1ДФ за період з 01.01.2016 по теперішній час та копію останнього балансу даного товариства.

Відповідно до повідомлень Пенсійного фонду України від 18.03.2016 та ДФС України від 18.03.2016 державним виконавцем виявлено, що боржник отримує дохід (заробітну плату) в ТОВ «СІБУД», на пенсійному обліку не перебуває, відкритих рахунків в банківських установах, як фізична особа-підприємець не має.

04.05.2016 державним виконавцем отримано повідомлення ПАТ «УкрСиббанк», відповідно до якого ОСОБА_1 зобов`язання за кредитним договором не виконані, у наданні дозволу на реалізацію автомобіля Jaguar X-type, 2007 р.в., номер кузова НОМЕР_2 , номер державної реєстрації НОМЕР_3 банківською установою відмовлено.

06.07.2016 з метою забезпечення виконання рішення суду, державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, що знаходяться на рахунках в ПАТ «СІТІБАНК», МФО ПАТ «ПРОКРЕДИТ БАНК», ПАТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ», ПАТ «КРЕДІ АЕРІКОЛЬ БАНК», ПАТ «УКРСИББАНК», ПАТ «КРЕДОБАНК», ПАТ «БАНК ВОСТОК», ПАТ «ІНЕ Банк Україна», ПАТ «УКРСОЦБАНК», Ф-Я - ТУ по м. Києву та Київській області AT «Ощадбанк», ПАТ «ОТП БАНК», АТ «Укргазбанк», ПАТ АКБ «ПІВДЕННИЙ», ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», ПАТ «МЕЕАБАНК», ПАТ «ДІАМАНТБАНК», AT «Укрексімбанк», ПАТ «ПУМБ», ПАТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», ПАТ «АЛЬФА-БАНК», ПАТ «СБЕРБАНК», ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК», ПАТ «АКБ «НОВИЙ», ПАТ «ВіЕс БАНК».

Згідно повідомлення даних банківських установ встановлено, що у боржника наявні відкриті рахунки лише в AT «УкрСиббанк», ПАТ «ВіЕс Банк», АТ «Альфа-Банк» та ПАТ КБ «Приватбанк».

27.07.216 на адресу ПАТ «УкрСиббанк» направлено платіжні вимоги для проведення примусового списання коштів з рахунків боржника, в результаті чого проведено списання 291,32 грн., які в подальшому перераховані в рахунок погашення витрат по виконавчому провадженню.

Листом від 07.09.2016 AT «Імексбанк» відмовив у наданні дозволу реалізації автомобіля Toyota Corolla, 1987 р.в., номер кузова НОМЕР_4 , номер державної реєстрації НОМЕР_5 , який передано ОСОБА_1 даній банківській установі в рахунок забезпечення виконання своїх зобов`язань по кредитному договору.

Згідно повідомлень AT «Укрсиббанк», ПАТ «ВіЕс Банк», ПАТ «Альфа-Банк» та ПАТ КБ «Приватбанк» відсутні кошти на рахунках боржника.

29.08.2016, 28.11.2016 державним виконавцем повторно направлено платіжні вимоги до банківських установ.

06.09.2016 на адресу боржника направлено виклик, який отримано останнім 13.09.2016, але за викликом ОСОБА_1 не з`явився, про що 26.09.2016 складено відповідний акт.

27.09.2016 на адресу Адміністрації державної прикордонної служби України направлено запит щодо перетину державного корону боржником з 16.02.2016.

04.10.2016 до БТІ у м. Києві направлено запит стосовно власників квартири АДРЕСА_2 .

Згідно повідомлення Київського міського бюро технічної інвентаризації від 19.10.2016, 1/5 частина даної квартири належить ОСОБА_1 .

Відповідно до повідомлення Державної прикордонної служби України від 03.11.2016 ОСОБА_1 30.04.2016 перетинав державний кордон України, напрямок Київ-Іракліон.

Відповідно до повідомлення ПФ України від 10.01.2017 та ДФС України від 10.01.2017 встановлено, що у боржника відсутні джерела доходу, рахунки, на пенсійному обліку не перебуває.

08.02.2017 та 10.05.2017 на адресу боржника повторно направлено виклики з`явитись 17.02.2017 та 19.05.2017 до державного виконавця.

17.02.2017 та 19.05.2017 боржник за викликом з`явився, надав пояснення з приводу невиконання рішення суду. Так, згідно наданих пояснень, заборгованість ним не погашена у зв`язку з оскарженням рішення суду в суді касаційної інстанції.

Матеріали виконавчого провадження свідчать, що боржником не виконано вимогу державного виконавця від 08.02.2017, а саме: не надано достовірні відомості про доходи та місце роботи, на підтвердження чого надати довідку з місця роботи; достовірні відомості про кошти у гривнях та іноземній валюті, інші цінності (дорогоцінні метали, ювелірні вироби тощо), у тому числі про кошти на рахунках і вкладах у банках та інших фінансових установах, про рахунки в цінних паперах у депозитарних установах, що знаходяться! на території України та за її межами, з зазначенням назви відповідної установи та її адреси, на підтвердження чого надати копії відповідних договорів або інших документів; достовірні відомості про майно, у тому числі про майно, що перебуває у спільній власності (місцезнаходження, технічна характеристика тощо) з наданням копій підтверджуючих документів про відповідне право; достовірні відомості про майно, що перебуває в заставі/іпотеці або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні від інших осіб (місцезнаходження майна, його характеристика тощо) з наданням копій підтверджуючих договорів та додатків до них; достовірні відомості про майнові права, на які може бути звернено стягнення, зокрема частки у статутному капіталі юридичних осіб, в тому числі майнові права, що є предметом застави/іпотеки, з наданням копій підтверджуючих документів; копії паспорта громадянина України та паспорта громадянина України для виїзду за кордон; довідку про склад сім`ї; документи щодо зареєстрованих осіб в житлових будинках, квартирах, що належать на праві приватної та/або спільної власності.

24.07.2017 на адресу ОСОБА_1 повторно направлено виклик державного виконавця, який, згідно повідомлення про вручення поштового відправлення отримано 27.07.2017 але за викликом боржник не з`явився, витребувані відомості не надав.

Згідно витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна станом на 26.09.2017 встановлено, що заборона АТ «УкрСиббанк» щодо автомобіля Jaguar X- type, номер кузова НОМЕР_2 , номер державної реєстрації НОМЕР_3 , припинена у зв`язку з виконанням зобов`язань.

На підставі вищезазначеного, 26.09.2017 державним виконавцем направлено вимогу на адресу боржника про надання 25.10.2017 вищевказаного автомобіля для проведення опису та арешту, яку боржником отримано 11.10.2017.

Оскільки боржником вимогу державного виконавця проігноровано, постановою від 27.12.2017 зазначений автомобіль оголошено в розшук.

Матеріали виконавчого провадження свідчать, що державним виконавцем вчиняються дії щодо виконання рішення суду, а саме: 21.09.2018 державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, яку направлено на виконання у 80 банківських установ, 24.09.2018 винесено постанову про арешт на частку учасника (боржника) у ТОВ «СІБУД».

Згідно відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації від 08.04.2019 боржник ОСОБА_1 постійно перетинає державний кордон України.

Згідно повідомлення ДФС України від 28.11.2018, боржник працює в ТОВ «Кам`янка Глобал Вайн» (м. Київ, вул. Васильківська, 34, корп. Г, кім. 202, ), у зв`язку з чим державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника.

Зазначену постанову ТОВ «Кам`янка Глобал Вайн» проігноровано.

В матеріалах справи відсутні докази вчинення дій ОСОБА_1 щодо повного виконання наказу господарського суду Донецької області від 16.02.2016 по справі № 905/473/16 про примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при асоціації "Юристи Донбасу" від 22.05.2014 по справі №4/165 про стягнення солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "ДІНО" та ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Південкомбанк" в особі Київської філії Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Південкомбанк" 2678713,16 грн. - заборгованість по кредиту, 697738,74грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом, 261098,39грн. - пені, а також третейський збір в розмірі 36375,50грн., у тому числі шляхом перерахування суми боргу безпосередньо на рахунки стягувача або на рахунок управління державної виконавчої служби.

Матеріали виконавчого провадження свідчать, що ОСОБА_1 ухиляється від добровільного виконання своїх зобов`язань та рішення суду, зокрема: в строк наданий боржнику для самостійного виконання, рішення суду боржником не виконано; не надано автомобіль Jaguar X-type, номер кузова НОМЕР_2 , номер державної реєстрації НОМЕР_3 для проведення його опису та арешту; не надано документи, необхідні для проведення визначення ринкової вартості майна, у тому числі корпоративних прав боржника у Товаристві з обмеженою відповідальністю «СІБУД»; будучи керівником ТОВ «Кам`янка Глобал Вайн», проігнорував виконання постанови від 15.01.2019 про звернення стягнення на доходи боржника; не виконав жодної вимоги державного виконавця.

Відповідно до підпункту 19 пункту 3 Закону України "Про виконавче провадження" у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в країну громадян України" право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадку, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

На виконання п. 2 Указу Президента України «Про додаткові заходи щодо підвищення ефективності виконання рішень судів» від 24 березня 2008р. №261/2008, щодо врегулювання порядку виїзду за кордон осіб, які мають невиконані зобов`язання було видано спільного листа Міністерства юстиції України та Адміністрації Державної прикордонної служби України від 27 травня 2008 р. №25-32/463 №25-5347, в якому зазначено, що наявність в особи невиконаних зобов`язань, покладених на неї судовим рішенням, є підставою для обмеження її у праві виїзду за межі України, до того ж питання такого обмеження вирішується судом.

Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Статтею 18 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012).

В п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 у справі «Шмалько проти України» (заява N 60750/00) суд наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і, водночас, не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду»

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду, як джерело права.

Відповідно до висновків, викладених ВCУ при проведенні аналізу судової практики від 1 лютого 2013 року щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання покладається на державного виконавця, який ініціює встановлення тимчасового обмеження у виїзді особи за межі України.

Так, у листі Верховного Суду України від 01.02.2013 "Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України" зазначено, що законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим із метою всебічного і повного встановлення усіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Отже, Законом України "Про виконавче провадження" закріплено право державного виконавця, у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань покладених на нього рішенням, звертатись до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України.

Відповідно до положень ст. 337 ГПК України, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи може мати місце виключно у випадку:

- коли ця особа є боржником;

- у випадку невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

І цей захід забезпечення виконання судового рішення є виключним.

Згідно зі ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України та в`їзд в Україну громадян України", громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов`язання до виконання зобов`язань або розв`язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках.

Таким чином, наявність в особи невиконаних зобов`язань, покладених на неї, є підставою для обмеження її у праві виїзду за межі України.

Аналіз наведеного закону дає підстави для висновку про те, що законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання.

Ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника судовим рішенням, може полягати як в активних діях (нез`явлення на виклики державного виконавця, приховування майна, доходів, тощо), так і в пасивних діях (невжиття будь-яких заходів для виконання обов`язку сплатити кошти).

Згідно листа Верховного Суду України від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України» поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).»

У даному випадку одним із способів ухилення від виконання рішення суду є виїзд боржника за межі України, враховуючи відповідь Державної прикордонної служби Головного центру обробки спеціальної інформації від 08.04.2019, згідно якої боржник постійно перетинає державний кордон України, а у разі виїзду за кордон боржника у виконавчому провадженні №50524586 ОСОБА_1 , буде ускладненим або взагалі неможливим виконання рішення суду.

З огляду на матеріали справи та норми чинного законодавства колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про те, що поведінка боржника щодо свідомого ухилення від виконання судового рішення у даній справі підтверджує виключність обставин, які можуть слугувати підставою для застосування обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, а тому подання заступника начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві вих.№ 50524586/2 від 06.06.2019 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 , до повного виконання ним зобов`язань за наказом суду підлягає задоволенню.

Доводи апеляційної скарги про те, що державним виконавцем не подано суду доказів в обґрунтування заявленого клопотання спростовані вищевикладеними обставиними, наведеними в мотивувальній частині постанови суду.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в зв`язку з її юридичною та фактичною необґрунтованістю та відсутністю фактів, які свідчать про те, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням судом норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують наведені висновки колегії суддів, у зв`язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню з підстав, викладених вище, а оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду слід залишити без змін.

Керуючись статтями 269, 270, 275, 281, 282, 283, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Донецької області від 14.06.2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, порядок і строки її оскарження визначені у статтях 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 19.08.2019 року.

Головуючий суддя В.І. Сіверін

Суддя О.І. Терещенко

Суддя М.М. Слободін