ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"05" серпня 2019 р. Справа № 911/1689/19

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Технокарно" про забезпечення позову

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Технокарно", 04073, місто Київ, Подільський район, вулиця Сирецька, будинок 35

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІБК ЛЮКС КАПІТАЛ БУД", 09300, Київська область, Володарський район, селище міського типу Володарка, вулиця Кооперативна, будинок 139 Д

про стягнення 338 922,42 грн за договором підряду №0911ТК-KFC від 09.11.2018

суддя Шевчук Н.Г.

за участю представників:

від позивача: Ткачук С.В. (посв. № 5466/10 від 19.11.2015; дов. б/н від 20.12.2018);

від відповідача: Власенко В.Н. (посв. № 5 від 28.02.1997; дов. № 3 від 03.08.2019).

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Технокарно" звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІБК ЛЮКС КАПІТАЛ БУД" про стягнення 338 922,42 грн за договором підряду №0911ТК-KFC від 09.11.2018.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконанням відповідачем своїх зобов`язань в частині повної та своєчасно оплати за поставлений товар та виконані роботи.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 11.07.2019 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

До Господарського суду Київської області 02.08.2019 надійшла заява № 02/08-19 від 02.08.2019 Товариства з обмеженою відповідальністю "Технокарно" про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти у розмірі 338 922,42 грн, що знаходяться на всіх рахунках відповідача.

Заява обґрунтована тим, що у зв`язку з ухиленням відповідача від виконання своїх обов`язків в частині оплати за договором підряду протягом значного періоду, позивач зазнає фінансових збитків, а також позивач зазначає, що йому стало відомо про звільнення працівників Товариства з обмеженою відповідальністю "ІБК ЛЮКС КАПІТАЛ БУД", що дає підстави вважати про можливе припинення діяльності відповідача, а тому дані обставини можуть утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Розглянувши дану заяву про забезпечення позову суд зазначає наступне.

Статтею 136 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною першою статті 138 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Також в постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" роз`яснено, що: особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову, а суд має здійснити оцінку обґрунтованості таких доводів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, питання задоволення заяви сторони у справі про застосування заходів до забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку, виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити припущення про утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову.

Саме лише посилання в заяві на потенційну загрозу у позивача в ускладненні відновлення порушених прав без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Згідно з частиною першою статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України , кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною третьою статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Однак, суду не надано доказів, які підтверджували б наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування заявленого позивачем заходу до забезпечення позову у даній справі, у той час як посилання позивача на потенційну загрозу в ускладненні відновлення його порушених прав не є достатньо обґрунтованими, а тому суд, у відповідності до статті 140 ГПК України, дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Технокарно" про забезпечення позову з огляду на її необґрунтованість.

Відповідно до частини шостої статті 140 Господарського процесуального кодексу України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Враховуючи положення статті 129 Господарського процесуального кодексу України та Закону України "Про судовий збір", оскільки заяву про вжиття заходів забезпечення позову судом розглянуто, тому витрати по сплаті судового збору в розмірі 960,50 грн, відшкодуванню та поверненню не підлягають.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 136-140, 234 Господарського процесуального кодексу України суд

ухвалив:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Технокарно" у забезпеченні позову у справі № 911/1689/19.

Ухвала господарського суду набирає законної сили в порядку статті 235 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала господарського суду оскаржується в порядку та строки, визначені статтями 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Н.Г. Шевчук

Ухвалу підписано: 05.08.2019