РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26.06.2019Справа № 908/290/19

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді ДЖАРТИ В. В., за участі секретаря судового засідання Рєпкіної Ю. Є., розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу

за позовом Державного підприємства "Запорізький експертно-технічний центр держпраці"

до Запорізької обласної державної адміністрації

за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача

1. Запорізької міської ради

2. Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради

про скасування запису про проведену державну реєстрацію прав власності на земельну ділянку,

Представники учасників процесу згідно протоколу від 26.06.2019,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У березні 2019 року Державне підприємство "Запорізький експертно-технічний центр держпраці" (далі - позивач, Підприємство) звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовом до Запорізької обласної державної адміністрації (далі - відповідач, Адміністрація) про скасування запису номер 7120718 про проведену 15.08.2014 о 13:33:56 державну реєстрацію прав власності на земельну ділянку площею 3.9147 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер НОМЕР_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, за Державою Україна в особі Запорізької обласної державної адміністрації.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що оспорювана державна реєстрація була проведена без прийняття Запорізькою міською радою відповідного рішення щодо передання вказаної земельної ділянки до комунальної чи державної власності. Крім того, позивач зазначає, що вказаний запис у Державному реєстрі перешкоджає Державному підприємству "Запорізький експертно-технічний центр держпраці" реалізувати право власності на придбане у 2013 майно.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 11.02.2019 матеріали вказаної позовної заяви з додатками передано за виключною підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.03.2019 вищевказану позовну заяву було залишено без руху та встановлений строк для усунення недоліків позовної заяви.

18.03.2019 через канцелярію суду від позивача також надійшла заява про усунення недоліків.

На підставі розпорядження керівника апарату Господарського суду міста Києва № 05-23/815 від 11.04.2019, у зв`язку з лікарняним судді Алєєвої І. В., призначено повторний автоматизований розподіл судової справи, за результатами якого, відповідно до витягу протоколу від 11.04.2019, матеріали позовної заяви по справі № 908/290/19 передано на розгляд судді Джарти В. В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.04.2019 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі № 908/290/19 для розгляду за правилами загального позовного провадження, залучено до участі у справі третіх осіб Запорізьку міську раду (далі - Рада) та Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради (далі - Департамент), призначено підготовче засідання на 15.05.2019. Сторонам встановлено строки для подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень на відповідь на відзив та інших доказів, заяв та клопотань.

25.04.2019 до відділу автоматизованого документообігу, моніторингу виконання документів (канцелярію) суду надійшло клопотання відповідача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

02.05.2019 до канцелярії суду надійшли письмові пояснення третьої особи 1 - Запорізької міської ради.

07.05.2019 до канцелярії суду надійшов лист позивача з доказами направлення позовної заяви з додатками третім особам.

08.05.2019 до канцелярії суду надійшов відзив на позовну заяву.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.05.2019 відмовлено в задоволенні заяви Запорізької обласної державної адміністрації про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у зв`язку з відсутністю технічної можливості.

13.05.2019 до канцелярії суду надійшла заява третьої особи 2 - Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради про розгляд справи без участі його представників.

Засобами електронного поштового зв`язку до суду 13.05.2019 надійшла відповідь на відзив.

15.05.2019 через канцелярію суду представником позивача було подано відповідь на відзив, електронна версія якої була скерована до суду 13.05.2019 та клопотання про участь в судовому засіданні через представника.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.05.2019 було відкладено розгляд справи на 29.05.2019 о 15:00 та запропоновано сторонам надати докази.

20.05.2019 до канцелярії суду надійшло клопотання відповідача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.05.2019 було задоволено клопотання Запорізької обласної державної адміністрації про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції та доручено забезпечення проведення відеоконференції Господарському суду Запорізької області.

28.05.2019 до канцелярії суду представником позивача було подано пояснення.

29.05.2019 на офіційну електронну поштову адресу суду надійшли додаткові пояснення відповідача.

За результатами підготовчого засідання 29.05.2019 судом було ухвалено закрити підготовче провадження та призначити справу № 908/290/19 до судового розгляду по суті в судовому засіданні 26.06.2019.

18.06.2019 до відділу автоматизованого документообігу, моніторингу виконання документів (канцелярію) суду надійшло клопотання відповідача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

За наслідками розгляду вказаної заяви, судом була постановлена ухвала від 21.06.2019 про відмову в задоволенні заяви Запорізької обласної державної адміністрації про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

У призначеному судовому засідання 26.06.2019 представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини та факти, викладені у позові.

Відповідач та треті особи не направили своїх представників для участі в судовому засіданні, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідно статті 233 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) рішення у даній справі прийняте в нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до договору купівлі-продажу від 29.04.2013, зі змінами від 13.06.2013, сім державних підприємств сфери управління Держгірпромнагляду (у подальшому мало місце зміна назви - Державна служба України з питань праці. Держпраці), у тому числі Державне підприємство "Запорізький експертно-технічний центр Держпраці" спільно придбали нерухоме майно (дитячий оздоровчий центр ім. Ю. Гагаріна). розташоване за адресою: АДРЕСА_1, що знаходиться на земельній ділянці площею 39147,00 кв.м, кадастровий номер НОМЕР_1 .

Згідно зі статтею 73 Господарського кодексу майно державного підприємства перебуває у державній власності.

На підставі вказаного, відповідно до приписів статей 92, 116, 120 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) до Підприємства переходить право користування земельною ділянкою.

Звертаючись із даним позовом до суду, Підприємство зазначає, що воно не має можливості реалізувати таке своє право з огляду на нижченаведене.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" зі змінами (далі - ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень») право постійного користування земельною ділянкою (як речове право, похідне від права власності) підлягає державній реєстрації.

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 25.09.2014 та згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17.05.2018 - 15.08.2014 державний реєстратор Полтавець Д.В. (Запорізьке міське управління юстиції. Запорізька область) здійснив державну реєстрацію права власності на земельну ділянку за Державою Україна в особі Запорізької обласної державної адміністрації; підстава виникнення права власності: Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" від 06.09.2012.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" від 06.09.2012 (далі - ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності») розмежовано (визначено) з 01.01.2013 земельні ділянки окремо комунальної та державної власності, а також внесено зміни до статті 117 ЗК України, відповідно до якої передача земельних ділянок державної власності у комунальну власність чи навпаки здійснюється за рішеннями відповідних органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування; на підставі рішення складається акт приймання-передачі такої земельної ділянки.

Підприємство зазначає, що у 2015 та 2016 роках ДП "Запорізький ЕТЦ" зверталося до Запорізької ОДА з клопотаннями про надання земельної ділянки у постійне користування (для розташування дитячого оздоровчого комплексу). Проте відповідні проекти розпоряджень не були погоджені Головним управлінням Держгеокадастру у Запорізькій області - з тих підстав, що розпорядження зазначеною земельною ділянкою відповідно до вимог статті 122 ЗК України не входить до компетенції облдержадміністрації (копії листів Запорізької ОДА від 06.11.2015 та Департаменту агропромислового розвитку Запорізької ОДА від 03.02.2017 наявні в матеріалах справи).

У листі Запорізької ОДА від 01.02.2016 №07924/08-32,. який надійшов до ДП "Запорізький ЕТЦ" 06.02.2018 також зазначено, що облдержадміністрація не має повноважень щодо розпорядження зазначеною земельною ділянкою.

Водночас, у витязі з Державного земельного кадастру від 23.05.2018 року власником земельної ділянки зазначено Державу Україна в особі Запорізької обласної державної адміністрації (податковий номер 00022504). При цьому. Як зазначає позивач та підтверджується матеріалами справи, згідно з витягом з Державного земельного кадастру від 10.04.2014, власником була територіальна громада міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради (податковий номер 04053915).

У листі Міжрайонного управління ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області від 21.02.2017 зазначено, що будь-які рішення щодо передачі зазначеної земельної ділянки комунальної власності до державної, до управління не надходили.

Таким чином, проведена 15.08.2014 державна реєстрація права власності на земельну ділянку за Державою Україна в особі Запорізької обласної державної адміністрації перешкоджає погодженню управлінням Держгеокадастру відповідних розпоряджень облдержадміністрації (з підстав недотримання визначеного порядку передачі земельної ділянки), а наявний запис в Державному реєстрі заважає Підприємству реалізувати право власності на придбане у 2013 році майно.

24.05.2018 ДП "Запорізький ЕТЦ" звернулось до Запорізької ОДА з клопотанням про внесення відповідних змін до Реєстру; клопотання подано на підставі листа Департаменту агропромислового розвитку Запорізької ОДА від 15.05.2018 (копії наявні в матеріалах справи).

Проте листом від 03.07.2018 Запорізька ОДА повернула Підприємству поданий пакет документів разом з відмовою державного реєстратора від 15.06.2018.

Так, рішенням №41641444 від 15.06.2018 державний реєстратор прав на нерухоме майно Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради Запорізької області Рябошапка І. П. відмовила у внесенні зміни до запису про право власності за номером 7120718 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 01 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Зазначено, що внести зміни у зв`язку з технічною помилкою та поновити попередній правовий статус земельної ділянки, зазначивши комунальну форму власності - по наданій заяві неможливо; зміни до Державного реєстру прав вносяться на підставі відповідного рішення суду.

У липні 2018 року ДП "Запорізький ЕТЦ" звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду з позовною заявою про визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав га їх обтяжень, індексний номер 16030773 від 24.09.2014, на підставі якого внесено запис про право власності 7120718, про реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 3,9147 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . кадастровий номер НОМЕР_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, за Державою Україна в особі Запорізької обласної державної адміністрації.

Ухвалою суду від 27.1 1.2018 у справі № 0840/2951/18 провадження закрито, роз`яснено позивачу, що данні правовідносини повинні розглядатися в порядку господарського судочинства у господарському суді.

Вищевказані обставини, стали підставою звернення Підприємства із даним позовом до суду.

У своєму відзиві на позовну заяву Запорізька ОДА зазначила, що вона жодним чином не порушує права позивача, та вичерпно здійснила всі правові дії для врегулювання спірного питання, натомість зазначила що спірний запис про державну реєстрацію мав місце через технічну помилку державного реєстратора Реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції Запорізької області.

Запорізька міська рада в своїх письмових поясненнях зазначила, що підставою для державної реєстрації права власності на земельну ділянку (державної або комунальної форми власності) є відповідне рішення органів виконавчої влади разом з актом приймання передачі земельної ділянки. Водночас, Рада повідомила, що нею відповідного рішення не приймалось та за актом приймання-передачі земельна ділянка не передавалась.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про наступне.

Відповідно до частини 4 статті 334 Цивільного кодексу України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, регулюються ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» статтею 2 якого визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Реєстраційна дія - державна реєстрація прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, скасування державної реєстрації прав, а також інші дії, що здійснюються в Державному реєстрі прав, крім надання інформації з Державного реєстру прав (стаття 2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Відповідно до статті 15 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції станом на 15.08.2014 - час здійснення державної реєстрації права власності на земельну ділянку за Державою Україна в особі Запорізької обласної державної адміністрації) державна реєстрація прав проводиться у такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Отже, внесенню запису до реєстру передує прийняття рішення про державну реєстрацію, а цьому передує перевірка документів та встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав.

Стаття 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначає, що у разі якщо помилка в реєстрі впливає на права третіх осіб, зміни до Державного реєстру прав вносяться на підставі відповідного рішення суду. При цьому, передбачено як скасування рішення про державну реєстрацію прав, так і скасування записів про проведену державну реєстрацію, на підставі чого вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Особливості проведення реєстраційних дій на підставі рішень судів зазначені у статті 31-1 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Частиною 1 вказаної статті передбачено, що реєстраційні дії на підставі рішень судів проводяться виключно на підставі рішень, отриманих у результаті інформаційної взаємодії Державного реєстру прав та Єдиного державного реєстру судових рішень, без подання відповідної заяви заявником. Державна судова адміністрація України у день набрання законної сили рішенням суду, яке передбачає набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, зупинення реєстраційних дій, внесення запису про скасування державної реєстрації прав або скасування рішення державного реєстратора, забезпечує передачу до Державного реєстру прав примірника такого судового рішення (частина 2 статті 31-1 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

За приписами частини3 статті 31-1 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор, що перебуває у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації прав, що забезпечує зберігання реєстраційних справ у паперовій формі, за місцезнаходженням відповідного майна у день надходження відповідного рішення суду формує та реєструє необхідну заяву або реєструє рішення суду про заборону вчинення дій, пов`язаних з державною реєстрацією прав, чи рішення суду про скасування відповідного рішення суду. Проведення реєстраційних дій на підставі рішень судів здійснюється у порядку та строки, передбачені цим Законом, без справляння адміністративного збору. Інформаційна взаємодія між Державним реєстром прав та Єдиним державним реєстром судових рішень здійснюється інформаційно-телекомунікаційними засобами в електронній формі у порядку, визначеному Міністерством юстиції України спільно з Державною судовою адміністрацією України (частина 4 вказаної вище статті).

З інформаційної довідки №124233824 від 17.05.2018 з Державного реєстру вбачається, що запис про право власності за номером 7120718 про державну реєстрацію здійснено державним реєстратором Полтавець Д.В. 15.08.2014, у той час як підставою внесення запису зазначено рішення про державну реєстрацію прав (індексний номер 16030773) від 24.09.2014 ( ОСОБА_1 .. Департамент державної реєстрації Міністерства юстиції України. м. Київ), тобто наявне порушення вимог ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» щодо черговості дій із реєстром. Крім того, слід відзначити, що рішення про державну реєстрацію в цьому випадку приймалось з урахуванням вимог Наказу Міністерства юстиції України від 02.04.2013 №607/5 «Про заходи щодо взаємодії органів державної реєстрації прав та їх посадових осіб».

Згідно з частиною 1 статті 15, частиною 1 статті 16 ЦК України та статті 20 ГК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. При цьому застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності в тому числі належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством).

Під захистом цивільних прав розуміється передбачений законодавством засіб, за допомогою якого може бути досягнуте припинення, запобігання, усунення порушення права, його відновлення і (або) компенсація витрат, викликаних порушенням права.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Обраний спосіб захисту має безпосередньо втілювати мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту, тобто мати наслідком повне припинення порушення його прав та охоронюваних законом інтересів.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а відповідно до статті 13 зазначеної Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правовідношення.

Водночас засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 05.04.2005, заява № 38722/02).

Враховуючи викладене, беручи до уваги, що Державним підприємством «Запорізький експертно-технічний центр держпраці» вчинені всі передбачені чинним законодавством дії, спрямовані на відновлення свого порушеного права, суд дійшов висновку, що заявлені Підприємством позовні вимоги про скасування запису про право власності за номером 7120718 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про проведену 15.08.2014 державну реєстрацію права власності на земельну ділянку спрямовані на відновлення його порушених прав, а отже обраний спосіб захисту в будь-якому випадку є ефективним у розумінні статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина 1 статті 236 ГПК України).

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до статей 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Таким чином, зважаючи на встановлені обставини, наведенні норми та беручи до уваги, що відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів у розумінні статей 76, 77 ГПК України наявності обставин, які б у своїй сукупності дали б змогу дійти протилежного висновку, то за таких підстав позовні вимоги Підприємства підлягають задоволенню.

При цьому, суд відзначає, що інші доводи та заперечення відповідача та третіх осіб не спростовують встановлених судом обставин та не можуть впливати на законність судового рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "Серявін проти України", § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до приписів статті 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 73-80, 86, 126, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Державного підприємства "Запорізький експертно-технічний центр держпраці" до Запорізької обласної державної адміністрації за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Запорізької міської ради та Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради про скасування запису про проведену державну реєстрацію прав власності на земельну ділянку задовольнити повністю.

2. Скасувати запис про право власності за номером 7120718 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про проведену 15.08.2014 о 13:33:56 державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_1 , площею 3,9147 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, за Державою Україна в особі Запорізької обласної державної адміністрації.

3. Стягнути з Запорізької обласної державної адміністрації (69107, Запорізька область, місто Запоріжжя, Вознесенівський район, проспект Соборний, будинок 164; ідентифікаційний код 00022504) на користь Державного підприємства "Запорізький експертно-технічний центр держпраці" (69032, Запорізька область, місто Запоріжжя, Вознесенівський район, Північне шосе, будинок 25; ідентифікаційний код 24908201) 1 921,00 грн (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну гривню 00 копійок)судового збору.

4. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 02.08.2019.

СУДДЯ В. В. ДЖАРТИ