РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

06.08.2019Справа № 910/6974/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Маринченка Я.В., за участі секретаря судового засідання Саницької Б.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бівер С»

до Приватного акціонерного товариства «Фарлеп-Інвест»

про стягнення 392283,96 грн.,

за участі представників:

від позивача - Бондар А.В. (представник за довіреністю);

від відповідача - Поліщук О.О. (представник за довіреністю).

ВСТАНОВИВ:

У травні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Бівер С» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Фарлеп-Інвест» стягнення 392283,96 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01.11.2017 між позивачем та відповідачем було укладено Договір на виконання будівельно-монтажних робіт № за умовами якого позивачем, протягом 2017-2018 років було виконано роботи на загальні суму 539280,09 грн. Так позивач зазначає, що відповідачем не в повному обсязі було виконано взяті на себе зобов`язання з оплати виконаних робіт, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість в розмірі 336764,26 грн.

Крім того, у зв`язку з невиконанням у встановлений строк відповідачем своїх зобов`язань з оплати виконаних робіт, позивачем нараховано до стягнення пеню в сумі 30188,84 грн., 3% річних в розмірі 6034,08 грн. та інфляційні втрати в сумі 19296,78 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.06.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №910/6974/19, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

26.06.2019 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому відповідач в частково заперечив проти задоволення позовних зазначивши, що товариством визнаються позовні вимоги в частині основної заборгованості в розмірі 336764,26 грн. Разом з тим, відповідач зазначив, що позивачем не було дотримано умов договору в частині надання усієї обумовленої договором виконавчої документації, зокрема актів огляду виконаних робіт, що підписані власником кабельних каналізацй електрозв`язку, яким є ПАТ «Укртелеком». У зв`язку з чим, відповідач стверджує, що позивачем було допущено порушення зобов`язання. Стосовно не підписання відповідачем Актів приймання виконаних робіт, останній зазначив, що відповідачем були складені дефектні акти на загальну суму 125660,60 грн., які позивач відмовився підписувати та відмовився зазначати строк усунення недоліків.

Разом з тим, відповідач зазначив, що не відмовлявся від підписання наданих позивачем актів виконаних робіт. За твердженнями відповідача фактична здача виконаних робіт та подальша їх оплата можлива лише за умови надання підрядником повної комплектності виконавчої документації, оскільки будівельно-монтажні роботи вимагають чіткого дотримання спеціальних технічних умов, норм та регламентів, а також за умови відсутності будь-яких зауважень та заперечень замовника при прийнятті робіт.

Також відповідач вказав, що останнім направлявся на адресу позивача лист з вимогою надання актів огляду виконаних робіт з боку власника кабельної каналізації електрозв`язку по тим об`єктам, де проводились роботи підрядником.

Крім того, стосовно заявлених позивачем штрафних санкцій відповідач зазначив, що оскільки позивачем були порушенні умови договору, стосовно надання усієї необхідної документації, вимоги позивача про стягнення 3% річних, інфляційних втрат та пені є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

01.08.2019 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій останній заперечив проти доводів відповідача в повному обсязі, зокрема зазначив, що у встановлений договором термін відповідачем не були підписані акти виконаних позивачем робіт, так само як і не було заявлено обґрунтованих претензій стосовно виконаних робіт, а відтак відповідач повинен оплатити виконані роботи в повному обсязі. Стосовно наданих відповідачем дефектних актів, позивач зазначив, що вказані акти були складені за відсутності представника підрядника, також вказав, що відповідачем не надано доказів направлення дефектних актів позивачу у встановлені договором строки.

11.08.2019 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, у яких відповідач в повному обсязі заперечив проти доводів позивача.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача в судовому засідання заперечив проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позов та запереченнях на відповідь на відзив, та просив суд відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01.11.2017 між Приватним акціонерним товариством «Фарлеп-Інвест» (відповідач, замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Бівер С» (позивач, підрядник) було укладено Договір на виконання будівельно-монтажних робіт № відповідно до умов якого, замовник доручає, а підрядник зобов`язується на свій ризик, своїми або залученими силами і засобами, у відповідності до чинних будівельних норм та правил, технічних умов, проектно-кошторисної документації, в обумовлений строк виконати роботи з будівництва лінійно-кабельних споруд, роботи по виконанню електромонтажних робіт, роботи по монтажу станційного обладнання (роботи), а замовник зобов`язується, прийняти завершені роботи і оплатити їх в строки та на умовах, визначених цим договором (п.1.1 Договору).

Згідно з п.3.1 Договору, вартість робіт, які можуть виконуватись в межах цього договору, визначені згідно з Додатком №1 до договору. Загальна вартість робіт за цим договором складається із вартості робіт по всім підписаним сторонами Актам виконаних робіт, але в будь-якому випадку не може перевищувати 1078566,32 грн., без ПДВ, ПДВ нараховується в порядку та розмірі визначеному чинним законодавством України.

Відповідно до п.3.2.1 Договору, оплата виконаних робіт за договором проводиться, на підставі підписаного сторонами Акту виконаних робіт протягом 20 (двадцяти) календарних днів, з моменту підписання сторонами Акту виконаних робіт.

Пунктом 4.7 Договору сторони погодили, що роботи за цим договором вважаються виконаними після їх фактичного приймання (передання) сторонами та підписання сторонами Акту виконаних робіт.

За умовами п.5.1.4 Договору, замовник зобов`язаний підписати акт виконаних робіт протягом 7 робочих днів з моменту отримання Акту або надати мотивовану відмову від його підписання.

У п.5.2.5 Договору визначено, якщо підрядник допустив недоліки у роботі, замовник має право. вимагати безоплатного виправлення цих недоліків.

Відповідно до п.6.1.6 Договору, підрядник зобов`язаний самостійно за свій рахунок, протягом 7 (семи) днів з моменту отримання вимоги від замовника, усунути всі дефекти та недоліки що виникли в зв`язку з неякісно виконаними / невиконаними роботами згідно конкретного замовлення.

Згідно з п.6.2.1 Договору, підрядник має право вимагати від замовника сплати вартості робіт, відповідно до цього договору.

Відповідно до п.10.1 Договору, відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов цього договору сторони несуть у відповідності до вимог чинного законодавства України та цього договору.

У випадку, якщо замовник не сплачує платежі, як це визначено цим договором, то замовник виплачує підряднику неустойку в розмірі облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочення (п.10.8 Договору).

Пунктом 13.1 Договору сторони погодили, що договір діє з 01.11.2017 до 31.03.2018 включно. Строк дії може бути продовжений сторонами шляхом підписання додаткової угоди до цього договору.

Додатковою угодою №1 від 31.03.2018 сторони погодили внести зміни в п.3.1 Договору та викласти його у новій редакції: «Вартість робіт, які можуть виконуватись в межах цього договору, визначені згідно з Додатком №1 до договору. Загальна вартість робіт за цим договором складається із вартості робіт по всім підписаним сторонами Актам виконаних робіт, але в будь-якому випадку не може перевищувати 1264634,59 грн., без ПДВ, ПДВ нараховується в порядку та розмірі визначеному чинним законодавством України.».

Також вказаною Додатковою угодою сторони погодили продовжити строк дії договору до 31.07.2018 включно.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем протягом 2017-2018 року, на виконання взятих на себе зобов`язань за договором було проведено обумовлені договором роботи на загальну суму 539280,09 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями Актів приймання виконаних робіт за вказаний період.

З наявних в матеріалах справи виписок по рахунку позивача вбачається, що відповідач не в повному обсязі виконав взяті на себе зобов`язання за договором сплативши на рахунок позивача грошові кошти в розмірі 202515,83 грн. внаслідок чого, станом на 29.05.2019 за ним утворилась заборгованість в розмірі 336764,26 грн.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Статтями 843, 854 ЦК України встановлено, що у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

Як встановлено ч.4 ст.882 Цивільного кодексу України, передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформлюється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Відповідно до ст.857 Цивільного кодексу України робота виконана підрядником, має відповідати умовам договору підряду, а в разі їх відсутності або неповноти - вимогам, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру. Виконана робота має відповідати якості, визначеній у договорі підряду, або вимогам, що звичайно ставляться, на момент передання її замовникові. Результат роботи в межах розумного строку має бути придатним для використання відповідно до договору підряду або для звичайного використання роботи такого характеру.

Як вбачається із матеріалів справи, на виконання умов договору позивачем було надано відповідачу для підпису Акти приймання виконаних робіт №3363/1 від 15.03.2018 на суму 3170,40 грн., №PNEM-2000-05777/1 від 17.09.2018 на суму 88533,36 грн., №PNEM-2000-05777/2 від 17.09.2018 на суму 99605,40 грн., №18-ФІ-02-010433/1 від 17.09.2018 на суму 18177,89 грн., №3388/1 від 17.09.2018 на суму 12528 грн., №18-ФІ-ОК-456ЛС/1 від 17.09.2018 на суму 15288 грн., №3399/1 від 17.09.2018 на суму 3844,69 грн., №3372/1 від 17.09.2018 на суму 53084,38 грн., №3372/2 від 17.09.2018 на суму 7496,42 грн., №PGON PNEM-2000-05777/3 від 17.09.2018 на суму 9852 грн., №2400/1 від 17.09.2018 на суму 848,54 грн., №3401/1 від 17.09.2018 на суму 9587,94 грн., №18-ФІ-ОК-454/1 від 17.09.2018 на суму 11327,62 грн. та №3398/1 від 17.09.2018 на суму 3419,62 грн., на загальну суму 336764,26 грн.

Матеріалами справи підтверджується, що вказані Акти приймання виконаних робіт були направлені позивачем на адресу відповідача для їх підписання листом №09/18-2 від 18.09.2018, який було одержано відповідачем 24.09.2018.

За умовами п.5.1.4 Договору, замовник зобов`язаний підписати акт виконаних робіт протягом 7 робочих днів з моменту отримання Акту або надати мотивовану відмову від його підписання.

Утім, відповідачем не було підписано вказаних актів, та не надано жодної обґрунтованої відмови від їх підписання.

Таким чином, отримавши 24.09.2018 зазначені акти виконаних робіт на загальну суму 336764,26 грн. відповідач мав протягом 7 робочих днів, тобто до 03.10.2018 їх підписати та повернути позивачу, або надати мотивовану відмову від їх підписання.

Проте матеріали справи не місять доказів направлення мотивованої відмови відповідача від підписання надісланих позивачем актів виконаних робіт.

В той же час, судом відхиляються доводи відповідача, стосовно наявності заперечень останнього, щодо виконаних позивачем робіт про що відповідачем було складено дефектні акти, з огляду на те, що надані відповідачем дефектні акти складені без участі позивача, про що свідчить відсутність підпису уповноваженої особи позивача на наданих відповідачем дефектних актах. Також матеріали справи не містять доказів відмови позивача від підписання зазначених дефектних актів, що спростовує твердження відповідача у цій частині. Більше того, зазначені дефектні акти містять інформацію щодо наявності певних недоліків у виконаних роботах, проте в них не зазначено про надання підрядником неповного комплекту документації по виконаних роботах.

Також, суд зазначає, що дефектні акти було направлено відповідачем позивачу після відкриття провадження у справі, тобто, з пропуском 7 денного строку, обумовленого умовами укладеного між сторонами договору.

Відповідно до ч.1 ст.853 Цивільного кодексу України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що виконані позивачем роботи були прийняті відповідачем в повному обсязі.

Разом з тим, відповідно до п.3.2.1 Договору, оплата виконаних робіт за договором проводиться, на підставі підписаного сторонами Акту виконаних робіт протягом 20 (двадцяти) календарних днів, з моменту підписання сторонами Акту виконаних робіт.

Таким чином, враховуючи умови укладеного між сторонами договору та положення чинного законодавства, оскільки відповідачем не заявлялось мотивованої відмови від підписання наданих позивачем Актів виконаних робіт, відповідач мав оплатити виконані позивачем роботи до 23.10.2018 включно.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про виконання позивачем робіт за спірними актами виконаних робіт та прийняття вказаних робіт відповідачем, у зв`язку з чим у відповідача наявна заборгованість за виконані роботи в розмірі 336764,26 грн.

Крім того, факт неналежного виконання відповідачем свого зобов`язання з оплати виконаних позивачем робіт також визнається відповідачем у поданому до суду відзиві на позов.

Згідно з ч.4 ст.191 Господарського процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача основної заборгованості за договором в розмірі 336764,26 грн.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України).

Нормами ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі вказаних норм, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 6034,08 грн. трьох відсотків річних та 19296,78 грн. інфляційних втрат.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок на предмет арифметичної правильності та відповідності вимогам закону, судом встановлено, що позивачем вказане нарахування проведено у відповідності до вимог чинного законодавства, а відтак заявлені позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню.

Стосовно заявлених позивачем вимог щодо стягнення з відповідача пені в розмірі 30188,84 грн., суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Згідно з положеннями ст.546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно ч. 1-2 статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Частиною 1 ст. 547 Цивільного кодексу України визначено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.

Відповідно до п.10.8 Договору, у випадку, якщо замовник не сплачує платежі, як це визначено цим договором, то замовник виплачує підряднику неустойку в розмірі облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Оскільки відповідачем допущено прострочення виконання своїх зобов`язань за вказаним договором в частині своєчасного виконання зобов`язань по сплаті виконаних позивачем робіт, що є підставою для стягнення з відповідача пені, вимоги позивача в цій частині є законними та обґрунтованими.

В той же час, відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Перевіривши надані позивачем розрахунки пені, за визначені позивачем періоди, судом встановлено, що вказане нарахування проведено позивачем у відповідності до умов укладеного між сторонами договору та вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню у повному обсязі

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Згідно із ч.2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідачем не надано суду належних доказів на спростування викладених у позові обставин.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, ст.ст.232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Фарлеп-Інвест» (01011, м. Київ, пров. Євгена Гуцала, буд. 3; ідентифікаційний код 19199961) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бівер С» (03150, м. Київ, вул. Євгена Коновальця (Щорса), буд. 15, корп. 3; ідентифікаційний код 39483377) 336764 (триста тридцять шість тисяч сімсот шістдесят чотири) грн. 26 коп. заборгованості, 30188 (тридцять тисяч сто вісімдесят вісім) грн. 84 коп. пені, 19296 (дев`ятнадцять тисяч двісті дев`яносто шість) грн. 78 коп. інфляційних втрат, 6034 (шість тисяч тридцять чотири) грн. 08 коп. трьох відсотків річних, а також 5884 (п`ять тисяч вісімсот вісімдесят чотири) грн. 26 коп. витрат зі сплати судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата підписання: 15.08.2019.

Суддя Я.В. Маринченко