ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" липня 2019 р. Справа № 911/673/19

Господарський суд Київської області у складі судді Бацуци В. М.

при секретарі судового засідання Белишевій А. В.

за участю представників учасників справи:

від позивача: Стеценко Т. М. (адвокат - довіреність б/н від 07.06.2019 р.);

від відповідача: Усенко І. В. (адвокат - ордер серії КВ № 430394 від 24.04.2019 р.);

розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Мастер-Енергоінвест-В", (08298, вул. Доківська, буд. 14, смт Коцюбинське, м. Ірпінь, Київська область)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мастеренерго Інвест", (08298, вул. Доківська, буд. 14, смт Коцюбинське, м. Ірпінь, Київська область)

про стягнення 300 529, 34 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ТОВ "Мастер-Енергоінвест-В" звернулось в господарський суд Київської області із позовом до ТОВ "Мастеренерго Інвест" про стягнення 263 000, 00 грн основної заборгованості, 28 600, 92 грн інфляційних збитків, 8 798, 00 грн 3% річних та 130, 42 грн пені.

Позовні вимоги обґрунтовані позивачем неналежним виконанням відповідачем свого обов`язку щодо оплати у повному обсязі за поставку обладнання та виконані позивачем роботи з монтажу та запуску у роботу обладнання згідно договору № 16МЕІ00248 від 23.12.2016 р.

Ухвалою господарського суду Київської області від 01.04.2019 р. відкрито провадження у справі № 911/673/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Мастер-Енергоінвест-В" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мастеренерго Інвест" про стягнення 300 529, 34 грн, визначено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження і призначено її розгляд у підготовчому засіданні із викликом та за участю представників учасників справи на 15.05.2019 р.

12.03.2019 р. до канцелярії суду від позивача, одночасно із позовною заявою, надійшла заява про вжиття заходів забезпечення позову, у якій він просив суд вжити заходів забезпечення позову, поданого ТОВ "Мастер-Енергоінвест-В" до поставновлення остаточного рішення по справі, шляхом накладення арешту на грошові кошти ТОВ "Мастеренерго Інвест" (ідентифікаційний код 34422490) у розмірі ціни позову 300 529, 34 грн та у розмірі суми судових витрат 5 468, 45 грн судового збору, які обліковуються на рахунках ТОВ "Мастеренерго Інвест" (ідентифікаційний код 34422490): рахунок № НОМЕР_1 , відкритий у відділенні № 898 банку АТ "Укрсиббанк", МФО 351005 (зазначений у договорі № 16МЕІ00248 від 23.12.2016 р.); рахунок № НОМЕР_2 , відкритий у Печерській філії АТ КБ "Приватбанк" м. Київ, МФО 300711; рахунок № НОМЕР_3 , відкритий в АБ "Укргазбанк", МФО 320478.

Ухвалою господарського суду Київської області від 14.03.2019 р. повернуто ТОВ "Мастер-Енергоінвест-В" заяву б/н від 11.03.2019 р. (вх. № 70/19 від 12.03.2019 р.) про забезпечення позову та додані до неї матеріали без розгляду.

24.04.2019 р. до канцелярії суду від позивача надійшла заява № б/н від 23.04.2019 р. про збільшення позовних вимог, у якій він просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 263 000, 00 грн основної заборгованості, 47 603, 00 грн пені, 32 578, 13 грн інфляційних збитків, 10 269, 50 грн 3% річних.

Заяву № б/н від 23.04.2019 р. позивача про збільшення позовних вимог прийнята судом до розгляду.

15.05.2019 р. за наслідками підготовчого судового засідання судом оголошено перерву до 29.05.2019 р.

29.05.2019 р. перед судовим засіданням до канцелярії суду від відповідача надійшла заява № б/н б/д про застосування строку позовної давності, у якій він визнає наявність заборгованості за договором у розмірі 263 000, 00 грн у повному обсязі та просить суд застосувати строк позовної давності в частині стягнення пені

29.05.2019 р. за наслідками підготовчого засідання судом винесено ухвалу, якою закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 19.06.2019 р.

19.06.2019 р. у судовому засіданні судом оголошено перерву до 18.07.2019 р.

18.07.2019 р. у судовому засіданні представник позивача надав усні пояснення щодо своїх позовних вимог, позовні вимоги підтримав, вважає їх обґрунтованими і правомірними та такими, що підлягають задоволенню з підстав, зазначених в позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні надав усні пояснення щодо своїх заперечень проти позову, просив суд відмовити в задоволенні позову в частині стягнення пені з підстав, викладених у заяві про застосування строків позовної давності.

За наслідками судового засідання судом оголошено вступну і резолютивну частини рішення у даній справі.

Заслухавши пояснення представників учасників справи, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд -

ВСТАНОВИВ:

23.12.2016 р. між позивачем (надалі - Постачальник) та відповідачем (надалі - Покупець) було укладено договір № 16МЕІ00248, згідно умов п. 1.1 якого Постачальник зобов`язується змонтувати, поставити та запустити в роботу компресорну установку (далі - обладнання) у відповідності до комплектації, що наведена в Специфікації (Додаток 1) до цього Договору, та у строки, що зазначені в п. 1.2. цього Договору, а Покупець зобов`язується прийняти обладнання та роботи і повністю оплатити їх вартість.

Пунктом 1.2. Договору визначено, що строк монтажу та поставки обладнання становить 60 (шістдесят) календарних днів з моменту отримання авансу на розрахунковий рахунок Постачальника, а строк виконання пусконалагоджувальних робіт становить 5 (п`ять) календарних днів, починаючи від дати поставки обладнання Покупцю, що підтверджується видатковою накладною.

Пунктом 1.3. Договору визначено місце поставки обладнання та виконання пусконалагоджувальних робіт: полігон твердих побутових відходів біля хутора Нарада, с. Бармаки, Рівненського району, Рівненської області.

Згідно з п. 2.1. Договору монтаж, завантаження, розвантаження та транспортування обладнання здійснюється силами та засобами Постачальника.

Відповідно до п. 2.2. Договору Постачальник повинен передати Покупцю повністю змонтоване та запущене в роботу обладнання в строки, зазначені в п. 1.2. цього Договору. Разом з обладнанням Постачальник передає Покупцю технічну документацію (технічний паспорт) та бухгалтерські документи на українській мові.

Згідно з п. 2.4. Договору перехід права власності на обладнання до Покупця відбувається в момент підписання акту здачі-приймання виконаних робіт.

Відповідно до п. 2.6. Договору приймання-передача виконаних робіт оформлюється Актом здачі-приймання виконаних робіт, який Сторони підписують після виконання Постачальником робіт.

Пунктом 3.1. Договору визначено, що загальна сума Договору складається з вартості обладнання та робіт з його монтажу та запуску в експлуатацію, що зазначені в Специфікації (Додаток 1), і становить 624 222, 00 (шістсот двадцять чотири тисячі двісті двадцять дві грн., 00 копійок) в тому числі ПДВ 104 037, 00 грн.

Згідно з п. 3.3. Договору оплата вартості обладнання та робіт по даному Договору виконується в два етапи шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Постачальника, вказаний у реквізитах у цьому Договорі таким чином:

3.3.1. На перщому етапі Покупець сплачує аванс у розмірі 100% (сто відсотків) від вартості обладнання та робіт з його монтажу в сумі 535 299, 00 грн. (п`ятсот тридцять п`ять тисяч двісті дев`яносто дев`ять грн., 00 копійок) в тому числі ПДВ 89 216, 50 грн. протягом 5 (п`яти) банківських днів після підписання цього Договору.

3.3.2. На другому етапі Покупець сплачує вартість пусконалагоджувальних робіт в сумі 88 923, 00 грн. (вісімдесят вісім тисяч дев`ятсот двадцять три грн., 00 копійок) в тому числі ПДВ 14 820, 50 грн. протягом 5 (п`яти) банківських днів з моменту підписання актів здачі-приймання виконаних робіт.

Відповідно до п. 6.1. Договору цей Договір набирає сили з моменту його підписання обома сторонами та діє до 28 лютого 2017 р.

На виконання умов договору позивачем у грудні 2017 р. було виконано для відповідача роботи на загальну суму 563 000, 00 грн, що підтверджується актом надання послуг № 30 від 26.12.2017 р., наявним у матеріалах справи.

У серпні 2017 р. між позивачем та відповідачем було підписано акт звіряння взаємних розрахунків за період з 01.01.2016 р. по 28.08.2017 р., відповідно до якого станом на 28.08.2017 р. заборгованість відповідача перед позивачем складає 263 000, 00 грн.

Регулювання відносин, що виникають у зв`язку із виконанням робіт здійснюється Господарським кодексом України, Цивільним кодексом України, іншими нормативно-правовими актами і безпосередньо договором.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 692 цього ж кодексу передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Статтею 854 цього ж кодексу передбачено, що якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України закріплено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 2 ст. 530 цього ж кодексу закріплено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 610 цього ж кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього ж кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У встановлений договором строк і станом на час розгляду справи відповідач обов`язок щодо оплати поставки обладнання та виконаних робіт не виконав і його основна заборгованість перед позивачем складає 263 000, 00 грн, що підтверджується договором № 16МЕІ00248 від 23.12.2016 р., актом надання послуг № 30 від 26.12.2017 р., актом звіряння взаємних розрахунків за період з 01.01.2016 р. по 28.08.2017 р., наявними у матеріалах справи.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 13 та ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У процесі розгляду справи, відповідачем не було надано суду жодних належних та допустимих доказів, що б підтверджували належне виконання ним свого обов`язку щодо оплати у повному обсязі поставленого обладнання та виконаних позивачем робіт за договором № 16МЕІ00248 від 23.12.2016 р., факт наявності заборгованості у розмірі 263 000, 00 грн не заперечувався.

Отже, вимоги позивача про стягнення із відповідача основної заборгованості у розмірі 263 000, 00 грн за договором № 16МЕІ00248 від 23.12.2016 р. є законними і обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, позивач просить стягнути із відповідача пеню, передбачену договором № 16МЕІ00248 від 23.12.2016 р., за періоди прострочення відповідачем виконання обов`язку по оплаті поставленого обладнання та виконаних робіт з 03.01.2018 р. по 03.07.2018 р. всього на загальну сум 47 603, 00 грн у відповідності до виконаного ним розрахунку.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 3) ч. 1 ст. 611 цього ж кодексу у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Частиною 1 ст. 549 цього ж кодексу передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Частиною 3 цієї ж статті встановлено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 цього ж кодексу у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно ч. 6 ст. 232 цього ж кодексу нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до ч. 2 ст. 343 цього ж кодексу платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 4.2. Договору передбачено, що при недотриманні строків та порядку оплати, зазначених в п. 3.3.2. цього Договору, Постачальник вправі стягнути з Покупця пеню у розмірі 0,1% від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Розрахунок пені від суми основної заборгованості, виконаний позивачем, є невірним та не відповідає вимогам ч. 2 ст. 343 Господарського кодексу України.

Правильний розрахунок пені від суми основної заборгованості за договором наступний:

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
263000.0004.01.2018 - 25.01.20182214.5000 %0.079 %*4597.10
263000.0026.01.2018 - 01.03.20183516.0000 %0.088 %*8070.14
263000.0002.03.2018 - 12.04.20184217.0000 %0.093 %*10289.42
263000.0013.04.2018 - 24.05.20184217.0000 %0.093 %*10289.42
263000.0025.05.2018 - 03.07.20184017.0000 %0.093 %*9799.45

Отже, загальний розмір пені від суми основної заборгованості за договором № 16МЕІ00248 від 23.12.2016 р. у вищевказаний період становить 43 045, 53 грн.

Як було зазначено вище, відповідач у своїй заяві б/н б/д про застосування строку позовоної давності просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову в частині стягнення пені, у зв`язку із пропущенням позовної давності.

З приводу вказаної заяви відповідача суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 цього ж кодексу загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до п. 1) ч. 2 ст. 258 цього ж кодексу позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Статтею 259 цього ж кодексу передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.

Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Позовна давність, встановлена законом, не може бути скорочена за домовленістю сторін.

Частиною 1 ст. 261 цього ж кодексу встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Частиною 5 ст. 261 цього ж кодексу передбачено, що за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до ч. 2-5 ст. 267 цього ж кодексу заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

У процесі розгляду справи судом встановлено, що з 04.01.2018 р. почала свій перебіг позовна давність для позивача для звернення до суду із вимогою про захист свого права на стягнення суми пені від суми заборгованості за актом надання послуг № 30 від 26.12.2017 р. відповідно до договору.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач звернувся в господарський суд Київської області із позовною заявою б/н від 11.03.2019 р. до відповідача про стягнення, в тому числі 47 603, 00 грн (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог б/н від 23.04.2019 р.) пені від суми заборгованості за договором № 16МЕІ00248 від 23.12.2016 р. лише 12.03.2019 р.

За таких обставин, перебіг строку позовної давності за вимогою про стягнення пені від суми основної заборгованості починається з 12.03.2018 р. та обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням позивача до суду і починається з дня (місяця), якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою, а отже, з урахуванням заявленої відповідачем позовної давності період нарахування пені складає з 12.03.2018 р. по 03.07.2018 р.

Правильний розрахунок пені від суми основної заборгованості за договором наступний:

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
263000.0012.03.2018 - 12.04.20183217.0000 %0.093 %*7839.56
263000.0013.04.2018 - 24.05.20184217.0000 %0.093 %*10289.42
263000.0025.05.2018 - 03.07.20184017.0000 %0.093 %*9799.45

Отже, загальний розмір пені від суми основної заборгованості за договором № 16МЕІ00248 від 23.12.2016 р. у вищевказаний період з урахуванням строків позовної давності становить 27 928, 44 грн.

Отже, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача в частині стягнення із відповідача пені від суми основної заборгованості за договором у вищевказаний періоди у розмірі 27 928, 44 грн.

Крім того, позивач просить стягнути із відповідача 32 578, 13 грн інфляційних збитків та 10 269, 50 грн 3% річних за періоди прострочення відповідачем виконання обов`язку по оплаті виконаних робіт з 03.01.2018 р. по 31.03.2019 р. та з 03.01.2018 р. по 23.04.2019 р. відповідно у відповідності до виконаного ним розрахунку.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього ж кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 ст. 625 цього ж кодексу передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розрахунок інфляційних збитків від суми основної заборгованості, виконаний позивачем, є невірним.

Правильний розрахунок інфляційних збитків від суми основної заборгованості за договором наступний:

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за періодІнфляційне збільшення суми боргуСума боргу з врахуванням індексу інфляціїі
04.01.2018 - 31.03..001.12432696.46295696.46

Отже, загальний розмір інфляційних збитків від суми основної заборгованості за договором у вищевказаний період становить 32 696, 46 грн.

Оскільки розмір інфляційних збитків від суми основної заборгованості, на яку претендує позивач, є меншою ніж сума, на яку він має право, то суд приходить до висновку про задоволення вимоги позивача в частині стягнення із відповідача інфляційних збитків від суми основної заборгованості за договором у вищевказані періоди у розмірі 32 578, 13 грн.

Розрахунок 3 % річних від суми основної заборгованості, виконаний позивачем, є невірним.

Правильний розрахунок 3 % річних від суми основної заборгованості наступний:

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
263000.0004.01.2018 - 23.04.20194753 %10267.81

Отже, загальний розмір 3 % річних від суми основної заборгованості за договором у вищевказаний період становить 10 267, 81 грн.

Отже, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача в частині стягнення із відповідача 3 % річних від суми основної заборгованості за договором у вищевказані періоди у розмірі 10 267, 81 грн.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, обставини справи, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Судові витрати відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 123, 129, 233, 233, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Мастеренерго Інвест" (08298, Київська область, місто Ірпінь, селище міського типу Коцюбинське, вулиця Доківська, будинок 14; ідентифікаційний код 34422490) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Мастер-Енергоінвест-В" (08298, Київська область, місто Ірпінь, селище міського типу Коцюбинське, вулиця Доківська, будинок 14; ідентифікаційний код 35530504) 263 000 (двісті шістдесят три тисячі) 00 (нуль) коп. основної заборгованості, 27 928 (двадцять сім тисяч дев`ятсот двадцять вісім) грн 44 (сорок чотири) коп. пені, 32 578 (тридцять дві тисячі п`ятсот сімдесят вісім) грн 13 (тринадцять) коп. інфляційних збитків, 10 267 (десять тисяч двісті шістдесят сім) грн 81 (вісімдесят одна) коп. 3% річних та судові витрати 5 006 (п`ять тисяч шість) грн 62 (шістдесят дві) коп. судового збору.

3. Відмовити в задоволенні інших позовних вимог.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження, а у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду через господарський суд Київської області.

Суддя В.М.Бацуца

Повний текст рішення складено і підписано

05 серпня 2019 р.