ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2019 року

м. Київ

Справа № 914/1979/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Малашенкової Т.М. (головуючий), Бенедисюка І.М., Селіваненка В.П.,

за участю секретаря судового засідання Чупрій А.П

представників учасників справи:

позивача - Приватної Агрофірми "Острів" (далі - Агрофірма, Позивач) - Шнир Я.Б. (адвокат, посвідчення адвоката від 13.10.2010 № 1757),

відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю "АВЕ Львів" (далі - ТОВ "АВЕ Львів", Відповідач, скаржник) - Бережна Т.В. (адвокат, посвідчення адвоката від 18.05.2017 № 6014/10), Стельмащук А.В. (адвокат, посвідчення адвоката від 16.03.2006 № 2507),

розглянув касаційні скарги ТОВ "АВЕ Львів",

на рішення Господарського суду Львівської області від 07.02.2019 (суддя Пазичев В.М.) та

постанову Західного апеляційного господарського суду від 30.05.2019 (головуючий - суддя Бойко С.М., судді: Бонк Т.Б. і Якімець Г.Г.)

зі справи № 914/1979/18

за позовом Агрофірми

до ТОВ "АВЕ Львів"

про стягнення боргу у сумі 3 983 281 грн.

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. Агрофірма у жовтні 2018 року звернулася до Господарського суду Львівської області з позовом до ТОВ "АВЕ Львів" про стягнення боргу у сумі 3 972 829 грн (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог) за період з серпня по вересень 2018 року.

1.2. Позов обґрунтовано неналежним виконанням Відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором про надання послуг з перевезення, організації перевезення та захоронення відходів від 24.10.2017 № 1/10/24-2017 (далі - Договір).

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

2.1. Рішенням господарського суду Львівської області від 07.02.2019, залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 30.05.2019: позов задоволено; стягнуто з ТОВ "АВЕ Львів" на користь Агрофірми 3 972 829 грн основного боргу; стягнуто з ТОВ "АВЕ Львів" на користь Агрофірми суму судового збору в розмірі 59 592,44 грн; повернуто з Державного бюджету України на користь Агрофірми суму надмірно сплаченого судового збору в розмірі 157,56 грн.

2.2. Рішення судів попередніх інстанцій, з посиланням на статті 11, 509, 526, 530, 599, 610, 612, 625, 626, 629 Цивільного кодексу України, статтю 193 Господарського кодексу України, мотивовано обґрунтованістю позовних вимог, а саме порушенням Відповідачем умов Договору в частині оплати за надання послуг з перевезення твердих побутових відходів.

3. Короткий зміст вимог касаційних скарг

3.1. У касаційних скаргах до Верховного Суду ТОВ "АВЕ Львів", зазначаючи, що оскаржувані судові рішення прийнято з порушенням норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 07.02.2019 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 30.05.2019 у справі № 914/1979/18, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

4. Доводи особи, яка подала касаційні скарги

4.1. Скаржник вважає, що рішення судів попередніх інстанцій ухвалені без встановлення всіх обставин справи та без необхідних доказів.

4.2. ТОВ "АВЕ Львів" стверджує, що місцевим господарським судом необґрунтовано відмовлено Відповідачу у задоволенні клопотань про: призначення судово-економічної експертизи у справі; витребування у Позивача документів, які підтверджують надання ним послуг у період з березня по травень 2018 року; зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішення Господарського суду Львівської області у справі №914/1680/18.

4.3. ТОВ "АВЕ Львів" вказує на те, що суд першої інстанції відмовив у відкладенні розгляду справи до моменту, коли Відповідач отримує відповідь на адвокатський запит та докази, які спростовують перевезення твердих побутових відходів до місць захоронення, та ухвалив рішення у справі без встановлення всіх обставин справи.

Після завершення розгляду справи в суді першої інстанції Відповідач на адвокатський запит, поданий під час розгляду справи в суді першої інстанції, отримав копії витягів із системи GPS- моніторингу руху транспорту, за якими начебто здійснювалося перевезення твердих побутових відходів фермерським господарством "Агро Захід Буг" до місць захоронения. Після цього Відповідач звернувся до спеціаліста - приватного підприємства "Комп`ютерінфо та сучасні технології" для дослідження таких витягів. У відповіді на адвокатський запит Відповідача приватне підприємство "Комп`ютерінфо та сучасні технології" зазначило стосовно перевезення твердих побутових відходів до місць захоронення, що 365 з 387 рейсів, які автомобілі фермерського господарства "Агро Захід Буг" мали б здійснювати з перевантажувальної станції на вул. Північній м. Львова до місць захоронения (полігонів) ТПВ у Київській, Чернігівській, Дніпропетровській областей відповідно до витягів із системи GPS- моніторингу руху транспорту, здійснено не було. Таким чином, на переконання скаржника, Позивач не отримував тверді побутові відходи за товарно-транспортними накладними, а тому не надав Відповідачеві послуги у період з березня до травня 2018.

4.4. Так, скаржник зазначає, що обставина щодо ненадання Позивачем послуг у період з березня по травень 2018 мала значення для розгляду даної справи, оскільки Відповідач як на підставу для відмови у позові про стягнення боргу за період з серпня по вересень 2018 року посилався на те, що на момент звернення до суду Відповідач безпідставно оплатив начебто надані Позивачем послуги у період з березня по травень 2018 року і коштів, які були переплачені, достатньо для оплати послуг Позивача за період з серпня по вересень 2018 року.

4.5. На адресу Касаційного господарського суду від скаржника 17.07.2019 надійшли додаткові пояснення у справі, в яких скаржник стверджує про те, що судом апеляційної інстанції не взято до уваги витяги із системи GPS-моніторингу руху транспорту за період з березня по травень 2018 року, які мають значення для розгляду даної справи, оскільки підтверджують, що в період з березня по травень 2018 року фермерське господарство "Агро Захід Буг" та, як наслідок, Позивач не надавали жодних послуг Відповідачу, а тому останній не міг оплатити послуги, які не надавалися.

Таким чином, на думку скаржника, платіжними дорученнями на загальну суму 3 459 507 грн Відповідач оплачував послуги Позивача за захоронення відходів у період з серпня по вересень 2018, про стягнення коштів за який просить Позивач.

4.6. ТОВ "АВЕ Львів" вважає, що суд апеляційної інстанції не дослідив зібрані докази, а саме відповідь на адвокатський запит від 01.03.2019, надану адміністратором системи моніторингу руху транспорту FREETRACK, яка не підтверджує доставку фермерським господарством "Агро Захід Буг" твердих побутових відходів з перевантажувальної станції на вул. Північній м. Львова до місць захоронення (полігонів) та як наслідок, захоронення їх Позивачем у період з березня по травень 2018 року.

4.7. Скаржник вказує на те, що Відповідач звернувся до правоохоронних органів для надання правової оцінки діям посадових осіб фермерського господарства "Агро Захід Буг" стосовно підробки документів. Бориспільським відділом поліції Головного управління Національної поліції в Київській області розпочато досудове розслідування за вказаними фактами.

5. Позиції, викладені у відзивах на касаційну скаргу

5.1. Поданий 08.07.2019 Агрофірмою відзив на касаційну скаргу Верховним Судом залишено без розгляду відповідно до положень статті 118, частини першої статті 295, частини першої статті 301, частини першої статті 252, частини другої статті 207 ГПК України, оскільки його подано поза межами строку, встановленого в ухвалі Верховного Суду про відкриття касаційного провадження від 18.06.2019, а саме після 05.07.2019.

6. РОЗГЛЯД СПРАВИ ВЕРХОВНИМ СУДОМ

6.1. Склад суду касаційної інстанції змінювався відповідно до наявних у справі витягів з протоколів автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

6.2. Розпорядженням в.о. заступника керівника апарату - керівника секретаріату Касаційного господарського суду від 17.07.2019 № 29.3-02/1373 у зв`язку з перебуванням судді Колос І.Б. на лікарняному призначено повторний автоматичний розподіл судової справи № 914/1979/18, відповідно до якого визначено склад колегії суддів: Малашенкова Т.М. (головуючий), Бенедисюк І.М., Селіваненко В.П.

6.3. Ухвалою Верховного Суду від 18.07.2019 розгляд касаційної скарги ТОВ "АВЕ Львів" відкладено на 12.08.2019.

6.4.1. На адресу Касаційного господарського суду від Агрофірми 29.07.2019 надійшли додаткові пояснення у справі на усні доводи представника Відповідача, надані у судовому засіданні 18.07.2019, у яких Позивач просить касаційну скаргу відхилити, а оскаржувані рішення та постанову залишити без змін.

6.4.2. Позивач стверджує, що: усі доводи зводяться до переоцінки доказів та дослідження нових доказів, доводів та вимог, що не були предметом перегляду у суді апеляційної інстанції; Договором №1/10/24-2017 про надання послуг не передбачено надання витягів GPS карт; період з 01.03.2018 до 01.06.2018 не був предметом жодного судового спору чи заявлених претензій відповідача; доводи скаржника ґрунтуються на домислах, що не підтверджуються матеріалами справи.

6.4.3. Від ТОВ "АВЕ Львів" 12.08.2019 до Касаційного господарського суду надійшли пояснення, в яких Відповідач стверджує, що суди попередніх інстанцій не дослідили зібрані у справі докази, зокрема акт взаємних розрахунків за вересень 2018, оскільки на цьому акті відсутній підпис ОСОБА_2 , а наявний підпис не є підписом директора Відповідача.

7. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

7.1. Агрофірма та ТОВ "АВЕ ЛЬВІВ" уклали договір від 24.10.2017 № 1/10/24-2017 про надання послуг з перевезення, організації перевезення та захоронення відходів (далі - Договір).

7.2. Відповідно до умов Договору виконавець (Позивач) від свого імені та за рахунок замовника (Відповідача) зобов`язаний організувати та виконати перевезення твердих побутових відходів (далі-вантаж) автомобільним транспортом у приміському й міжміському сполученні та організувати захоронення отриманих до перевезення відходів (далі - послуги; пункт 1.1 Договору).

7.3. Замовник оплачує фактично надані виконавцем послуги протягом 5 банківських днів з дня отримання належним чином оформлених оригіналів документів (акт виконаних робіт, товарно-транспортна накладна, податкова накладна, рахунок; пункт 4.1 Договору).

7.4. Акт наданих послуг підписується сторонами після фактично наданих виконавцем послуг (пункт 4.5 Договору).

7.5. Оплата вартості перевезення здійснюється шляхом переказу грошових коштів замовником на поточний банківський рахунок виконавця (пункт 4.2 Договору).

7.6. Підтвердженням факту здійснення перевезення вантажу є оригінали товарно-транспортної накладної з відміткою одержувача вантажу і Акт наданих послуг, підписаний уповноваженими особами (пункт 4.3 Договору).

7.7. Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2017, а в частині взаєморозрахунків до повного виконання їх сторонами (пункт 9.1 Договору).

7.8. На виконання умов договору в період серпень - вересень 2018 року Позивач надав Відповідачу послуги щодо перевезення вантажу на загальну суму 3 972 829 грн., що підтверджується первинними документами: актами наданих послуг із вказівкою, що роботи виконані згідно договору від 24.10.2017 №1/10/24-2017, а також, що замовник претензій по об`єму, якості та строкам виконання робіт (надання послуг) не має; товарно-транспортними накладними в період серпень - вересень 2018 року, які підтверджують факт перевезення Агрофірмою.

8. ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

8.1. Цивільний кодекс України:

- пункт 1 частини другої статті 11:

підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є, договори та інші правочини;

- частина перша статті 256:

зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться;

- стаття 610:

порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання);

- частина перша статті 626:

договором є домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків;

- частина перша статті 628:

зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства;

- стаття 629:

договір є обов`язковим для виконання сторонами;

- частина перша статті 901:

за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором;

- частина перша статті 903:

якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором;

8.2. Господарський кодекс України:

- частина перша статті 193:

суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться;

8.3. Закон України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (у редакції, що діяла на момент оформлення спірних накладних):

стаття 1:

- первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію;

частина перша статті 9:

- підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи;

частина друга статті 9:

- первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

8.4. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затверджене наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 (з подальшими змінами і в редакції, чинній на той же час):

абзац перший пункту 2.1:

- первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення;

пункт 2.4:

- первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

8.5. Господарський процесуальний кодекс України (далі - ГПК України):

- частини перша, третя і четверта статті 13:

судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін;

кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, зокрема, як на підставу своїх вимог;

кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій;

- частина перша статті 14:

суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом;

- частина перша статті 74:

кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень;

- частина третя статті 74:

докази подаються сторонами та іншими учасниками справи;

- стаття 76:

належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування; предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення;

- стаття 77:

обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються;

- стаття 78:

достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

- стаття 79:

достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання;

- стаття 86:

суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів);

- частина п`ята статті 236:

обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

9. Межі розгляду справи судом касаційної інстанції

9.1. Відповідно до частини першої статті 300 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

9.2. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. (частина друга статті 300 ГПК України).

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

10. Оцінка аргументів учасників справи і висновків попередніх судових інстанцій

10.1. Причиною спору зі справи стало питання про наявність або відсутність підстав для стягнення заявленої Позивачем суми заборгованості за надання послуг з перевезення, організації перевезення та захоронення відходів, за укладеним між сторонами договором.

10.2. Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, місцевий господарський суд, з висновками якого погодився і суд апеляційної інстанції, виходив з того, що Позивачем надано послуги з перевезення твердих побутових відходів у період з серпня по вересень 2018 року, строк оплати за ці послуги настав, а доказів оплати Відповідачем цих послуг суду не надано.

10.3. Проте Касаційний господарський суд вважає зазначені висновки судів попередніх інстанцій передчасними.

Так, суди попередніх інстанцій, встановивши, що Договір сторонами укладено ще 24.10.2017 та правовідносини між сторонами за Договором тривають, а Позивач просить стягнути борг за неналежне виконання вказаного договору у сумі 3 972 829 грн за окремий період, а саме з серпня по вересень 2018 року, залишили поза увагою та не дослідили всіх обставини справи у їх сукупності з огляду на триваючий характер правовідносин між сторонами, не надали належної правової оцінки всім доводам сторін у справі.

Завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави (стаття 2 ГПК України).

Так, під час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанції Відповідач неодноразово звертав увагу судів на те, що фактично Позивачем не було надано послуг за Договором у період, за який Відповідачем були сплачені кошти, проте, ухвалюючи рішення, суди попередніх інстанцій обмежилися формальним підходом до розгляду справи та достеменно не встановили, з урахуванням специфіки триваючих правовідносин між сторонами, фактичних обставин справи, необхідних для ухвалення обґрунтованого та справедливого рішення.

З огляду на вимоги статей 79, 86 ГПК України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з`ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов`язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок. При цьому суд в будь-якому випадку не позбавлений права зобов`язати відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок (зокрема, якщо відповідач посилається на неправильність розрахунку, здійсненого позивачем).

Верховний Суд вважає, що ті доводи, що їх наводив Відповідач при розгляді справи, не є очевидно необґрунтованими, що вимагало від суду першої та апеляційної інстанцій їх повного дослідження, надання їм оцінки і відображення у судових рішеннях.

Так, судами попередніх інстанцій достеменно не встановлено, чи надавалися реально послуги Позивачем за Договором; якщо надавалися, то в який період та в якому обсязі такі послуги були надані з огляду на триваючий характер правовідносин сторін, судами не встановлено, чи було сплачено Відповідачем кошти за всі фактично надані послуги за Договором, чи лише щодо частини таких послуг, і якщо так, то за які саме періоди.

Також суд касаційної інстанції вважає передчасним відхилення доводів Відповідача щодо наявності доказів сплати послуг з посиланням на відсутність деталізації призначення платежів у платіжних дорученнях, наданих Відповідачем як доказ оплати послуг, оскільки така відсутність деталізації (зазначення саме конкретного періоду за який сплачено кошти) не перешкоджає можливості ідентифікувати сторони (юридичні особи), якими здійснено операцію та за яким саме договором було здійснено платіж.

Так, відповідно до положень частин першої і другої статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Колегія суддів наголошує на недопустимості порушення одного з основоположних принципів правосуддя, що його було сформульовано Європейським судом з прав людини у рішенні у справі "Де Куббер проти Бельгії" (De Cubber v. Belgium) від 26.10.1984 - має не лише здійснюватися правосуддя, ще має бути видно, що воно здійснюється. Іншими словами, скаржник повинен отримати суттєву відповідь на своє суттєве питання чи наданий обсяг послуг за Договором більше, ніж той, за який було сплачено кошти Відповідачем.

"Більше того, принцип справедливості, закріплений у статті 6 Конвенції, порушується, якщо національні суди ігнорують конкретний, доречний та важливий довід, наведений заявником (див. рішення у справах "Проніна проти України" (Pronina v. Ukraine), заява № 63566/00, п. 25, від 18 липня 2006 року, та "Нечипорук і Йонкало проти України" (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine), заява № 42310/04, п. 280, від 21 квітня 2011 року)."

Однак у цій справі судами не надано відповідь на всі істотні питання, які мають значення для правильного вирішення спору, та неповно досліджено доводи ТОВ "АВЕ Львів".

При цьому слід пам`ятати, що функція правосуддя здійснюється компетентним органом із метою забезпечення довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти у громадськість (рішення у справі "Кастільо Альгар проти Іспанії" (Castillo Algar v. Spain від 28.10.1998).

На порушення принципу повноти зазначені вище обставини не були встановлені судами попередніх інстанцій під час прийняття оскаржуваних рішення та постанови, господарськими судами попередніх інстанцій порушено норми процесуального права, у зв`язку з чим суди дійшли передчасних висновків, а оскаржувані рішення та постанову не можна визнати законними та обґрунтованими.

З урахуванням мотивів, які містяться у розділі 10 цієї Постанови Касаційним господарським судом частково беруться до уваги доводи касаційної скарги.

З огляду на наведене Верховний Суд дійшов висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій належним чином не з`ясовано й не перевірено усіх обставин справи та пов`язаних з ними доказів, що є порушенням вимог статей 86, 236 ГПК України щодо прийняття судового рішення на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Водночас суд касаційної інстанції згідно з частиною другою статті 300 ГПК України не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Інші аргументи касаційної скарги стосуються виключно питань, пов`язаних із встановленням попередніми судовими інстанціями обставин справи та здійсненням цими судовими інстанціями оцінки доказів у ній. Перевірка відповідних доводів перебуває поза встановленими частиною другою статті 300 ГПК України межами розгляду справи судом касаційної інстанції.

11. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

11.1. З огляду на викладене касаційна скарга ТОВ "АВЕ Львів" підлягає задоволенню, оскаржувані судові рішення, відповідно до частини третьої статті 310 ГПК України, підлягають скасуванню, а справа - передачі на новий розгляд до суду першої інстанції.

11.2. У такому розгляді суду необхідно врахувати викладене, встановити обставини та оцінити докази, зазначені в цій постанові, у залежності від цього перевірити доводи учасників справи і прийняти в останній законне та обґрунтоване рішення.

12. Судові витрати

12.1. Оскільки рішення та постанова судів попередніх інстанцій підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд, то розподіл судових витрат у справі, в тому числі й судового збору, сплаченого за подання апеляційної та/або касаційної скарги, здійснює господарський суд, який ухвалює рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 310, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Касаційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "АВЕ Львів" задовольнити.

2. Рішення Господарського суду Львівської області від 07.02.2019 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 30.05.2019 у справі №914/1979/18 скасувати.

Справу передати на новий розгляд до Господарського суду Львівської області.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Т. Малашенкова

Суддя І. Бенедисюк

Суддя В. Селіваненко