ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" серпня 2019 р. Справа№ 920/336/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коробенка Г.П.

суддів: Кравчука Г.А.

Хрипуна О.О.

секретар судового засідання: Майданевич Г.А.

за участю представників сторін: не з`явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Бормана Олександра Миколайовича

на ухвалу Господарського суду Сумської області від 23.05.2019 (повний текст складено 29.05.2019)

у справі №920/336/19 (суддя Коваленко О.В.)

за позовом фізичної особи-підприємця Бормана Олександра Миколайовича

до Низівської селищної (сільської) ради Сумського району Сумської області

про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Борман Олександр Миколайович звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Низівської селищної (сільської) ради Сумського району Сумської області про визнання незаконним (нечинним) та скасування рішення Низівської селищної ради Сумського району Сумської області від 19.09.2018 «Про звернення громадянина Бормана О.М. », яким відмовлено Борману О.М. у наданні дозволу на розробку проекту землевідведення для зміни цільового статусу надання дозволу на проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки Низівської селищної ради Сумського району Сумської області по вул. Цукровиків, б/ н для її купівлі (кадастровий номер: :05:001:0002 ); зобов`язання Низівської селищної ради Сумського району Сумської області протягом 30-ти днів розглянути заяву (клопотання) від 14.06.2018 ФОП Бормана О.М. (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) про надання дозволу на проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки загальною площею 0,7578 га, у тому числі під будівлями 0,0964 га, під двором 0,6614 га, кадастровий номер земельної ділянки: :05:001:0002 , цільове призначення земельної ділянки: землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики та іншого призначення, адреса земельної ділянки: Сумська область, Сумський р-н, смт. Низи, вул. Цукровиків, б/н на черговій сесії Ради.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.05.2019 у справі №920/336/19 провадження у справі № 920/336/19 закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України).

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою суду, фізична особа- підприємець Борман Олександр Миколайович звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Сумської області від 23.05.2019 у справі №920/336/19, справу передати до суду першої інстанції на розгляд.

Вимоги та доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що оскаржувана ухвала прийнята судом у результаті невірного застосування судом норм матеріального права - статті 128 Земельного кодексу України, що призвело до невірних висновків місцевого господарського суду щодо визначення правил підсудності цього судового спору та порушення норм процесуального права щодо підстав закриття провадження у справі. На думку скаржника, предметом спору у даній справі є реалізація права на приватизацію земельної ділянки під об`єктом нежитлової нерухомості, а не рішення про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землевідводу, а тому даний судовий спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства. Також скаржник зазначає, що спір у справі №920/336/19 не є подібним судовому спору, що розглядався Великою Палатою Верховного Суду у справі №917/1315/15-ц, на висновки, якої посилався суд першої інстанції.

22.07.2019 через канцелярію суду від позивача надійшло клопотання про залучення до матеріалів справи копії рішення Господарського суду Сумської області від 05.06.2019 у справі №920/518/19, яке судом задоволено. При цьому скаржник зазначає, що рішенням у справі №920/518/19 встановлено додаткові обставини та факти, які свідчать, що спір у справі №920/336/19 підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства. В обґрунтування неможливості надання даного доказу суду першої інстанції позивач посилається на те, що вказане рішення винесено господарським судом та отримане позивачем вже після постановлення оскаржуваної ухвали у справі №920/518/19.

Представники сторін в судове засідання не з`явились, про поважність причин нез`явлення суд не повідомили, будь-яких заяв або клопотань з цього приводу до суду не надходило.

Оскільки явка представників сторін в судове засідання не була визнана обов`язковою, зважаючи на наявні в матеріалах справи докази належного повідомлення представників сторін про місце, дату і час судового розгляду, а також враховуючи те, що судочинство здійснюється, серед іншого, на засадах рівності та змагальності сторін і учасники судового провадження на власний розсуд користуються наданими ним процесуальними правами, зокрема, правом на участь у судовому засіданні, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість здійснення розгляду даної справи за відсутності представників сторін за наявними у справі матеріалами.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового акту, дійшов до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню, виходячи з наступного.

Як встановлено вище, фізична особа-підприємець Борман Олександр Миколайович звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Низівської селищної (сільської) ради Сумського району Сумської області про визнання незаконним (нечинним) та скасування рішення Низівської селищної ради Сумського району Сумської області від 19.09.2018 «Про звернення громадянина Бормана О.М. », яким відмовлено Борману О.М. у наданні дозволу на розробку проекту землевідведення для зміни цільового статусу надання дозволу на проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки Низівської селищної ради Сумського району Сумської області по вул. Цукровиків, б/н для її купівлі (кадастровий номер: :05:001:0002 ); зобов`язання Низівської селищної ради Сумського району Сумської області протягом 30-ти днів розглянути заяву (клопотання) від 14.06.2018 ФОП Бормана О.М. (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) про надання дозволу на проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки загальною площею 0,7578 га, у тому числі під будівлями 0,0964 га, під двором 0,6614 га, кадастровий номер земельної ділянки: :05:001:0002 , цільове призначення земельної ділянки: землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики та іншого призначення, адреса земельної ділянки: Сумська область, Сумський р-н, смт. Низи, вул. Цукровиків, б/н на черговій сесії Ради.

В обґрунтування позовних вимог, фізична особа-підприємець Борман Олександр Миколайович посилався на те, що він як власник нерухомого майна, яке розташована земельній ділянці :05:001:0002 , звернувся в порядку статей 128, 129 Земельного кодексу України до Низівської селищної (сільської) ради Сумського району Сумської області з заявою про надання дозволу на проведення експертної грошової оцінки вищевказаної земельної ділянки. Рішенням Низівської селищної ради Сумського району Сумської області від 19.09.2018 «Про звернення громадянина Бормана О.М. » відмовлено Борману О.М. у наданні дозволу на розробку проекту землевідведення для зміни цільового статусу надання дозволу на проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки Низівської селищної ради Сумського району Сумської області по вул. Цукровиків, б/н для її купівлі (кадастровий номер :05:001:0002 ) з підстав відсутності документу, що посвідчує право користування земельною ділянкою та наявністю в Державному земельному кадастрі відомостей щодо перебування спірної земельної ділянки у користуванні відкритого акціонерного товариства «Сумське автотранспортне підприємство 15955». Позивач стверджує, що відмова у задоволенні заяви позивача з підстави відсутності документу, що посвідчує право користування земельною ділянкою є незаконною, посилаючись на положення частини другої статті 128 ЗК України, відповідно до якої до заяви додається документ, що посвідчує право користування земельною ділянкою (у разі його наявності), та документи, що посвідчують право власності на нерухоме майно, розташоване на цій земельній ділянці (у разі наявності на земельній ділянці будівель, споруд). На думку позивача, відмова у задоволенні заяви позивача з підстави наявності в Державному земельному кадастрі відомостей щодо перебування спірної земельної ділянки у користуванні відкритого акціонерного товариства «Сумське автотранспортне підприємство 15955» також є незаконною, посилаючись на виконання судового рішення у справі №920/68/18 шляхом виключення з реєстру запису про здійснення державної реєстрації речового права оренди спірної земельної ділянки за ВАТ «Сумське автотранспортне підприємство 15955».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.05.2019 у справі №920/336/19 провадження у справі № 920/336/19 закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України), з посиланням на те, що спір підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що предметом розгляду даної справи є визнання незаконним (нечинним) та скасування рішення Низівської селищної ради Сумського району Сумської області від 19.09.2018 «Про звернення громадянина Бормана О.М. », яким відмовлено Борману О.М. у наданні дозволу на розробку проекту землевідведення для зміни цільового статусу надання дозволу на проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки Низівської селищної ради Сумського району Сумської області по вул . Цукровиків, б/н для її купівлі, а тому законність зазначених дій Низівської селищної ради Сумського району Сумської області підлягає перевірці адміністративним судом. Також суд першої інстанції посилався на правову позицію, викладену в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі №617/1315/15-ц (14-219цс18), в якій зазначено, зокрема, про те, що для визначення юрисдикції суду щодо розгляду спору про оскарження рішення про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передання її у власність і рішення про затвердження такого проекту важливим є не лише участь у відповідних правовідносинах суб`єкта владних повноважень, а й встановлення факту реалізації його рішень і державної реєстрації за набувачем земельної ділянки права власності на неї; якщо на момент звернення до суду з позовом реєстрація речового права на земельну ділянку не була проведена та відсутня державна реєстрація речового права на земельну ділянку чи її частину за іншою особою, спір належить до юрисдикції адміністративного суду.

Колегія суддів не погоджується з даним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» містить, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (п.1 ч.1 ст.19 КАС України).

Отже, до справ адміністративної юрисдикції віднесені публічно-правові спори, ознакою яких є не лише спеціальний суб`єктний склад, але і їх виникнення з приводу виконання чи невиконання суб`єктом владних повноважень публічно-владних управлінських функцій. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме у тих правовідносинах, в яких виник спір.

Стосовно терміну «публічно-владні управлінські функції», то у розумінні пункту 2 частини першої статті 4 КАС України, термін «публічно-» означає, що такі функції суб`єкта спрямовані на задоволення публічного інтересу; зміст поняття «владні» полягає в наявності у суб`єкта повноважень застосовувати надану йому владу, за допомогою якої впливати на розвиток правовідносин. Управлінські функції - це основні напрямки діяльності органу влади, його посадової чи службової особи або іншого уповноваженого суб`єкта, спрямовані на управління діяльністю підлеглого суб`єкта.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать, зокрема, спори фізичних або юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення. Тобто, адміністративні суди розглядають публічно-правові спори - такі, що виникають, зокрема, у зв`язку зі здійсненням владно-розпорядчих функцій або виконавчо-розпорядчої діяльності органів публічної влади. Якщо в результаті їх здійснення приймається рішення, на підставі якого особа набуває речове право на земельну ділянку, то спір стосується приватноправових відносин і має розглядатися за правилами цивільного чи господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін спору (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2018 року у справі № 809/739/17).

Відповідно до статті 4 Господарського процесуального кодексу України, право на звернення до господарського суду в установленому Господарським процесуальним кодексом України порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Предметна та суб`єкта юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена статтею 20 Господарського процесуального кодексу України, за частиною першою якої господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Відповідно до положень частини другої цієї ж статті право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням мають юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування.

За статтею 45 Господарського процесуального кодексу України, сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в статті 4 Господарського процесуального кодексу України, тобто, і фізичні особи, які не є підприємцями, а винятки, коли спори, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, не підлягають розгляду у господарських судах, чітко визначені положеннями статті 20 Господарського процесуального кодексу України (як приклад, пункти 5, 10, 14 цієї статті).

Наведене свідчить про те, що з дати набрання чинності Господарським процесуальним кодексом України, Господарський процесуальний кодекс України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", одним із критеріїв віднесення справ до господарської юрисдикції визначено наявність між сторонами саме господарських правовідносин, а також впроваджено підхід щодо розмежування юрисдикції залежно від предмета правовідносин, а не лише від суб`єктного складу сторін.

Отже, ознаками спору, на який поширюється юрисдикція господарського суду, є наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин, наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом, відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

З огляду на положення частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України, а також статей 4, 45 Господарського процесуального кодексу України для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду конкретної справи має значення суб`єктний склад саме сторін правочину та наявність спору, що виник у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності.

Відповідна правова позиція викладена також в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 910/8729/18.

Аналіз змісту та підстав поданого фізичною особою-підприємцем Борманом Олександром Миколайовичем позову свідчить про те, що предметом спору є реалізація позивачем права на викуп земельної ділянки під об`єктами нерухомості, які належать позивачу на праві приватної власності, тобто спір виник у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності, що вказує на те, що позивач, звертаючись до господарського суду, обґрунтовано визначив належність спору до господарської юрисдикції.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України не відповідає наведеним вище нормам матеріального та процесуального права.

Помилковим є посилання в оскаржуваному судовому рішенні на правову позицію, викладену в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі №617/1315/15-ц (14-219цс18), оскільки правовідносини у цих справах не є подібними.

За таких обставин, наявність неправильного застосування норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків місцевого господарського суду обставинам справи призвели до постановлення помилкової ухвали про закриття провадження у справі, що в свою чергу є підставою для її скасування згідно зі ст. 280 ГПК України.

Відповідно до ч.3 ст. 271 ГПК України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

За результатами перегляду даної справи, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала Господарського суду Сумської області від 23.05.2019 у справі №920/336/19 - скасуванню, а матеріали справи - переданню на розгляд до Господарського суду Сумської області.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити про те, що оскільки судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу місцевого господарського суду з числа зазначених у ч.3 ст. 271 ГПК України, у даному випадку - закриття провадження у справі з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом відповідної апеляційної скарги, має здійснюватися судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 129, 255, 269, 271, 275, 280-282 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Бормана Олександра Миколайовича на ухвалу Господарського суду Сумської області від 23.05.2019 у справі №920/336/19 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду Сумської області від 23.05.2019 у справі №920/336/19 скасувати.

3. Справу №920/336/19 передати на розгляд Господарському суду Сумської області.

4. Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст. ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення складено та підписано - 08.08.2019

Головуючий суддя Г.П. Коробенко

Судді Г.А. Кравчук

О.О. Хрипун