ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2019 року

м. Київ

Справа № 914/2441/15

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

головуючого - Пєскова В.Г.,

суддів: Банаська О.О., Катеринчук Л.Й.,

за участю секретаря судового засідання - Хмельовського В.О.;

за участю представників:

Публічного акціонерного товариства «Львівська вугільна компанія» - Кулика С.С.,

Товариства з обмеженою відповідальністю «Новіком» - Дроботько О.В.,

Товариства з обмеженою відповідальністю «Іфорас» - Дроботько О.В.,

Державного підприємства «Львіввугілля» - Хробак Г.В.,

Державного підприємства «Волиньвугілля» - Новосада Ю.М.,

Державного підприємства «Шахта № 1 «Нововолинська» - Новосада Ю.М.,

Львівської обласної державної адміністрації - Брильовської О.Р.,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Новіком» (вх. № 1763/2018)

на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 11.05.2016

у складі колегії суддів: Михалюк О.В. (головуючий), Мельник Г.І., Плотніцький Б.Д.

та на ухвалу Господарського суду Львівської області від 18.03.2016 (про визнання уточнених грошових вимог Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк»)

у складі судді Артимовича В.М.

у справі за заявою Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк»

до Публічного акціонерного товариства «Львівська вугільна компанія»

про визнання банкрутом.

За результатами розгляду касаційної скарги Касаційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Провадження у справі про банкрутство відбувається відповідно до положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (у редакції Закону від 22.12.2011 № 4212-VІ, чинній з 19.01.2013, далі - Закон про банкрутство).

Хронологія подій та опис обставин, встановлених судами

1. 16.01.2008 між Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» та Закритим акціонерним товариством «Львівсистеменерго» укладено договір № 07-МВ/08 про відкриття мультивалютної відновлюваної кредитної лінії (з врахуванням додаткових угод від 05.08.2008, 21.02.2008, 25.02.2008, 27.02.2008, 05.03.2008, 13.03.2008, 19.03.2008, 20.03.2008), у відповідності до умов якого банк на підставі додаткових угод до цього договору окремими частинами (траншами) надає позичальнику кредит у порядку та на умовах визначених цим договором.

2. 05.08.2008 між Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» (далі - ЗАТ (ПАТ) «Альфа-Банк») та Відкритим акціонерним товариством «Львівська вугільна компанія» (боржник у даній справі) укладено додаткову угоду до договору про відкриття кредитної лінії від 16.01.2008 № 07-МВ/08, за умовами якої преамбулу основного договору викладено в редакції додаткової угоди, замінивши позичальника, Закрите акціонерне товариство «Львівсистеменерго», правонаступником - Відкритим акціонерним товариством «Львівська вугільна компанія» (далі - ВАТ (ПАТ) «Львівська вугільна компанія»).

3. В забезпечення виконання умов кредитного договору між ВАТ «Львівська вугільна компанія» та ЗАТ «Альфа-Банк» укладено договір застави майнових прав від 02.06.2008 № 421/08 (з врахуванням додаткової угоди від 05.08.2008), відповідно до умов якого Заставодавець у забезпечення виконання зобов`язання, визначеного у статті 2 цього Договору, передає Заставодержателю у заставу майнові права, зазначені у п. 3.1. цього договору, а Заставодержатель приймає їх у заставу та набуває право одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета застави у повному обсязі переважно перед іншими кредиторами Заставодавця.

4. Згідно з п. 3.1. договору предметом застави за цим договором є належні Заставодавцю майнові права, що виникли у Заставодавця за договором про закупівлю послуг по збагаченню рядового вугілля № 138, укладеного 20.03.2008 між позичальником та ДП «Львіввугілля», а саме право вимагати оплату за проведені роботи по переробці рядового вугілля, а також будь-які інші права, що виникають або виникнуть з контракту чи у зв`язку з ним згідно із законодавством (право сплати неустойки (пені, штрафів), право вимагати відшкодування збитків, заподіяних порушенням цього права.

5. Підставою виникнення майнових прав, що складають предмет застави, відповідно до п. 3.1. цього договору є контракт. Боржником Заставодавця у частині права вимоги, що складають предмет застави за цим договором, є ДП «Львіввугілля».

6. Відповідно до п. 2.2. цього договору максимальний розмір вимог Заставодержателя до Заставодавця, що забезпечуються заставою згідно з цим договором, складає 60 889 133 грн.

7. При цьому, судом апеляційної інстанції встановлено, що за договором застави майнових прав від 02.06.2008 № 421/08 в силу положень частини першої статті 598 ЦК України та частини першої статті 28 Закону України «Про заставу» зобов`язання є припиненими у зв`язку з відсутністю заборгованості ДП «Львіввугілля» перед боржником, а саме - закінчення терміну дії права, що складає предмет застави, що і було предметом забезпечення. Вказане підтверджується довідками боржника від 10.07.2015 та 23.07.2015, які долучені до матеріалів справи.

8. Також судом встановлено, що в забезпечення виконання умов кредитного договору від 16.01.2008 № 07-МВ/08 між ЗАТ «Львівсистеменерго» та ЗАТ «Альфа-Банк» укладено договір застави рухомого майна від 20.02.2008 № 10/08, відповідно до умов якого Заставодавець у забезпечення виконання зобов`язання, визначеного у статті 2 цього договору, передає Заставодержателю у заставу рухоме майно, зазначене у п. 3.1. цього договору, а Заставодержатель приймає його у заставу та набуває право одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета застави у повному обсязі переважно перед іншими кредиторами.

9. У п. 2.2. договору сторони погодили, що максимальний розмір вимог забезпечених заставою складає 25 214 811 грн. У п. 3.1. договору передбачено, що предметом застави за цим договором є рухоме майно (збагачувальне обладнання), перелічене у додатку № 1 до цього Договору. Установлена цим договором застава не поширюється на продукцію, плоди та доходи, що виробляються, добуваються або одержуються від використання предмета застави.

10. Предмет застави, передбачений у п. 3.1. договору, належить Заставодавцеві на праві власності, що підтверджується договором купівлі-продажу обладнання № 10, укладеним 14.06.2006 між Заставодавцем та ДП «Систем Консултінг Україна», балансовою довідкою вих. № 3/1270 від 26.11.2007 про наявність основних засобів ЗАТ «Львівсистеменерго» станом на 01.10.2007.

11. 05.08.2008 між ВАТ «Львівська вугільна компанія» та ЗАТ «Альфа-Банк» укладено додаткову угоду до договору застави рухомого майна від 20.02.2008 № 10/08, відповідно до якої змінено Заставодавця, Закрите акціонерне товариство «Львівсистеменерго», правонаступником - ВАТ «Львівська вугільна компанія».

12. У зв`язку з невиконанням ВАТ «Львівська вугільна компанія» зобов`язань за кредитним договором від 16.01.2008 № 07-МВ/08 рішенням Господарського суду Львівської області від 30.01.2009, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 29.06.2011, у справі № 31/282 стягнуто з ВАТ «Львівська вугільна компанія» на користь ЗАТ «Альфа-Банк» заборгованість по кредиту в сумі 14 000 000 грн, заборгованість по процентах за користування кредитом в сумі 382 161, 20 грн, пеню за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 277 770, 50 грн, пеню за несвоєчасну сплату процентів по кредиту в сумі 7 012, 42 грн, державне мито в сумі 25 500 грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118 грн.

13. На виконання рішення Господарського суду Львівської області від 30.01.2009 та постанови Львівського апеляційного господарського суду від 29.06.2011 у справі № 31/282, Господарським судом Львівської області видано наказ.

14. Постановою ВПВР ДВС України від 22.07.2011 відкрито виконавче провадження з виконання наказу Господарського суду Львівської області від 11.07.2011 у справі № 31/282.

15. Відповідно до платіжних доручень від 04.02.2013 № 019188, від 29.05.2014 № 30, від 19.11.2014 № 5303, від 05.08.2014 № 3240, від 09.12.2014 № 5827, від 26.03.2015 № 1840 ВАТ «Львівська вугільна компанія» частково погашено заборгованість в розмірі 3 531 727, 11 грн. Відтак, ВАТ «Львівська вугільна компанія» не погашено борг в сумі 11 160 835, 01 грн.

16. З огляду на наявність заборгованості ПАТ «Львівська вугільна компанія» в сумі 11 160 835, 01 грн перед ПАТ «Альфа-Банк», останнє подало до Господарського суду Львівської області заяву про визнання ПАТ «Львівська вугільна компанія» банкрутом.

17. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 25.08.2015 порушено провадження у справі про банкрутство ПАТ «Львівська вугільна компанія», визнано вимоги кредитора - ПАТ «Альфа-Банк» в розмірі 11 160 835, 01 грн, з яких 11 160 835, 01 грн - безспірні вимоги, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника, введено процедуру розпорядження майном боржника, розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Шутку Я.С., здійснено інші процесуальні дії.

18. 25.08.2015 на сайті Вищого господарського суду України офіційно оприлюднено оголошення про порушення справи про банкрутство № 914/2441/15.

Подання заяви до суду

19. 15.09.2015 на адресу суду надійшла заява ПАТ «Альфа-Банк» про грошові вимоги до боржника в сумі 37 530 127, 67 грн.

20. 18.03.2016 ПАТ «Альфа-Банк» подав через канцелярію суду уточнення до заяви з грошовими вимогами до боржника, в якій просив визнати грошові вимоги ПАТ «Альфа-Банк» в сумі 28 599 156, 25 грн, в тому числі: 11 160 835, 01 грн - заборгованість за кредитом, 16 557 650, 93 грн - відсотки за користування кредитом, 793 872, 69 грн - пеня за прострочення сплати процентів, 78 271, 62 грн - судовий збір згідно рішень суду, 8 526 грн - судовий збір, сплачений у цій справі.

21. У судовому засіданні 18.03.2016, зокрема, представник ініціюючого кредитора надав пояснення по суті справи та вказав, що банк не є заставним кредитором.

22. Представником банку в судовому засіданні 18.03.2016 подано заяву про уточнення грошових вимог, зумовлену перерахунком заборгованості боржника, з проханням визнати грошові вимоги в сумі 28 586 825, 19 грн.

23. Вимоги заявника обґрунтовані договором про відкриття кредитної лінії від 16.01.2008 № 07-МВ/08 та додатками до нього, меморіальними ордерами, розрахунком заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії від 16.01.2008 № 07-МВ/08, рішеннями Господарського суду Львівської області від 14.12.2011 у справі № 5015/5801/11 та від 10.10.2012 у справі № 5015/3787/12, за якими стягнуто суми заборгованості боржника перед ПАТ «Альфа-Банк».

Розгляд справи судами

24. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 18.03.2016, залишеною без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 11.05.2016, уточнені грошові вимоги ПАТ «Альфа-Банк» визнано в сумі 17 419 900, 18 грн, які підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів ПАТ «Львівська вугільна компанія», з яких 2 436 грн (судовий збір) - перша черга; 16 630 174, 26 грн (основний борг) - четверта черга; 787 289, 92 грн (неустойка (пеня, штраф)) - шоста черга.

25. Судові рішення мотивовані тим, що вимоги ПАТ «Альфа-Банк» не є забезпеченими, банк звернувся із заявою про додаткові грошові вимоги до боржника в межах встановленого частиною першою статті 23 Закону про банкрутство тридцятиденного строку, а тому додатково заявлені грошові вимоги ПАТ «Альфа-Банк» в сумі 17 417 464, 18 грн та 2 436 грн судового збору носять конкурсний характер, підлягають визнанню та включенню до реєстру вимог кредиторів.

При цьому, грошові вимоги в сумі 17 417 464, 18 грн складаються з 16 551 902, 64 грн - процентів за користування кредитом, з яких 7 016 952, 74 грн згідно рішення Господарського суду Львівської області від 14.12.2011 у справі № 5015/5801/11 та 2 508 000, 91 грн згідно рішення Господарського суду Львівської області від 10.10.2012 у справі № 5015/3787/12, а також 7 026 948, 99 грн нараховані банком відсотки за користування кредитом відповідно до договору про відкриття кредитної лінії від 16.01.2008 № 07-МВ/08 в період з 01.09.2012 по 24.08.2015; 787 289, 92 грн пені, з яких 200 913, 25 грн згідно рішення Господарського суду Львівської області від 14.12.2011 у справі № 5015/5801/11 та 130 580, 20 грн згідно рішення Господарського суду Львівської області від 10.10.2012 у справі № 5015/3787/12, а також 455 796, 47 грн нарахована пеня відповідно до договору про відкриття кредитної лінії від 16.01.2008 № 07-МВ/08 в період з 01.09.2012 по 24.08.2015; 78 271, 62 грн судового збору, з яких 25 500 грн - судовий збір згідно рішення Господарського суду Львівської області від 14.12.2011 у справі № 5015/5801/11 та 52 771, 62 грн згідно рішення Господарського суду Львівської області від 10.10.2012 у справі № 5015/3787/12.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ У СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

А. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

26. Не погодившись з постановою суду апеляційної інстанції та ухвалою місцевого господарського суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «Новіком» (далі - ТОВ «Новіком») звернулося з касаційною скаргою (вх. № 1763/2018), у якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Львівської області від 18.03.2016 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 11.05.2016 та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

27. Посилання зроблені на порушення положень абзацу 8 частини другої статті 11 та абзацу 8 частини першої статті 14 Закону про банкрутство, оскільки, на думку скаржника, вимоги ініціюючого кредитора повністю забезпечені заставою боржника, що зумовлює відмову у прийнятті заяви про порушення провадження у справі про банкрутство. Зазначено також, що судами не надано оцінку обставинам справи і доводам скаржника.

Б. Доводи відзиву на касаційну скаргу

28. ПАТ «Львівська вугільна компанія» подало відзив на касаційну скаргу, в якому з посиланням на правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм права наведено прохання залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін.

Розгляд заяви про відвід суддів

29. У судовому засіданні представником ПАТ «Львівська вугільна компанія» Куликом С.С. подано заяву за вх. № 1763/2019Д3 про відвід суддів Пєскова В.Г. та Катеринчук Л.Й. від розгляду справи № 914/2441/15 про банкрутство ПАТ «Львівська вугільна компанія».

30. Вказана заява мотивована тим, що, як стало відомо представнику ПАТ «Львівська вугільна компанія», судді Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду Пєсков В.Г. та Катеринчук Л.Й. брали участь у розгляді іншої справи за участю тих самих сторін, у зв`язку з чим, на думку заявника, обґрунтованими є сумніви у неупередженості та об`єктивності вказаних суддів. Окрім того, заявник вважає, що про неупередженість та необ`єктивність вказаних суддів свідчить і той факт, що авторозподіл справи № 914/2441/15 відбувся з порушенням порядку його проведення, що виключає можливість подальшого розгляду справи у вказаному складі суддів. З огляду на викладене, представник ПАТ «Львівська вугільна компанія» просив Суд прийняти дану заяву до розгляду та відвести суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду Пєскова В.Г. та Катеринчук Л.Й. від розгляду справи № 914/2441/15 за касаційною скаргою ТОВ «Новіком» (вх. № 1763/2018) на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 11.05.2016 та ухвалу Господарського суду Львівської області від 18.03.2016 (про визнання уточнених грошових вимог Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк»).

31. Вказану заяву ПАТ «Львівська вугільна компанія» за вх. № 1763/2019Д3 про відвід суддів Касаційного господарського суду Пєскова В.Г. та Катеринчук Л.Й. підтримали представники ТОВ «Новіком» та ТОВ «Іфорас»; інші представники заперечували проти вказаних заяв.

32. Статтею 35 ГПК України визначені підстави для відводу (самовідводу) судді.

33. Відповідно до частини третьої статті 38 ГПК України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

34. У даному випадку представником ПАТ «Львівська вугільна компанія» Куликом С.С. заяву за вх. № 1763/2019Д3 про відвід суддів Пєскова В.Г. та Катеринчук Л.Й. подано з порушенням строків, зазначених у положеннях частини третьої статті 38 ГПК України.

35. Водночас, із матеріалів справи не вбачається виняткових випадків, за яких про підстави відводу заявнику не могло б бути відомо до спливу вказаного строку.

36. З урахуванням викладеного заява ПАТ «Львівська вугільна компанія» за вх. № 1763/2019Д3 про відвід суддів Пєскова В.Г. та Катеринчук Л.Й. не підлягає розгляду через порушення заявником порядку і строків подання відповідної заяви, встановлених статтею 38 ГПК України, а також з огляду на те, що ця заява про відвід не містить будь-якого обґрунтування наявності виняткових випадків, передбачених чинним законодавством, за яких про підстави відводу заявнику не могло б бути відомо до спливу десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи

і висновків судів першої й апеляційної інстанцій

А. Щодо суті касаційної скарги

37. Заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні учасників справи, здійснивши перевірку правильності застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу необхідно залишити без змін з таких підстав.

38. Відповідно до підпункту 4 пункту 1 Перехідних положень ГПК України (в редакції після 15.12.2017) касаційні скарги (подання) на судові рішення у господарських справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного господарського суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

39. Суди попередніх інстанцій, визнаючи додатково заявлені грошові вимоги ПАТ «Альфа-Банк» в сумі 17 417 464, 18 грн та 2 436 грн судового збору, зазначили, що банк звернувся із заявою про додаткові грошові вимоги до боржника в межах встановленого частиною першою статті 23 Закону про банкрутство тридцятиденного строку, а його вимоги не є забезпеченими.

40. Судова колегія відзначає, що питання забезпеченості (незабезпеченості) вимог ініціюючого кредитора було предметом дослідження судом касаційної інстанції при розгляді касаційних скарг Товариства з обмеженою відповідальністю «Новіком» (вх. № 4327/2019) та Уповноваженої особи акціонерів боржника ПАТ «Львівська вугільна компанія» - Товариства з обмеженою відповідальністю «Іфорас» (вх. № 5676/2019) стосовно обґрунтованості відкриття провадження у справі № 914/2441/15 про банкрутство ПАТ «Львівська вугільна компанія».

При цьому колегія суддів повторно звертає увагу, що, враховуючи встановлені обставини справи, вимоги ініціюючого кредитора ПАТ «Альфа-Банк» не є забезпеченими, оскільки неможливо ототожнити майно, яке передавалося до статутного фонду ВАТ «Львівська вугільна компанія», із переданим у заставу майном за договором застави рухомого майна від 20.02.2008 № 10/08.

41. Стосовно визнаного розміру та встановленої черговості вимог ПАТ «Альфа-Банк» скаржник у касаційній скарзі не наводить жодного аргументу.

42. Згідно з вимогами статті 1 Закону про банкрутство грошове зобов`язання - це зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. До грошових зобов`язань відносяться також зобов`язання щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; зобов`язання, що виникають внаслідок неможливості виконання зобов`язань за договорами зберігання, підряду, найму (оренди), ренти тощо та які мають бути виражені у грошових одиницях. До складу грошових зобов`язань боржника, в тому числі зобов`язань щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції, визначені на дату подання заяви до господарського суду, а також зобов`язання, які виникли внаслідок заподіяння шкоди життю і здоров`ю громадян, зобов`язання з виплати авторської винагороди, зобов`язання перед засновниками (учасниками) боржника - юридичної особи, що виникли з такої участі.

43. В абзаці восьмому статті 1 Закону про банкрутство визначено, що кредитором є юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника.

44. У відповідності з частиною першою статті 23 Закону про банкрутство конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство.

Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство.

Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

45. Частиною другою статті 23 Закону про банкрутство унормовано, що кредитор, за заявою якого порушено провадження у справі, має право заявити додаткові грошові вимоги до боржника у межах строку, встановленого частиною першою цієї статті.

46. Враховуючи встановлені судами обставини справи та наведені вище норми Закону про банкрутство, судова колегія погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що грошові вимоги ПАТ «Альфа-Банк» підлягають визнанню в сумі 17 419 900, 18 грн.

47. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, згідно зі статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.

Тому відхиляються доводи касаційної скарги про ненадання оцінки обставинам справи, оскільки в силу положень частини другої статті 300 ГПК України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

48. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд касаційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. У цій справі Верховний Суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків судів попередніх інстанцій.

Б. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

49. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновків про те, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій у справі прийняті з повним, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, із дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Тому касаційна скарга ТОВ «Новіком» (вх. № 1763/2018) підлягає залишенню без задоволення, а постанова Львівського апеляційного господарського суду від 11.05.2016 та ухвала Господарського суду Львівської області від 18.03.2016 (про визнання уточнених грошових вимог Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк») у справі № 914/2441/15 - залишенню без змін.

В. Висновки про правильне застосування норм права

50. Враховуючи встановлені обставини справи, вимоги ініціюючого кредитора ПАТ «Альфа-Банк» не є забезпеченими, оскільки неможливо ототожнити майно, яке передавалося до статутного фонду ВАТ «Львівська вугільна компанія», із переданим у заставу майном за договором застави рухомого майна від 20.02.2008 № 10/08.

51. У відповідності з частиною першою статті 23 Закону про банкрутство конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство.

52. Частиною другою статті 23 Закону про банкрутство унормовано, що кредитор, за заявою якого порушено провадження у справі, має право заявити додаткові грошові вимоги до боржника у межах строку, встановленого частиною першою цієї статті.

53. Тому, беручи до уваги встановлені судами обставини справи та наведені вище норми Закону про банкрутство, судова колегія погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що грошові вимоги ПАТ «Альфа-Банк» підлягають визнанню в сумі 17 419 900, 18 грн.

Г. Судові витрати

54. Понесені ТОВ «Новіком» у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції судові витрати покладаються на скаржника, оскільки касаційна скарга (вх. № 1763/2018) залишається без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись статтями 240, 300, 301, 308, 315 ГПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Новіком» (вх. № 1763/2018) залишити без задоволення.

2. Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 11.05.2016 та ухвалу Господарського суду Львівської області від 18.03.2016 (про визнання уточнених грошових вимог Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк») у справі № 914/2441/15 залишити без змін.

3. Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В.Г. Пєсков

Судді О.О. Банасько

Л.Й. Катеринчук