ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2019 року м. Черкаси справа № 925/687/19

Господарський суд Черкаської області у складі: головуючого - судді Скиби Г.М., за участю секретаря судового засідання Хелис Н.М., у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного провадження розглянув справу за позовом публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго», м. Черкаси, вул. Гоголя, 285

до територіального управління Державної судової адміністрації України в Черкаській області, м. Черкаси, вул. Гоголя, 316

про стягнення 27 824,55 грн. заборгованості та санкцій за спожиту електроенергію,

за участю повноважних представників сторін:

від позивача: Савоста С.В. за довіреністю;

від відповідача: Григор`єва О.Ю. за довіреністю.

Публічне акціонерне товариство «Черкасиобленерго» звернулося в господарський суд Черкаської області з позовом до територіального управління Державної судової адміністрації України в Черкаській області про стягнення заборгованості та санкцій за поставлену електричну енергію згідно договору про постачання електричної енергії ВАТ «Черкасиобленерго» для споживачів Черкаської області від 05.02.2005р. №11 в розмірі 27 824,55 грн., в тому числі:

10 362,63 грн. боргу за перевищення договірної величини споживання електричної енергії,

12 145,83 грн. боргу за реактивну електроенергію,

4 018,22 грн. пені,

336,70 грн. - 3% річних,

961,17 грн. інфляційних втрат

та відшкодування судових витрат.

В судовому засіданні:

- представник позивача вимоги підтримав повністю та просив позов задовольнити, надав оригінал спірного договору на постачання електричної енергії від 05 лютого 2005 року з додатками. Не надано доказів підписання актів з відповідачем про перетікання реактивної енергії до грудня 2016 року та вручення рахунків на оплату. Вказує на наявні договірні відносини постачання електричної енергії, порушення відповідачем умов договору стосовно погодження договірних величин споживання активної електричної енергії на 2017р., ухилення відповідача від оплати за спожиту понаднормово активну енергію та за перетікання реактивної електричної енергії в мережах відповідача за період з квітня 2013р. по березень 2017р. На суму боргу нараховані інфляційні втрати, відсотки річних за користування грошовими коштами та неустойку за невиконання грошового зобов`язання. Надано детальний розрахунок вимоги по заборгованості за перетікання реактивної електричної енергії, в тому числі об`єми помісячно, її вартість та підстави нарахування до встановлення лічильників реактивної енергії з жовтня 2016р.

Представник відповідача вимоги заперечив та вказав, що з позивачем щороку укладається новий договір на постачання електричної енергії з урахуванням бюджетного фінансування державної установи, затверджених їм кошторисів видатків та реєстрації їх в казначейській службі. Представник відповідача заперечив перетоки реактивної енергії до жовтня 2016р.

Представник відповідача не спростував звіти по використанню активної та реактивної енергії до квітня 2017р., не спростував підписання Договору на постачання електроенергії 2005 року №11 з позивачем.

Відповідальність сторін за договором при постачання та споживанні активної та реактивної електроенергії встановлена по ТП 408 зі складанням відповідного акту та схеми розмежування. Приналежність ТП 408 позивач та відповідач вказати не змогли.

Відповідач заявляє про застосування строку позовної давності до спірних правовідносин.

Судом встановлено та перевірено доказами такі взаємовідносини сторін та обставини:

05.02.2005 р. між постачальником енергії на території Черкаської області ПАТ (ВАТ) «Черкасиобленерго» та споживачем - територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Черкаській області укладено договір №11 про постачання електричної енергії як різновиду товару.

За умовами договору постачальник зобов`язався передати електроенергію споживачу та прийняти оплату за неї, а споживач зобов`язався прийняти електроенергію та розрахуватися за неї в установлені строки.

Позивач виконав умови договору в повному об`ємі, відповідач не розрахувався за перевищення об`ємів споживання активної електроенергії в січні та травні 2017 року, за перетікання реактивної електроенергії з 2013 року.

Оскільки відповідачем не надано постачальнику відомостей про розмір очікуваного споживання енергії на 2017 рік та проігноровано запит постачальника енергії (лист від 16.11.2016р., а.с. 36 том 1), позивачем встановлено об`єми споживання електричної енергії на 2017 рік по аналогії з 2016 роком на підставі п. 5.1. Договору №11 та Правил користування електричною енергією (Постанова НКРЕ від 31.07.1996р. №28 з послідуючими змінами).

У січні 2017 року позивачу встановлено об`єм споживання на рівні 45610 кВт/год, а спожито 47358 кВт/год електроенергії. Перевищення споживання склало 1748 кВт/год енергії.

У травні 2017 року позивачу встановлено об`єм споживання на рівні 31950 кВт/год, а спожито 35918 кВт/год електроенергії. Перевищення споживання склало 3968 кВт/год енергії. Сума заборгованості за два місяці за перевищення договірної величини споживання енергії становить 10362,63 грн.

На суму заборгованості нараховано 1849,94 грн. пені за період з 01.12.2018 по 31.05.2019р., 155,01 грн. 3% річних з простроченої суми за цей же період, 442,51 грн. інфляційних втрат.

02.01.2013р. між сторонами підписано додаток №11 до Договору «Про порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії в мережі». Всупереч умов договору, з квітня 2013 року по березень 2017 року Відповідач не проводив розрахунків за перетікання реактивної енергії. Сума платежу визначалась розрахунковим способом. Рахунки на оплату виставлялись відповідачу.

В жовтні 2016 року у Відповідача на об`єкті були встановлені лічильники реактивної електроенергії (том 1 а.с. 131-136) і рахунки на оплату виставляються за показниками лічильника та щомісячними актами зняття показників. Наявність заборгованості за перетікання реактивної електроенергії з квітня 2013 року позивач обгрунтовує розгорнутим балансом розрахунку та актами звірки заборгованості і рахунками на оплату без доказів вручення рахунків Відповідачеві. Перший платіж за перетікання реактивної енергії проведено відповідачем в квітні 2017 року.

На суму боргу 12145,83 грн. за перетікання реактивної електричної енергії позивачем нараховано 2168,28 грн. пені за період з 01.12.2018 по 31.05.2019р., 181,69 грн. 3% річних з простроченої суми за цей же період, 518,66 грн. інфляційних втрат.

Відповідач вимоги заперечує та вказує на підписання окремих щорічних договорів на постачання електричної енергії з ПАТ «Черкасиобленерго» (том 1 а.с. 164-220), які реєструвались в УДКС як бюджетні зобов`язання і відповідач не вправі оформляти інші зобов`язання поза бюджетним фінансуванням.

Несвоєчасний та неповний розрахунок Відповідача (споживача) за отриману електроенергію став причиною звернення Позивача до суду за захистом порушеного права та примусового стягнення заборгованості та санкцій за енергоносії з Відповідача.

На запитання головуючого представники позивача заявили:

про відсутність будь-яких інших доказів на підтвердження своїх доводів і пояснень;

про відсутність потреби у витребуванні інших доказів від учасників провадження у справі та інших осіб;

про можливість завершення дослідження обставин справи.

Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності та за своїм внутрішнім переконанням, господарський суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з таких правових підстав та мотивів.

Згідно з постановою Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009р. №14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності з положеннями постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012р. №6 «Про судове рішення» рішення з господарського спору повинно прийматись у відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Згідно статутних документів позивач та відповідач є самостійними юридичними особами та суб`єктами господарювання, з присвоєнням ідентифікаційного коду та внесенням даних в ЄДРПОУ.

Суд при вирішенні спору та прийнятті рішення враховує основні засади та принципи господарського судочинства (ст. 2 ГПК України), в тому числі верховенство права, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, диспозитивність, змагальність сторін, неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Суд враховує, що відповідно до приписів ст. 4 ГПК України юридичні особи мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарських судів.

Згідно ч. 3 ст. 5 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники відносин у сфері господарювання повинні здійснювати свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, додержуючись вимог законодавства.

Частина 2 ст. 13 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачає зобов`язання особи при здійсненні своїх прав утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Згідно з положеннями ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на

користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох сторін, спрямована па встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 629 ЦК України зазначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ч.1 ст. 173 ГК України зобов`язання, що виникає між суб`єктами господарювання, в силу якого один суб`єкт зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта, або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку, є господарським зобов`язанням.

Згідно ч. 1 ст. 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Між сторонами виникли відносини постачання електроенергії як різновид відносин купівлі-продажу (з елементами послуги з доставки приєднаними мережами), що відповідає приписам гл. 54 ЦК України на підставі письмового двостороннього оплатного строкового консенсуального договору від 05.11.2005р. №11 (том 1 а.с. 16-23).

Суд вважає, що сторонами досягнуто згоди по всіх істотних умовах договору. Договір не заперечений сторонами, не визнаний недійсним за рішенням суду, не розірваний в установленому порядку чи за згодою сторін.

Суд враховує презумпцію правомірності правочину (ст. 204 ЦК України).

Позивачем виконано поставки електроенергії на об`єкти Відповідача як різновиду товарної продукції відповідно до щомісячних актів приймання-передавання товарної продукції (активної електричної енергії), в тому числі том 1 а.с. 30-32.

Претензій щодо кількості, якості, вартості партій електроенергії у Відповідача до Позивача немає.

Спору стосовно окремих щорічних договорів закупівлі електроенергії у сторін немає.

Стосовно нарахування оплати за перевищенні договірних об`ємів активної електроенергії:

У зв`язку з відсутністю погоджених з позивачем судовою адміністрацією очікуваних щомісячних об`ємів споживання та використання електричної енергії в 2017р., постачальником енергії прийнято рішення застосувати та встановити Споживачеві об`єми споживання по аналогії з 2016 роком (том 1 а.с. 36-39). Такі дії не були оспорені Споживачем до суду; такі дії постачальника енергії відповідають приписам п. 5.1. Договору №11 від 05.11.2005р. та п. 6.14 Правил користування електричною енергією.

На січень 2017р. Споживачеві було встановлено до споживання 45610 кВт/год електроенергії.

На травень 2017р. Споживачеві було встановлено до споживання 31950 кВт/год електроенергії.

Згідно звітів Відповідача за січень та травень 2017р. спожито 47358 та 35918 кВт/год електроенергії відповідно.

Тобто перевищення об`ємів споживання активної електроенергії Відповідачем складає 5716 кВт/год на суму 10362,63 грн.

На вказану суму заборгованості позивач нараховує 1849,94 грн. пені за період грудня 2018 - травня 2019р.р., 155,01 грн. - 3% річних та 442,51 грн. інфляційних втрат за приписами ст.ст. 546, 549, 625 ЦК України за наявним грошовим зобов`язанням. Надано детальних розрахунок стягуваних сум (том 1 а.с. 43).

Відповідач вимоги заперечив та просить в задоволенні позову в цій частині відмовити. Вказує на відсутність бюджетного фінансування по боргах минулих років, неприпустимість оформлення минулих заборгованостей Відповідачем, що не підкріплені кошторисом витрат, що є порушенням бюджетної дисципліни.

Просить застосувати строк позовної давності до вимоги про стягнення пені з мотивів прострочення позивача. Суд критично оцінює доводи та спростування Відповідача при прийнятті рішення та застосовує строк позовної давності до вимог про стягнення пені при стягнення заборгованості за перевищення договірної величини споживання активної електричної енергії за договором в період грудня 2018р. - травня 2019р., оскільки порушення права позивача відбулось в січні та травні відповідно 2017 року і позивач мав право на стягнення пені лише протягом року (скорочені строки позовної давності на неустойку) - до січня 2018р. та травня 2018р. відповідно.

Стосовно нарахування плати за перетоки реактивної енергії в мережі споживача (відповідача):

Як стверджує Позивач, підписавши Додаток №5 до Договору №11 від 01.11.2005р. про «Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії», у Відповідача з 2013 року виник обов`язок внесення плати Позивачу за перетікання електричної енергії у електромережах.

Тобто втрати енергії в мережі (перетоки реактивної енергії) за твердженням позивача за період з 01.04.2013р. по 01.03.2017р. складають 300381 кВт/год на суму 12494,70 грн., які Позивач просить стягнути з Відповідача на свою користь.

На вказану суму заборгованості позивач нараховує 2168,28 грн. пені за період грудня 2018р. травня 2019р., 181,69 грн. - 3% річних та 518,66 грн. інфляційних втрат за приписами ст.ст. 546, 549, 625 ЦК України за наявним грошовим зобов`язанням. Надано детальний розрахунок стягуваних сум (том 1 а.с. 42).

Відповідач вимоги заперечив та просить в задоволенні позову в цій частині відмовити. Просить застосувати строк позовної давності до вимоги про стягнення плати з 2013 року та нарахування пені за перетоки реактивної енергії - з мотивів прострочення позивача.

Відповідачем подано до суду заяву про застосування строку позовної давності щодо стягнення заборгованості та пені, оскільки за його твердженням строк позовної давності щодо стягнення сплинув 01.06.2016р. (до моменту звернення Позивача з позовом в суд). Просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог повністю.

Суд частково враховує заяву відповідача про застосування строку позовної давності до вимог про стягнення заборгованості та пені з таких правових підстав та мотивів.

Відповідно до приписів статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 Цивільного кодексу України).

У частині 1 статті 258 Цивільного кодексу України зазначено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

У п. 1 ч. 2 статті 258 Цивільного кодексу України встановлено, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

У статті 260 Цивільного кодексу України зазначено, що позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253 - 255 цього Кодексу. Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін.

Відповідно до статті 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини 1, 5 статті 261 Цивільного кодексу України).

Згідно частини 4 статті 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Отже, передбачений статтею 257 Цивільного кодексу України строк позовної давності щодо вимоги позивача на стягнення з відповідача заборгованості по сплаті орендної плати сплинув 01.06.2016р. за вимогою про стягнення осново боргу плати за перетікання реактивної електроенергії. Позивач звернувся до господарського суду 07.06.2019р. та не вказав поважності причин пропущення строку.

Разом з тим, Позивач не заявляв клопотань про захист порушеного права у зв`язку з пропуском строку позовної давності.

В той же час суд враховує, що строк позовної давності може бути застосовано до зобов`язання перед Позивачем, права по яких порушено. За відсутності порушеного права строк позовної давності застосовано бути не може.

З огляду на викладене, суд відмовляє відповідачу у застосуванні строку позовної давності до спірних правовідносин по оплаті перетоків реактивної електроенергії за період з квітня 2013 року до жовтня 2016 року; суд не може застосувати строки позовної давності, оскільки позивач не доводить належними, допустимими та первинними доказами перетікання реактивної енергії при споживанні активної енергії на об`єктах Відповідача до жовтня 2016 року і в цій частині суд відмовляє позивачу в задоволенні позову за необгрунтованістю та недоведеністю вимог.

Суд критично оцінює доводи та подані Позивачем документи розгорнуті баланси за перетікання реактивної енергії, рахунки на оплату реактивної енергії, акти звірки споживання енергії тощо (том 1 а.с. 41, 47-51, 86-130) як такі, що оформлені позивачем в односторонньому порядку, без вихідних даних Відповідача як споживача енергії, без врахування звітів Відповідача про спожиту активну електроенергію, без надання первинних та об`єктивних доказів вручення Відповідачеві рахунків на оплату.

Належить стягнути з Відповідача на користь Позивача:

- 10362,63 грн. плати за перевищення об`ємів споживання активної електроенергії в січні та травні 2107р., 155,01 грн. 3% річних, 442,51 грн. інфляційних втрат за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання;

- 613,08 грн. плати за перетікання реактивної енергії, 9,17 грн. 3% річних, 30,66 грн. інфляційних втрат, 109,45 грн. пені за порушення строків виконання грошового зобов`язання по оплаті перетоків реактивної електроенергії за період грудня 2018р.-травня 2019р.

В решті вимог належить відмовити Позивачу за необґрунтованістю, безпідставністю та недоведеністю.

Суд зазначає, що проведення оплати відповідачем під час розгляду справи та неподання ним доказів у справу має враховуватись виконавчою службою при виконанні рішення суду в ході виконавчого провадження. Суд вважає, що відповідач мав достатньо часу для надання доказів про проведення розрахунку.

Згідно ст. 129 ГПК України судові витрати належить покласти на Відповідача пропорційно задоволених вимог та стягнути на користь Позивача 1 921 грн. судового збору за мінімальною ставкою.

Керуючись ст.ст. 129, 130, 231-233, 236-241 ГПК України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з відповідача: територіального управління Державної судової адміністрації України в Черкаській області, м. Черкаси, вул. Гоголя, 316, , номер рахунку в банку невідомий

на користь позивача: публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго», м. Черкаси, вул. Гоголя, 285, ідентифікаційний код 22800735, номер рахунку в банку невідомий

- 10362,63 грн. за перевищення споживання енергії, 155,01 грн. 3% річних з простроченої суми, 442,51 грн. інфляційних втрат;

- 613,08 грн. плати за перетікання реактивної енергії, 9,17 грн. 3% річних з простроченої суми, 30,66 грн. інфляційних втрат, 109,45 грн. пені;

- 1921 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В решті вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складення повного судового рішення. Сторони у справі протягом цього строку мають право подати апеляційну скаргу безпосередньо до суду апеляційної інстанції на вказане рішення або через господарський суд Черкаської області.

Повне рішення складено 14.08.2019р.

Суддя Г.М. Скиба