ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

01.08.2019 Справа № 905/454/19

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Демідової П.В., суддів Говоруна О.В., Фурсової С.М., при секретарі судового засідання Бутовій Є.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля", м. Добропілля Донецької області,

до відповідача Десятого воєнізованого гірничорятувального загону Державної воєнізованої гірничорятувальної служби у вугільній промисловості України, м. Мирноград Донецької області,

про врегулювання розбіжностей до договору на постійне та обов`язкове аварійно-рятувальне обслуговування об`єктів та визнання укладеним зазначеного договору в редакції позивача,

за зустрічним позовом Десятого воєнізованого гірничорятувального загону Державної воєнізованої гірничорятувальної служби у вугільній промисловості України, м. Мирноград Донецької області,

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля", м. Добропілля Донецької області,

про визнання укладеним договору про постійне та обов`язкове аварійно-рятувальне обслуговування об`єктів в редакції позивача,-

Представники сторін:

позивач за первісним позовом: Коломієць І.О. - адвокат за довіреністю № 106/ДУ/2019 від 31.01.2019р.;

позивач за зустрічним позовом: не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля" (далі позивач або замовник) звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Десятого воєнізованого гірничорятувального загону Державної воєнізованої гірничорятувальної служби у вугільній промисловості України (далі аварійно-рятувальна служба, або відповідач) про врегулювання розбіжностей до договору на постійне та обов`язкове аварійно-рятувальне обслуговування об`єктів та визнання укладеним зазначеного договору в редакції позивача.

Десятий воєнізований гірничорятувальний загін Державної воєнізованої гірничорятувальної служби у вугільній промисловості України у межах справи № 905/454/19 звернувся з зустрічним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля" про визнання укладеним договору про постійне та обов`язкове аварійно-рятувальне обслуговування об`єктів в редакції позивача.

Підставою для виникнення спірних відносин між сторонами став Договір про постійне та обов`язкове аварійно-рятувальне обслуговування об`єктів Позивача, який був запропонований до підписання позивачем у редакції, викладеної на підставі раніше укладених між сторонами договорами.

Відповідач підписав запропонований договір з протоколом розбіжностей.

Позивач у протоколи узгодження розбіжностей погодив деякі зміни до проекту договору, проте по ключових спірних питаннях міх сторонами не досягнуто консенсусу, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з відповідним позовом, наполягаючи на визнанні договору укладеним на умовах ним запропонованих.

В свою чергу, відповідач, скористався правом, передбаченим ст. 180 ГПК України та звернувся з зустрічним позовом про визнання договору укладеним на умовах, визначених позивачем за зустрічним позовом.

В ході підготовчого провадження, в якому судом були з`ясовані заперечення сторін проти взаємних позовів, визначення обставин, які підлягають дослідженню в ході розгляду справи по суті, судом встановлено, що одним з ключових питань, по яких сторони не можуть дійти згоди, є визначення вартості робіт, які в межах дії договору повинна здійснювати аварійно-рятувальна служба.

За позицією Позивача, яка викладена у позивної заяві, відповіді на відзив та поясненнях по справі, осатаній погодився з визначенням переліком робіт, які є предметом договору про постійне та обов`язкове аварійно-рятувальне обслуговування, в редакції, запропонованої аварійно-рятувальною службою, крім п.п. 1.1.7, якій він вважає необхідним залишити в договорі.

Таким чином, сторони погодили п.п. 1.1.1-1.1.6, 1.1.8-1.1.15, що в межах договору аварійно-рятувальна служба виконує таки види робіт в ході обслуговування Позивача, а саме:

1.Пошук та порятунок людей у разі виникнення надзвичайних ситуацій на об`єкті : гасіння підземних пожеж, ліквідація наслідків вибухів, раптових викидів вугілля і газу, проривів води і затоплень, гірничих ударів, обвалень гірничих порід та інших надзвичайних ситуацій на об`єкті у небезпечних умовах (загазування шкідливими газами та задимленість атмосфери, підвищення температури, загроза вибуху тощо).

2. Надання при надзвичайних ситуаціях та нещасних випадках у можливих межах невідкладної, у тому числі медичної, допомоги працівникам об`єкту, які перебувають у небезпечному для життя та здоров`я стані , на місці події та під час евакуації до медичних закладів.

3.Профілактичне обстеження Об`єктів щодо стану їх протиаварійного захисту відповідно до вимог законодавства з питань охорони праці.

4. Участь у розробленні та погодженні планів ліквідації аварій Об`єктів і контроль за їх відповідністю фактичному становищу.

5. Виконання депресійних, газових і теплових зйомок.

6. Відбір проб та аналіз складу повітря і міри запилення виробок та приміщень.

7. Виконання на об`єктах планового контролю пиловибухобезпеки гірничих виробок (не погоджена сторонами редакція позивача за первісним позовом).

8.Участь у навчанні та тренуванні членів об`єктових допоміжних гірничорятувальних команд (далі ДГК);

- участь у навчанні та тренуванні працівників та посадових осіб Об`єктів з метою вжиття відповідних дій та дотримання правил поведінки, необхідних у разі виникнення аварії.

9. Участь у роботі комісій з прийняття в експлуатацію нових та реконструйованих шахт, горизонтів, дільниць, очисних вибоїв та інших об`єктів, що вводяться в дію на Об`єктах і потребують обслуговування.

10. Участь у роботі комісій з розслідування причин виникнення надзвичайних ситуацій на Об`єктах, до ліквідації яких була залучена «Аварійно-рятувальна служба».

У відповідності до п. 7.1 договору, запропонованого Позивачем, виконання умов договору здійснюється за рахунок державного бюджету, за програмою «Гірничорятувальні заходи на вугледобувних підприємствах».

Аварійно-рятувальна служба, не погоджуючись з такою редакцією позивача, пропонує укласти розділ 7 договору в редакції, за якою загальна вартість аварійно-рятувального обслуговування за період дії цього договору становить 47 998 442,74 грн., та складається з щомісячних обов`язкових платежів та встановлена сторонами на основі розрахунку, який визначений у додатку 3 до договору. Щомісячний платіж становить 4 363 494,79 грн. Як зазначено в протоколі розбіжностей, розрахунок вартості аварійно-рятувального обслуговування виконаний з урахуванням вимог Порядку здійснення постійного та обов`язкового аварійно-рятувального обслуговування суб`єктів господарювання, галузей та окремих територій, т затвердженого постановою КМУ від 11.01.2017 року № 5, на підставі Порядку визначення розмірів оплати за обслуговування об`єктів окремих територій державними аварійно-рятувальними службами, затвердженого спільним наказом МНС України та Мінекономіки України від 15.12.2003 № 495/369. Формування вартості обслуговування об`єкта здійснюється згідно з економічно обґрунтованими плановими витратами аварійно-рятувальної служби, пов`язаними з його обслуговуванням, визначеними на підставі національних положень (стандартів), державних та галузевих нормативів витрат ресурсів, техніко-економічних розрахунків та кошторисів з урахуванням цін на матеріальні ресурси та послуги відповідно до вимог законодавства. Вартість обслуговування визначається з урахуванням витрат, пов`язаних з організацією здійснення обслуговування.

В ході підготовчого провадження, позивач заперечував проти платності визначених робіт, наполягаючи на тому, що перелічені роботи є реалізацією основних завдань сил цивільного захисту та посилаючись на щорічне бюджетне фінансування гірничорятувальних заходів на вугледобувних підприємствах (у тому числі у 2019 році), наполягав на тому, що до обов`язків позивача не входить матеріально-технічне та фінансове забезпечення діяльності аварійно-рятувальної служби, проте з розрахунку вбачається таке забезпечення, також наполягав на тому, що визначення вартості послуг, на підставі п. 9 Порядку № 5, повинно формуватися в залежності від фактично виконаних робіт та понесених Службою витрат.

Аварійно-рятувальна служба проти такої позиції позивача заперечує та вважає, що обране ними нормативно-правове врегулювання платності послуг призвело до достовірного визначення вартості комплексного аварійно-рятувального обслуговування, встановлення щомісячних платежів з наступним підписанням актів приймання-передачі робіт, незалежно від обсягу робіт, які будуть здійснені в ході виконання щомісячно.

Таким чином між сторонами існує спір відносно платності послуг в межах договору про постійне аварійно-рятувальне обслуговування та обсягів такої платності.

У відповідності до ст. 133 Кодексу Цивільного захисту України суб`єкти господарювання та окремі території, на яких існує небезпека виникнення надзвичайних ситуацій, підлягають постійному та обов`язковому аварійно-рятувальному обслуговуванню на договірній основі аварійно-рятувальними службами, які пройшли атестацію в установленому порядку.

Аварійно-рятувальне обслуговування передбачає надання послуг з проведення відповідних робіт із запобігання виникненню надзвичайних ситуацій (профілактики), локалізації і ліквідації наслідків аварій, інших послуг відповідно до укладеної угоди.

Згідно із ст.2 Кодексу, до аварійно-рятувальних та інших невідкладних робіт відносяться роботи, спрямовані на пошук, рятування і захист населення, уникнення руйнувань і матеріальних збитків, локалізацію зони впливу небезпечних чинників, ліквідацію чинників, що унеможливлюють проведення таких робіт або загрожують життю рятувальників. У відповідності до ст. 79 Кодексу проведення таких робіт здійснюється безоплатно. Витрати на проведення окремих аварійно-рятувальних та інших невідкладних робіт, здійснені силами цивільного захисту, можуть бути повністю або частково відшкодовані відповідно до закону. Тобто, відшкодування повинно відбутися в обсязі понесених витрат.

У відповідності до п. 2.4 Положення про Державну воєнізовану гірничорятувальну службу у вугільній промисловості України, яким Служба керувалася, визначаючи перелік послуг, які повинні бути надані в межах обов`язкового договору, до аварійно-рятувальних робіт належать роботи, які сторони визначили у п. 1.1.1 - 1.1.2 договору (в редакції протоколу розбіжностей).

Послуги, визначені у п.п. 1.1.3-1.1.15 спірного договору (в редакції протоколу розбіжностей) , віднесені Положенням до робіт із запобігання виникненню та мінімізації наслідків надзвичайних ситуацій.

Як вже зазначалося вище, відповідач визначив вартість робіт, які повинні виконуватися в межах договору на підставі Порядку визначення розмірів оплати за обслуговування об`єктів окремих територій державними аварійно-рятувальними службами, затвердженого Міністерством України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи та Міністерством економіки та з питань Європейської інтеграції України від 15.12.2003 № 495/369, який не передбачає розрахунок вартості обслуговування в залежності від спектру (кількісного складу) робіт, які сторони передбачають в договорі.

У відповідності до ст. 133 Кодексу цивільного захисту порядок постійного та обов`язкового аварійно-рятувального обслуговування суб`єктів господарювання, які підлягають постійному та обов`язковому аварійно-рятувальному обслуговуванню, визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно з Порядком здійснення постійного та обов`язкового аварійно-рятувального обслуговування суб`єктів господарювання, галузей та окремих територій, затвердженого постановою КМУ від 11 січня 2017 р. № 5, формування вартості обслуговування об`єкта суб`єкта господарювання державними аварійно-рятувальними службами здійснюється згідно з економічно обґрунтованими плановими витратами відповідного підрозділу (оперативної одиниці) аварійно-рятувальної служби, пов`язаними з обслуговуванням суб`єкта господарювання, визначеними на підставі національних положень (стандартів), державних та галузевих нормативів витрат ресурсів, техніко-економічних розрахунків та кошторисів з урахуванням цін на матеріальні ресурси та послуги відповідно до вимог законодавства.

Вартість обслуговування для аварійно-рятувальних служб визначається з урахуванням витрат, пов`язаних з організацією здійснення обслуговування.

Оплата за обслуговування здійснюється за фактично виконані роботи на підставі відповідного акта.

Таким чином, суд вважає, що для вирішення спірного питання щодо визначення вартості робіт, необхідно визначити вартість робіт із запобігання виникненню та мінімізації наслідків надзвичайних ситуацій, передбачених п.п. 1.1.3-1.1.15 договору (в редакції протоколу розбіжностей,з урахуванням п. 1.1.7, який запропонований позивачем), з урахуванням вартості кожного виду робіт, із застосуванням ч.2 п. 9 Порядку здійснення постійного та обов`язкового аварійно-рятувального обслуговування суб`єктів господарювання, галузей та окремих територій.

Ухвалою суду від 17 липня 2019 року відкладено підготовче засідання на 31 липня 2019 року, запропоновано сторонам висловити письмо позицію стосовно призначення судової експертизи щодо визначення вартості робіт, надати перелік питань, роз`яснення яких, на їх думку, потребує висновку експерта, подати пропозиції щодо експертної установи або експерта, яким слід доручити проведення експертизи.

30 липня 2019 року від відповідача за первісним позовом надійшли письмові пояснення щодо призначення експертизи, згідно з якими відповідач проти проведення експертизи заперечує з підстав невідповідності питань, які суд планує поставити судовому експерту, предмету спору. На думку відповідача, суть спору у даних правовідносинах полягає в тому, що сторони мають різну позицію стосовно необхідності включення до спірного Договору положень, що визначають вартість постійного і обов`язкового аварійно-рятувального обслуговування,при цьому за йог позицією спору відносно правильності визначення вартості цих робіт між сторонами немає.

Проте, у відповіді на відзив, позивач за первісним позовом висловив заперечення що до застосованого відповідачем механізму розрахунку вартості послуг без врахування фактично виконаних робіт.

Також відповідачем зазначено, що у разі призначення судом експертизи за даною справою, останній пропонує поставити перед експертом наступні питання: які нормативно-правові акти необхідно застосувати для визначення вартості обслуговування при укладанні договору про постійне та обов`язкове аварійно-рятувальне обслуговування, який укладається на підставі ст. 133 Кодексу цивільного захисту України; які складові частини повинен містити розрахунок вартості постійного і обов`язкового аварійно-рятувального обслуговування і відповідно, яким нормативно-правовим актом необхідно керуватися для визначення суми договору про постійне та обов`язкове аварійно-рятувальне обслуговування; підлягають чи не підлягають вартісній оцінці роботи зазначені в підпунктах 1.1.1.-1.1.15. Протоколу розбіжностей до Договору про постійне та обов`язкове аварійно-рятувальне обслуговування об`єктів ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» від 12 лютого 2019 року (редакція пункту договору запропонована Замовником та Аварійно-рятувальною службою). Якщо підлягають то якими нормативно-правовими і законодавчими актами це встановлено;чи відповідає вимогам нормативно-правових та законодавчих актів України «Розрахунок ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» вартості постійного і обов`язкового аварійно-рятувального обслуговування підрозділами 10 ВГРЗ на 2019 рік», Додаток № 3 до Договору про постійне та обов`язкове аварійно-рятувальне обслуговування об`єктів ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля», в редакції 10-го ВГРЗ, якщо не відповідає то чому.

Відповідач запропонував доручити проведення експертизи Донецькому науково-дослідному інституту судових експертиз.

31 липня 2019 року від позивача за первісним позовом надійшли письмові пояснення стосовно призначення судової експертизи, згідно з якими позивач пропонує призначити комплексну судову економіко-правову експертизу та поставити перед експертом наступні питання: чи відповідає зміст договору про постійне та обов`язкове аварійно-рятувальне обслуговування, в редакції, запропонованої Десятим ВГРЗ, вимогам Цивільного кодексу України, Порядку здійснення постійного та обов`язкового аварійно-рятувального обслуговування суб`єктів господарювання, галузей та окремих територій, затв. Постановою КМ України від 11.01.2017р. № 5; чи відноситься перелік послуг, зазначений у п.п. 1.1.1.-1.1.8. протоколу узгодження розбіжностей до договору про постійне та обов`язкове аварійно-рятувальне обслуговування, до функцій держави, зокрема в особі ДВГРС, в тому числі Десятого ВГРЗ, у відповідності з нормами Положення про Десятий ВГРЗ, Кодексу цивільного захисту України, Правилами безпеки у вугільних шахтах, затв. наказом Державного комітету України з промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду від 22 березня 2010 року № 62; на виконання яких послуг державою спрямовані бюджетні кошти за кодом програмної класифікації видатків та кредитування державного бюджету 1101100 у відповідності з додатком № 3 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», п. 3 Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для здійснення гірничорятувальних заходів на вугледобувних підприємствах, затверджених Постановою КМУ № 154 від 23.02.2011р.; чи є оплатним перелік послуг, зазначений у п.п. 1.1.1. - 1.1.8. протоколу узгодження розбіжностей до договору про постійне та обов`язкове аварійно-рятувальне обслуговування, перелік яких відноситься до основної діяльності (завдань та функцій) Десятого ВГРЗ у відповідності з нормами Положення про Десятий ВГРЗ, Кодексу цивільного захисту України, Правилами безпеки у вугільних шахтах, затверджених наказом Державного комітету України з промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду від 22 березня 2010 року № 62; чи підлягає застосуванню наказ Міністерства надзвичайних ситуацій України і Мінекономіки від 15.12.2003р. № 395, яким затверджено Порядок визначення розмірів оплати за обслуговування об`єктів та окремих територій державними аварійно-рятувальними службами, в правовідносинах з Десятого ВГРЗ при укладенні договору про постійне та обов`язкове аварійно-рятувальне обслуговування.

Проведення експертизи позивач пропонував доручити Незалежному інституті судових експертиз.

У відповідності до ст.99 ГПК України, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Проаналізувавши зміст поставлених сторонами питань , суд зазначає, що поставлені сторонами питання носять суто правовий характер та не можуть бути поставлені експерту, оскільки предметом висновку експерта не можуть бути питання права (ст. 98 ГПК України). Таким чином, суд відхиляє запропоновані сторонами питання.

Враховуючи суспільну важливість укладення спірного Договору без порушень вимог законодавства, обов`язковість укладання цього Договору та взаємну заінтересованість сторін у врегулюванні розбіжностей за Договором, суд дійшов висновку про призначення судової експертизи перед якою поставити питання щодо визначення вартості робіт із запобігання виникненню та мінімізації наслідків надзвичайних ситуацій, які мають здійснюватися Десятим воєнізованим гірничорятувальним загоном Державної воєнізованої гірничорятувальної служби у вугільній промисловості України за договором про постійне та обов`язкове аварійно-рятувальне обслуговування об`єктів Замовника.

Відповідно до ст. 99 ГПК України, при призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Враховуючи відсутність згоди між сторонами суд приймає самостійно рішення про доручення проведення експертизи Донецькому Науково-дослідному інституту судових експертиз, адреса 84112, м. Слов`янськ, вул.Поштова, 67.

У відповідності до ст. 102 ГПК України матеріали, необхідні для проведення експертизи, експерту надає суд, якщо експертиза призначена судом. При призначенні експертизи суд визначає, які саме матеріали необхідні для проведення експертизи. Суд може також заслухати призначених судом експертів з цього питання. Враховуючи викладене, суд зазначає про необхідність направлення всіх матеріалів справи експертній установі. Проте, вважає за необхідне зауважити, що для досягнення мети експертизи, керуючись ст. 102 ГПК України та ст. 13 Закону України «Про судову експертизу» експерт має право подавати до суду клопотання про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертизи, які будуть витребувані від сторін за правилами, передбаченими цим Кодексом для витребування доказів.

Враховуючи тривалість проведення експертизи, обмеження процесуальних строків та необхідність направлення матеріалів справи до експертної установи, суд вважає за необхідне провадження по справі №905/454/19 зупинити до закінчення проведення судової експертизи.

Суд зауважує, що в ході підготовчого провадження жодна із сторін не надала суду переконливих доказів, яки б підтвердили правомірність позиції сторони у процесі укладання договору, у зв`язку з чим виникла потреба у проведенні експертизи за ініціативою суду. За таких обставин, суд вважає, що витрати на проведення експертизи слід покласти на сторін пропорційно із подальшим їх розподілом під час прийняття кінцевого процесуального документу у справі №905/454/19 відповідно до вимог ст.129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 100, 228 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Призначити судову експертизу у справі №905/454/19.

2. На вирішення експерта поставити питання щодо визначення вартості робіт із запобігання виникненню та мінімізації наслідків надзвичайних ситуацій, які мають здійснюватися Десятим воєнізованим гірничорятувальним загоном Державної воєнізованої гірничорятувальної служби у вугільній промисловості України за договором про постійне та обов`язкове аварійно-рятувальне обслуговування об`єктів Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля», а саме наступних робіт:

2.1. Профілактичне обстеження Об`єктів щодо стану їх протиаварійного захисту відповідно до вимог законодавства з питань охорони праці.

2.2. Участь у розробленні та погодженні планів ліквідації аварій Об`єктів і контроль за їх відповідністю фактичному становищу.

2.3. Виконання депресійних, газових і теплових зйомок.

2.4. Відбір проб та аналіз складу повітря і міри запилення виробок та приміщень.

2.5. Виконання на об`єктах планового контролю пиловибухобезпеки гірничих виробок.

2.6. Участь у навчанні та тренуванні членів об`єктових допоміжних гірничорятувальних команд (далі ДГК);

- участь у навчанні та тренуванні працівників та посадових осіб Об`єктів з метою вжиття відповідних дій та дотримання правил поведінки, необхідних у разі виникнення аварії.

2.7. Участь у роботі комісій з прийняття в експлуатацію нових та реконструйованих шахт, горизонтів, дільниць, очисних вибоїв та інших об`єктів, що вводяться в дію на Об`єктах і потребують обслуговування.

2.8. Участь у роботі комісій з розслідування причин виникнення надзвичайних ситуацій на Об`єктах, до ліквідації яких була залучена «Аварійно-рятувальна служба».

Вартість встановити щодо кожного виду робіт окремо, із врахуванням обсягу, матеріальних витрат, витрат часу тощо.

3. Проведення експертизи доручити Донецькому Науково - дослідному інституту судових експертиз, адреса 84112, м. Слов`янськ, вул. Поштова, 67.

4. Попередити експерта, якому буде доручено проведення судової експертизи, про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку або відмову без поважних причин від виконання покладених обов`язків, передбачену ст.ст. 384, 385 Кримінального кодексу України.

5. Роз`яснити експертові про наявність права подавати до суду клопотання про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертизи.

6. Зобов`язати експерта направити висновки за результатами проведення даної судової експертизи до господарського суду Донецької області протягом 5 днів з моменту закінчення проведення судової експертизи.

7. Витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи, покласти на позивача та відповідача пропорційно, з наступним розподілом судових витрат в порядку, передбаченому ст.129 ГПК України.

8. Зупинити провадження у справі №905/454/19 на час проведення експертизи.

9. Матеріали справи № 905/454/19 направити Донецькому Науково - дослідному інституту судових експертиз, адреса 84112, м. Слов`янськ, вул. Поштова, 67.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена в Східний апеляційний господарський суд протягом десяти днів з дня складення повного тексту ухвали в порядку передбаченому розділом IV ГПК України з урахуванням перехідних положень.

Головуючий суддя П.В. Демідова

Суддя О.В. Говорун

Суддя С.М. Фурсова

Повний текст ухвали складено та підписано 05.08.2019р.

Інформацію щодо руху справи можна отримати на інформаційному сайті http://www.reyestr.court.gov.ua, веб-порталі "Судова влада України" (dn.arbitr.gov.ua).