ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" серпня 2019 р. Справа№ 910/1474/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коротун О.М.

суддів: Дідиченко М.А.

Майданевича А.Г.

за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп"

на рішення Господарського суду міста Києва від 19.04.2019

у справі №910/1474/19 (суддя Картавцева Ю.В.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах"

до Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп"

про стягнення 16 859,66 грн,

розглянувши справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи відповідно до ст. 269, 270 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст заявлених вимог

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Інгосстрах» (надалі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (надалі - відповідач) про стягнення 16859,66 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що ним здійснено виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспорту № АВН0CPS-179904 H від 09.10.2017 у розмірі 54027,52 грн через настання страхового випадку - пошкодження транспортного засобу «Volkswagen Golf», державний номер НОМЕР_1 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за участю транспортного засобу «DAF 95 XF», цивільно-правова відповідальність водія якого застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності №АK/004451818, у зв`язку з чим позивач на підставі ст. 993 Цивільного кодексу України просить стягнути з відповідача частину несплачених грошових коштів у розмірі 16859,66 грн.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.04.2019 позов задоволено повністю. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах" грошові кошти у розмірі 16 859,66 грн та судовий збір у розмірі 1921, 00 грн.

3. Надходження апеляційної скарги на розгляд Північного апеляційного господарського суду та межі апеляційного перегляду рішення суду

Не погодившись з прийнятим рішенням, 11.05.2019 Приватне акціонерне товариство "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 19.04.2019 у справі №910/1474/19 скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах" до Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" про стягнення 16 859,66 грн відмовити повністю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.05.2019 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" на рішення Господарського суду міста Києва від 19.04.2019 у справі №910/1474/19 залишено без руху через те, що апелянтом не надано доказів, що підтверджують надсилання усіх доданих до апеляційної скарги документів позивачу.

Зазначені недоліки скаржником було усунуто.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.06.2019 було поновлено Приватному акціонерному товариству "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" пропущений строк на подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 19.04.2019 у справі №910/1474/19; відкрито апеляційне провадження; призначено до розгляду апеляційну скаргу у порядку письмового провадження без повідомлення учасників; зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 19.04.2019 у справі №910/1474/19.

4. Вимоги апеляційної скарги та короткий зміст наведених в ній доводів

Апеляційна скарга вмотивована тим, що, на думку апелянта, рішення суду першої інстанції було прийнято при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що, на думку апелянта, рішення суду першої інстанції було прийнято з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального права, а саме: ст.ст. 22, 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 27 ЗУ «Про страхування» та ст. 993 ЦК України.

Так, за доводами апелянта, суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, дійшов помилкового висновку, що сплачена позивачем сума страхового відшкодування в розмірі 54 027,52 грн була розрахована вже з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, оскільки, як зазначає апелянт вся вартість відновлюваного ремонту становить 54 027,52 грн. Натомість вартість відновлювального ремонту з урахування фізичного зносу становить 37 167,86 грн. Таким чином, враховуючи оплату відповідачем суми страхового відшкодування в розмірі 37 167,86 грн, за доводами апелянта, у нього відсутній обов`язок по оплаті решти 16 859,66 грн.

А тому відповідач просив задовольнити апеляційну скаргу у даній справі, скасувати рішення місцевого господарського суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у позові в повному обсязі.

5. Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

Позивачу ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.06.2019, яку отримано ним 18.06.2019 (згідно повідомлення про вручення поштового відправлення штрих-код №04 2), було запропоновано надати відзив на апеляційну скаргу та встановлено строк для подачі відповідної заяви.

Проте, під час апеляційного провадження позивачем відзив на апеляційну скаргу не надано.

6. Фактичні обставини, неоспорені сторонами, встановлені судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції

09.10.2017 між ПрАТ «СК «Інгосстрах» та ТОВ «Автокредит Плюс» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № ABH0CPS-179904H (надалі - Договір), предметом страхування за цим Договором виступають майнові інтереси ТОВ «Автокредит Плюс», пов`язані з володінням, експлуатацією і розпорядженням транспортним засобом «Volkswagen», державний номер НОМЕР_1 від страхових ризиків.

Згідно з постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 29.05.2018, 19.04.2018 о 21 год. 40 хв. в м. Києві по Повітрофлотському шляхопроводі сталась дорожньо-транспортна пригода - зіткнення за участю автомобілів «Volkswagen», державний номер НОМЕР_1 та автомобіля «DAF», державний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1

ДТП сталася в результаті порушення водієм ОСОБА_1 . Правил дорожнього руху України, якого визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 29.05.2018.

До ПрАТ «СК «Інгосстрах» звернувся страхувальник із заявою про виплату страхового відшкодування в зв`язку з пошкодженням застрахованого транспортного засобу внаслідок ДТП, що відповідно до умов договору страхування є страховим випадком.

Згідно зі Звітом №1738879/04/18 про оцінку колісного транспортного засобу, складеним суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_2 , вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу «Volkswagen», державний номер НОМЕР_1 з урахуванням фізичного зносу становить 54027,52 грн.

Відповідно до умов Договору позивач виплатив страхувальнику згідно зі Страховим актом № 54-2568512 від 11.05.2018 страхове відшкодування в розмірі 54027,52 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 1030718 від 14.05.2018.

Судом встановлено, що відповідно до акту №9646/2/04 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) щодо автомобіля «Volkswagen», державний номер НОМЕР_1 , загальна вартість робіт та матеріалів становить 56386,00 грн, із яких вартість ремонтних робіт складає 10239,00 грн, малярних робіт - 8855,00 грн, матеріали - 37292,00 грн, знижка - 2358,48 грн; всього - 54027,52 грн зі знижкою.

ПОЗИЦІЯ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ

7. Мотиви, з яких виходить Північний апеляційний господарський суд, та застосовані ним положення законодавства

Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

За п. 2.1 ст. 2 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

За загальним правилом згідно з ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Однак, спеціальні норми Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обмежують розмір шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема: межами ліміту відповідальності (пункт 22.1 статті 22); вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29); відповідно до пунктів 32.4, 32.7 статті 32 страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну майну, яке знаходилося у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив ДТП; шкоду, пов`язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу; згідно з пунктом 12.1 статті 12 страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Положеннями статті 29 цього Закону передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Отже, виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" покладено на страховика (винної особи), у межах, встановлених цим Законом, та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Відповідач (як страховик відповідальності винної у ДТП особи) на підставі спеціальної норми ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" здійснює відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а різницю між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу на підставі ст. 1194 ЦК України відшкодовує особа, яка завдала збитків.

Згідно із Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003, під фізичним зносом КТЗ (його складників) розуміється утрата вартості КТЗ (його складників), яка зумовлена частковою або повною втратою первісних технічних та технологічних якостей КТЗ (його складників) порівняно з вартістю нового подібного КТЗ (його складників).

Ураховуючи наведене, у справі, що розглядається, у відповідача у зв`язку з настанням страхового випадку (ДТП) виник обов`язок відшкодувати позивачеві шкоду в межах ліміту його відповідальності за страховим випадком і в межах суми (фактичних затрат), право на вимогу якої перейшло до позивача у зв`язку з виплатою страхового відшкодування, але виходячи із вартості відновлювального ремонту застрахованого автомобіля, з урахуванням коефіцієнту зносу деталей, та за мінусом франшизи. (В цій частині суд апеляційної інстанції на підставі ч. 4 ст. 236 ГПК України враховує висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 02 травня 2018 року у справі № 910/6094/17).

Отже, в цій частині суд апеляційної інстанції враховує доводи апелянта як обґрунтовані та такі, що узгоджуються з наведеними нормами права та наведеними висновками Верховного Суду.

Щодо визначення вартості відновлювального ремонту з урахування зносу, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно з пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика), вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі - КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до пункту 8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

Отже, за змістом наведених положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків).

Пунктом 1.6 Методики визначено, що величина втрати товарної вартості - це умовна величина зниження ринкової вартості КТЗ, відновленого за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого КТЗ.

Відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Складова частина КТЗ (складник) - деталь, складова одиниця чи комплектувальний виріб, які відповідають вимогам конструкторської документації (пункт 1.6 Методики).

Тобто величина втрати товарної вартості нараховується в разі потреби проведення ремонтних робіт, що здійснюються як методами відновлення, так і методами заміни пошкодженої: деталі, складової одиниці чи комплектувального виробу, які відповідають вимогам конструкторської документації, усіх типів КТЗ. В цій частині суд апеляційної інстанції враховує висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 13 травня 2019 року у справі № 369/2403/17ц.

Згідно зі Звітом №1738879/04/18 про оцінку колісного транспортного засобу, складеним суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_2 , вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу «Volkswagen», з урахуванням фізичного зносу становить 54027,52 грн; коефіцієнт фізичного зносу вказаного автомобіля складає 0,62.

Однак, в цій частині суд апеляційної інстанції також враховує доводи апелянта, та вважає помилковим висновок суду першої інстанції, що єдиним належним доказом розміру заподіяної внаслідок ДТП матеріальної шкоди є висновок експерта про розмір збитків, у тому числі з урахуванням коефіцієнту зносу, внаслідок пошкодження авто, оскільки звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається можлива, але не кінцева сума, що витрачена на відновлення транспортного засобу. Реальним же підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є саме платіжне доручення, яким оплачена виставлена станцією технічного обслуговування сума вартості відновлювального ремонту транспортного засобу. (Вказана позиція зазначена в постанові Верховного Суду від 25 липня 2018 року у справі № 922/4013/17).

Однак, як вбачається з рахунку на оплату № ОЛ 0009646/2/04 від 27.042018 та акту виконаних робіт № 9646/2/04 відновлювальний ремонт було здійснено на суму 54027,52 грн. З урахуванням здійснення відновлювального ремонту та заміни пошкоджених деталей на нові - очевидно, що вказана в рахунку та акті вартість - є загальною фактичною вартістю відновлювального ремонте без урахування коефіцієнту фізичного зносу.

Натомість, відповідно до вимог пункту 8.2 цієї Методики вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу розраховується за формулою:

Сврз = С р + С м + С с Х (1- Е З), де:

С р - вартість ремонтно-відновлювальних робіт, грн;

С м - вартість необхідних для ремонту матеріалів, грн;

С с - вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту, грн;

Е З - коефіцієнт фізичного зносу.

Отже, якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу. Таким чином, вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу становить 37 167,86 грн.

А враховуючи оплату вказаної суми відповідачем на рахунок позивача, позовні вимоги у даній справі є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, а відповідно рішення суду першої інстанції - скасуванню на підставі п. 4 ч. 1 ст. 277 ГПК України. Так, суд першої інстанції не застосував до спірних правовідносин вищенаведених норм права, зокрема, ст. 22, 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

8. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Отже, суд апеляційної інстанції не погоджується з місцевим господарським судом, що, враховуючи передбачений полісом № АК/4451818ліміт відповідальності за шкоду у розмірі 100000, 00 грн, франшизу у розмірі 0, 00 грн, розмір виплаченого позивачем страхового відшкодування - 54027,52 грн, встановлену судом вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу 54027,52 грн, а також розмір сплачених відповідачем на користь позивача коштів - 37167,86 грн, то вимога позивача щодо стягнення з відповідача суми 16859,66 грн підлягає задоволенню. Оскільки, сума 54027,52 грн - є вартістю відновлювального ремонту без урахування фізичного зносу, що вбачається із рахунку, акту та платіжних документів, що є первинними документами визначення вартості фактичних витрат на здійснення ремонту. Тоді як звіт про оцінку (як попередній оціночний документ) не спростовує фактичної вартості такого ремонту.

Отже, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню у зв`язку з неправильним застосування норм матеріального права (ст. 22, 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

9. Судові витрати

З урахуванням задоволення апеляційної скарги по суті, понесені судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції (судовий збір) покладаються на позивача в порядку ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. 2, 129, 269, 270, п. 2 ч. 1 ст. 275, п. 4 ч.1 ст. 277, 281 - 282 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" на рішення Господарського суду міста Києва від 19.04.2019 у справі №910/1474/19 - задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 19.04.2019 у справі №910/1474/19 - скасувати.

Відмовити в задоволенні позовних вимог Приватному акціонерному товариству "Страхова компанія "Інгосстрах" до Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" про стягнення 16 859,66 грн.

3. Судові витрати, у зв`язку з переглядом рішення у суді апеляційної інстанції, покласти на Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Інгосстрах".

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах" (49100, м. Дніпро, Узвіз Кодацький, 2; ідентифікаційний код: 33248430) на користь Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" (04050, м. Київ, вул. Глибочицька, 44; ідентифікаційний код: 24175269) 2 881 (дві тисячі вісімсот вісімдесят одну) грн 50 коп. судового збору за розгляд справи в суді апелційної інстанції.

4. Видачу наказу доручити місцевому господарському суду.

5. Матеріали справи № 910/1474/19 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та, за загальним правилом, не підлягає оскарженню до Верховного Суду крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя О.М. Коротун

Судді М.А. Дідиченко

А.Г. Майданевич