ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
05.08.2019 Справа № 905/614/19 Господарський суд Донецької області у складі судді Огороднік Д.М., при секретарі Папакіній Б.О., розглянувши матеріали справи
за позовом Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Донецькій області»
до Комунальної установи «Маріупольська міська лікарня № 11»
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Комунальної установи «Маріупольська міська лікарня № 9 - медико- санітарна частина працівників департаменту морського флоту»
За участю представників сторін:
від позивача: не з`явився;
від відповідача: не з`явився;
від третьої особи: не з`явився.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Ухвалою господарського суду Донецької області від 09.04.2019 позовну заяву Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Донецькій області» до Комунальної установи «Маріупольська міська лікарня №11» залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.
На виконання ухвали суду від 09.04.2019 позивачем подано клопотання про усунення недоліків позовної заяви.
Ухвалою суду від 13.05.2019 позовну заяву прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Відповідач у поданому до суду 07.06.2019 відзиві, заперечує проти задоволення позову. Відзив обґрунтований тим, що актами зустрічної перевірки та перевірки використання електричної енергії та води за 2017 рік підтверджується факт того, що Комунальна установа «Маріупольська міська лікарня № 11» не згодна з висновками перевіряючих, у зв`язку з чим вчиняє дії щодо оскарження висновків зроблених в цих актах шляхом направлення до Східного офісу Держаудитслужби в Донецькій області заперечень на акт зустрічної перевірки. Також відповідач у поданому до суду відзиві просив суд розглядати справу у загальному порядку.
Ухвалою Господарського суду Донецької області від 12.06.2019 клопотання відповідача задоволено, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 25.06.2019, до участі у справі залучена третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Комунальна установа «Маріупольська міська лікарня № 9 - медико-санітарна частина працівників департаменту морського флоту»; запропоновано позивачу надати до суду належним чином завірені копії: договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг та енергоносіїв №142 від 28.03.2016; рахунків, що виставлялися відповідачем (балансоутримувачем) позивачу (орендарю) на оплату витрат на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг та енергоносіїв, за спірний період, а також належні та допустимі докази на підтвердження обставин повідомлених у позовній заяві; запропоновано відповідачу надати до суду належним чином завірені копії рахунків організацій (постачальників) електроенергії, водопостачання та водовідведення, за спірний період, а також належні та допустимі докази на підтвердження проведення реорганізації комунальної установи «Маріупольська міська лікарня № 11» та обставин повідомлених у відзиві на позов та належним чином засвідчені копії рахунків, що виставлялися відповідачем (балансоутримувачем) позивачу (орендарю) на оплату витрат на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг та енергоносіїв, за спірний період; роз`яснено учасникам справи, що усі письмові заяви по справі та докази повинні бути надіслані суду та усім учасникам справи. Встановлено строк для подачі пояснень та доказів до 25.06.2019.
У підготовче засідання 25.06.2019 позивач, відповідач та третя особа про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, явку своїх представників не забезпечили, причин неявки до суду не повідомили, вимоги ухвали суду від 12.06.2019 не виконали.
Ухвалою суду від 25.06.2019 відкладено підготовче засідання на 15.07.2019, зобов`язано позивача надіслати на адресу третьої особи копію позовної заяви з додатками, докази чого надати суду; запропоновано третій особі подати письмові пояснення по суті позовних вимог; повторно запропоновано позивачу та відповідачу виконати вимоги ухвали суду від 12.06.2019.
У підготовче засідання 15.07.2019 позивач, відповідач та третя про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, явку своїх представників не забезпечили, причин неявки до суду не повідомили.
Станом на 15.07.2019 позивачем не виконаний обов`язок щодо подання до суду доказів направлення третій особі копії позовної заяви з додатками, в порядку ч. 3 ст. 176 Господарського процесуального кодексу України.
У підготовче засідання призначене на 05.08.2019 позивач, відповідач та третя про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, явку своїх представників не забезпечили, причин неявки до суду не повідомили.
Вимоги ухвал суду від 12.06.2019, від 25.06.2019 та від 15.07.2019 виконано не було.
Судом встановлено що подане клопотання представником позивача не відповідає положенням ч. 2 ст. 170 Господарського процесуального кодексу України, оскільки не підписане уповноваженим представником позивача.
Від третьої особи, відповідача жодних клопотань або заяв не надходило.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про неможливість вирішення спору по суті, з огляду на наступне.
Як встановлено судом вище, позивачем не було забезпечено участі представника в підготовчому засіданні призначеному на 25.06.2019, 15.07.2019 та 05.08.2019, належних та допустимих клопотань про розгляд справи без участі представника позивача, не надходило, про причини неявки позивачем не повідомлено.
За таких обставин, позивач про час та місце розгляд справи, про витребувані судом докази та про визнання явки представника позивача в судове засідання обов`язковою, повідомлений належним чином та був повністю обізнаний.
Відповідно до статті 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Частиною 1 статті 8 зазначеного Закону передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.
Суд створює такі умови, за яких кожному учаснику судового процесу гарантується рівність у реалізації наданих процесуальних прав та у виконанні процесуальних обов`язків, визначених процесуальним законом (частина 2 статті 9 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
Приписами статті 2 Господарського процесуального кодексу України закріплено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Основними засадами (принципами) господарського судочинства є зокрема: верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін; диспозитивність.
Відповідно до ч. 2 ст. 42 Господарського процесуального кодексу України учасники справи зобов`язані, зокрема сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
Відповідно до статті 177 зазначеного Кодексу завданнями підготовчого провадження є: 1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; 2) з`ясування заперечень проти позовних вимог; 3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; 4) вирішення відводів; 5) визначення порядку розгляду справи; 6) вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті. Підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання. Підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на 30 днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативою суду.
За змістом статей 181, 182 Господарського процесуального кодексу України для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання. Підготовче засідання проводиться судом з повідомленням учасників справи. У підготовчому засіданні суд, у тому числі, з`ясовує, чи надали сторони докази, на які вони посилаються у позові і відзиві, а також докази, витребувані судом чи причини їх неподання; вирішує питання про проведення огляду письмових, речових і електронних доказів у місці їх знаходження; вирішує питання про витребування додаткових доказів та визначає строки їх подання, вирішує питання про забезпечення доказів, якщо ці питання не були вирішені раніше; встановлює порядок з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та порядок дослідження доказів, якими вони обґрунтовуються під час розгляду справи по суті, про що зазначається в протоколі судового засідання; призначає справу до розгляду по суті, визначає дату, час і місце проведення судового засідання (декількох судових засідань - у разі складності справи) для розгляду справи по суті; здійснює інші дії, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.
Отже, під час підготовчого провадження суд визначає обставини справи, які підлягають встановленню та перевіряє достатність, належність, допустимість відповідних доказів, а також вчиняє інші процесуальні дії за клопотанням учасника справи та перевіряє дотримання норм процесуального права усіма учасниками справи.
Так, судом неодноразово зобов`язано позивача надіслати на адресу третьої особи копію позовної заяви з додатками, докази чого надати до суду. Проте, позивач не надав доказів виконання вимог суду, що є порушення ч. 3 ст. 176 Господарського процесуального кодексу України та прав третьої особи бути обізнаною з предметом та підставами позову.
Окрім того, явку представника позивача у підготовче засідання призначене на 05.08.2019 визнано судом обов`язковою. Однак, позивач не виконав і цієї вимоги суду. Обов`язковість явки представника позивача викликана необхідністю надання пояснень по суті позовних вимог з урахуванням обставин повідомлених третьою особою та з метою з`ясування усіх обставин справи задля об`єктивного вирішення спору.
Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом.
Суд розглядає справу виключно за зверненням особи та в межах заявлених такою особою (позивачем) позовних вимог (предмету та підстав позову).
Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.
У відповідності до ч. 1 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.
Так, обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказав на те, що в результаті порушення відповідачем умов договорів № 142 від 28.03.2016; № 32 від 24.01.2017; № 32/18 від 01.02.2018, відповідач неправомірно набув грошові кошти в рахунок відшкодування комунальних платежів, які відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача .
Таким чином у даній справі є спірними обставини пов`язані з виконанням договорів № 142 від 28.03.2016; № 32 від 24.01.2017; № 32/18 від 01.02.2018 про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг та енергоносіїв орендарю.
Виходячи зі змісту спірних правовідносин, позовної заяви та пояснень учасників справи, суд визначив, що до обставин, які підлягають встановленню відносяться дані: пов`язані з підставами виникнення відносин між учасниками справи (договірні зобов`язання); пов`язані з виконанням договірних відносин; пов`язані з підтвердженням або спростуванням відомостей зазначених в акті перевірки. Вказані дані можуть бути підтверджені первинними належними та допустимими доказами, а саме: копіями письмових договорів за період з 2016 по 2018 роки, оскільки такий період зазначений позивачем в позовній заяві; копіями первинних бухгалтерських документів, що підтверджують надання та прийняття послуг та оплату їх вартості на виконання договорів за період з 2016 по 2018 роки; копіями рахунків, на оплату від ПАТ«ДТЕК Донецькобленерго» за послуги постачання електроенергії та від КП«МВУВКГ» за водопостачання та водовідведення, оскільки саме на відомості, які містяться в них посилається позивач у позовній заяві та вони стали підставою для висновків акту перевірки, а висновки акту перевірки стали підставою для звернення позивача до суду з цим позовом. Окрім того, зясуванню підлягають обставини пов`язані з процедурою припинення діяльності відповідача в межах якої чи були заявлені позивачем вимоги до відповідача у строки встановлені ліквідаційною комісією.
Судом, виходячи з предмету та підстав позовних вимог, з огляду на обставини, що входять до предмету доказування по справі, з огляду на приписи ч.4 ст.74 Господарського процесуального кодексу України, постановлено ухвалу від 15.07.2019 про витребування від позивача належним чином завірених копій: договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг та енергоносіїв №142 від 28.03.2016; рахунків, що виставлялися відповідачем (балансоутримувачем) позивачу (орендарю) на оплату витрат на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг та енергоносіїв, за спірний період, а також належні та допустимі докази на підтвердження обставин повідомлених у позовній заяві.
Отже, первинні бухгалтерські документи та договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг та енергоносіїв №142 від 28.03.2016, у матеріалах справи відсутні.
Окрім того, позивач у позовній заяві посилається на те, що кошти, які він просить стягнути з відповідача отримані останнім в порушення умов договорів про відшкодування комунальних витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна, враховуючи невірно розраховані суми, які підлягали сплаті позивачем, що встановлено актом перевірки. Так, позивач зазначає, що згідно з довідкою №05.08-21/016 від 10.10.2018 Комісією управління східного офісу держаудитслужби в Донецькій області Державної аудиторської служби України встановлено, що відповідач не вірно визначав суму, яка підлягала сплаті позивачем. Такий висновок зроблений шляхом співставлення рахунків отриманих відповідачем від ПАТ«ДТЕК Донецькобленерго» за послуги постачання електроенергії та від КП«МВУВКГ» за водопостачання та водовідведення з даними рахунків та актів приймання - передачі виконаних послуг, що підписані між позивачем та відповідачем.
Разом з тим, в якості доказів на підтвердження обставин, на які посилається позивач, він надає тільки довідку №05.08-21/016 від 10.10.2018, договори за 2017-2018 роки, акти приймання - передачі виконаних послуг за період з січня по серпень 2018 року, акт споживання електричної енергії за період з 12.09.2018 по 12.10.2018, що підписані між позивачем та відповідачем. Позивачем не надано доказів на підтвердження виконання договору за 2017 рік, і як вже зазначено вище за 2016 рік.
Відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Статтями 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Подані позивачем докази не є достатніми для того, що вирішити спір навіть в межах виконання договору за 2018 рік та відповідно і за 2016-2017 роки, оскільки в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували обставини того, що відповідач невірно розрахував пропорції витрат на утримання орендованого позивачем приміщення, а саме рахунки на оплату від ПАТ«ДТЕК Донецькобленерго» за послуги постачання електроенергії та від КП«МВУВКГ» за водопостачання та водовідведення. Суд враховує те, що вказані докази можуть бути відсутні у позивача, проте позивач не заявляв клопотання про витребування доказів в порядку ст. 81 Господарського процесуального кодексу України та не повідомив суд про неможливість їх подати, хоча суд вимагав належні та допустимі докази на підтвердження обставин повідомлених у позовній заяві. Вказані докази не подані а ні відповідачем а ні третьою особою.
Отже, подані позивачем докази не дають можливість суду перейти до розгляду справи по суті, оскільки самих доказів недостатньо для аналізу обставин щодо фактичних витрат з електропостачання, водопостачання та водовідведення балансоутримувача орендованого майна за період 2016-2018 року та щодо фактичного розміру коштів які були сплачені позивачем пропорційно займаній ним площі. Довідка №05.08-21/016 не є первинним бухгалтерським документом, тому не може бути прийнята судом як достатній, належний та допустимий доказ.
Приписами ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України закріплено, що учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
За таких обставин, у суду відсутня можливість забезпечити виконання завдання та мети підготовчого засідання з урахуванням того, що позивач не надав разом з позовною заявою достатніх доказів, не надав витребуваних судом доказів, не забезпечує явку представника позивача задля з`ясування усіх обставин.
Пунктом 4 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору, або позивач (його представник) не з`явився у судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.
У розумінні наведених положень залишення позову без розгляду на підставі пункту 4 частини 1 статті 226 Господарського процесуального кодексу України можливе за умови, якщо суд позбавлений можливості вирішити спір по суті з вини позивача, який не подав без поважних причин витребувані згідно з ухвалами суду докази, необхідні для вирішення спору, або його представник не з`явився на виклик у засідання господарського суду чи не повідомив про причини неявки і його нез`явлення перешкоджає вирішенню спору. Тобто коли йдеться про ігнорування позивачем своїх процесуальних обов`язків і вимог суду, що унеможливлює розгляд господарським судом і вирішення спору по суті заявлених позовних вимог. При цьому, господарський суд має з`ясувати не тільки відсутність поважних причин, а також і те, яким чином неявка представника позивача перешкоджає вирішенню спору та у чому полягають перешкоди для розгляду та вирішення спору по суті заявлених позовних вимог за відсутності представника позивача.
Враховуючи вищевикладене, суд позбавлений можливості вирішити спір по суті з вини позивача, який не подав без поважних причин витребувані згідно з ухвалами суду докази, необхідні для вирішення спору, його представник не з`явився на виклик у засідання господарського суду, а також не повідомив про причини неявки а його нез`явлення та неподання доказів перешкоджає вирішенню спору.
Відтак, з огляду на викладене вище, зважаючи на належне повідомлення позивача ухвалами суду про місце, дату та час розгляду справи, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Відповідно до ч. 2 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України про залишення позову без розгляду постановляється ухвала, в якій вирішуються питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з бюджету.
Суд роз`яснює позивачу, що відповідно до ч. 4 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення обставин, що були підставою для залишення позову без розгляду, має право звернутися до суду повторно.
Пунктом 4 ч. 1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням). Відтак, сплачена позивачем сума судового збору не повертається позивачу у зв`язку з тим, що підставою для залишення позову без розгляду слугувала неявка позивача у судове засідання та неподання витребуваних судом доказів.
Керуючись п. 4 ч. 1 ст. 226 та 234 Господарського процесуального кодексу України, п. 4 ч. 1 ст.7 Закону України «Про судовий збір», суд
2. Ухвала набрала законної сили 05.08.2019 та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (підпункт 17.5 пункту 17 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України) шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її прийняття.

У судовому засіданні 05.08.2019 оголошено вступну та резолютивну частини ухвали, повний текст ухвали складено та підписано 08.08.2019.

Суддя Д.М. Огороднік