ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.08.2019 року м.Дніпро

Справа № 904/85/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Коваль Л.А. (доповідач)

суддів: Білецької Л.М., Чередка А.Є.

при секретарі судового засідання : Манчік О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім АвтоКраз" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.04.2019 (ухвалене суддею Євстигнеєвою Н.М., повне рішення складено 10.04.2019) у справі №904/85/19

за позовом Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім АвтоКраз"

про стягнення 796 242,45 грн.

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог.

Приватне акціонерне товариство "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім АвтоКрАЗ", просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім АвтоКраз" на свою користь штрафні санкції у розмірі 796 242,45 грн. за прострочення поставки автомобілів. Вимоги позивача наведені з урахуванням зміни ним розміру позовних вимог відповідно до поданої до суду відповіді на відзив.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки №3788-08 від 27 липня 2016 року в частині повної та своєчасної поставки автомобілів. На підставі пункту 7.2 договору позивач нарахував та заявив до стягнення штрафні санкції за порушення строків поставки автомобілів за загальний період прострочення з 19.12.2017 по 26.04.2018.

2. Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 09.04.2019 позов Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім АвтоКраз" про стягнення 796 242,45 грн. задоволено частково: стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім АвтоКраз" на користь Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" штрафні санкції у розмірі 791 646,92 грн. та витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 11 874,70 грн., в задоволенні решти позовних вимог відмовлено; в задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім АвтоКраз" про зменшення розміру штрафних санкцій на 90% - відмовлено.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з обставин неналежного виконання відповідачем умов договору поставки № 3788-08 від 27.07.2016 в частині своєчасної поставки товару та передбаченої умовами договору (п. 7.2.) відповідальності за несвоєчасну поставку автомобілів, а також за порушення строків усунення несправностей відповідно до п. 6.7. у вигляді штрафу у розмірі 0, 1% від вартості автомобілів за кожен день прострочення, щодо якої (відповідальності у вигляді штрафу) суд дійшов висновку, що фактично сторонами під назвою штрафу мається на увазі нарахування пені, оскільки пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання, тоді як штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Здійснивши перевірку правильності нарахування позивачем штрафних санкцій (з урахуванням відповіді на відзив, якою позивач змінив кількість днів прострочення за Специфікацією № 8 від 10.10.2017 з 72-х днів на 62 дні, у зв`язку з чим відповідно змінилась сума штрафу за цією Специфікацією (сума зменшена)) суд першої інстанції дійшов висновку, що з відповідача підлягають стягненню штрафні санкції у розмірі 791 646, 92 грн.

Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій (пені) на 90%, місцевий господарський суд зазначив, що відповідачем не надано доказів існування підстав для зменшення неустойки або переліку виняткових обставин, на підставі яких суд має право зменшити розмір штрафних санкцій, а саме лише посилання відповідача на відсутність збитків позивача не є підставою для зменшення розміру штрафних санкцій, а тому, врахувавши заперечення позивача, суд дійшов висновку, що в задоволенні клопотання відповідача про зменшення штрафних санкцій слід відмовити.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім АвтоКраз" подало апеляційну скаргу, просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.04.2019 у справі №904/85/19 та ухвалити нове рішення, яким частково задовольнити позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім АвтоКраз", стягнути штрафні санкції у розмірі 10% від заявленої суми.

4. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Апелянт вважає оскаржуване рішення постановленим на підставі не повністю досліджених доказів, з порушенням норм матеріального права та при недотриманні норм процесуального права.

Апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не взято до уваги викладену інформацію у клопотанні відповідача від 28.01.2019 про зменшення розміру штрафних санкцій, яке обгрунтоване тим, що підприємство відповідача перебуває у досить скрутному становищі та має ряд непогашеної та непосильної заборгованості перед Державною службою України з надзвичайних ситуацій, ПрАТ "Центральний ГЗК", ПрАТ "Північний ГЗК" та AT "Укргазвидобування", своєчасна не сплата якої призвела до накладення державною виконавчою службою арешту на кошти ТОВ "ТД АвтоКраз". Товариство повністю позбавлено можливості здійснювати свої обов`язки перед державним бюджетом України щодо сплати податків та зборів. Крім того, апелянт посилається на те, що товариство не виконує взяті на себе зобов`язання щодо сплати комунальних послуг за водопостачання та теплопостачання, за електроенергію та інше. Також, апелянт просив врахувати й той факт, що автомобілі за даним договором були реалізовані ТОВ "ТД АвтоКраз" на підставі Договору комісії, що укладено між ПрАТ "АвтоКраз" та ТОВ "ТД АвтоКраз", кінцевим вантажоодержувачем за яким є ПрАТ "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат".

Апелянт зазначає, що відповідно до умов договору комісії комісійна винагорода комісіонера (ТОВ "ТД АвтоКраз") складає 2 000,00 грн. за кожний реалізований автомобіль, а нарахування штрафних санкцій у розмірі, виставленому позивачем, є неспіврозмірним отриманій вигоді ТОВ "ТД АвтоКраз" від реалізації товару.

Апелянт посилається і на те, що згідно інформації, наданої заводом-виробником ПрАТ "АвтоКраз" у вигляді калькуляції, автомобілі були виготовлені зі збитком для підприємства.

За доводами апелянта, відповідно до даних Балансу (звіту про фінансовий стан) ТОВ "ТД АвтоКраз" станом на 30.09.2018, не покритий збиток підприємства виріс з 6 136 000,00 грн. до 13 804 000,00 грн., що у підсумку на 7 668 000,00 грн. більше від суми, яка була на початок звітного періоду.

Також, апелянт посилається і на той факт, що у підприємства фактично відсутній власний капітал. ТОВ "ТД "АвтоКраз" позбавлено реальної можливості його накопичити через величезні борги, які суттєво унеможливлюють нормальне функціонування підприємства, що, в свою чергу, призводить до неможливості покрити та виплатити всі існуючі та пред`явлені зобов`язання в такому значному обсязі. Відповідно, сума нарахованих штрафних санкцій, на думку апелянта, є надмірно великою в порівнянні із вчиненим відповідачем простроченням поставки товару, а доказів понесення позивачем збитків внаслідок допущення такого порушення, як і будь-яких посилань на можливість їх завдання, не надано.

Відповідач звертав увагу суду й на той факт, що з метою врегулювання ситуації, яка склалась, між сторонами велось листування, у якому ТОВ "ТД "АвтоКраз" зверталось із неодноразовими пропозиціями до позивача про перенесення строків поставки та надання безкоштовного гарантійного обслуговування. Проте, дані пропозиції залишені без уваги з боку ПрАТ "Інгулецький ГЗК". Також, в даних листах викладалась інформація надана заводом-виробником, відповідно до якої ПрАТ "АвтоКрАЗ" пояснювало, що у зв`язку із необхідністю першочергового виконання зобов`язань по Державних контрактах на поставку військової техніки Міністерству оборони України та Національній гвардії України відповідно до затвердженого плану державного оборонного замовлення, воно було змушене відтермінувати поставку техніки.

Апелянт зазначає і про те, що судом першої інстанції також не надано належну оцінку змісту наданих ТОВ "ТД АвтоКраз" пояснень по суті спору, в яких зазначалось, що ПрАТ "Інгулецький ГЗК" не надав жодних доказів своїх тверджень стосовно того, що несвоєчасна поставка автомобілів з боку ТОВ "ТД АвтоКраз" негативно вплинула на господарську діяльність підприємства, яке не виконало план щодо видобутку руди, оскільки через відсутність вказаних автомобілів було порушено виробничий цикл із важкими економічними та соціальними наслідками.

Апелянт посилається на інформацію, яка розміщена на офіційному сайті позивача та відповідно до якої останній є досить прибутковим підприємством, а рівень продажів продукції помітно зріс. Так, відповідно до звіту про фінансові результати діяльності ПрАТ "Інгулецький ГЗК", який розмішений у відкритому доступі на сторінці позивача, прибуток останнього у порівняні з аналогічним періодом попереднього року зріс з 4 106 409, 00 грн. до 8 494 295, 00 грн; при цьому інформація про будь-які збитки відсутня. Відтак, відповідач вважає, що твердження позивача є безпідставними та необгрунтованими.

За доводами апелянта розмір штрафних санкцій є надмірно великим у порівнянні із вчиненим відповідачем простроченням поставки товару, штрафні санкції перетворюються на несправедливо обтяжливий тягар для ТОВ "ТД АвтоКраз" та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків з боку позивача, у зв`язку з чим відповідач просить врахувати його клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій, подане до суду першої інстанції та зменшити розмір штрафних санкцій, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, до 90%.

5. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи.

Приватне акціонерне товариство "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" відповідно до поданого відзиву на апеляційну скаргу та пояснень його представника у судовому засіднні доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважає безпідставними, неналежними та такими, що не спростовують законність та обґрунтованість позовних вимог ПрАТ "ІГЗК", а також заперечує щодо зменшення розміру штрафних санкцій.

За доводами позивача, поставка законтрактованих автомобілів була здійснена з порушенням строків, зазначених у Специфікаціях, в зв`язку чим позивач звернувся до суду з позовом про стягнення штрафних санкцій, передбачених п. 7.2 договору. Крім того, позивач зазначає, що відповідач мав би право здійснити поставку і в інші строки, ніж передбачені Специфікаціями, але виключно на підставі попередньої згоди покупця, наданої у письмовій формі (п. 3.2 договору), проте позивач на перенесення строків поставки автомобілів ніякої згоди не надавав.

Також, позивач зазначає, що підписуючи договір, в якому зазначений пункт 7.2 (нарахування штрафу за несвоєчасну поставку автомобілів), відповідач підписав його без будь- яких заперечень у вигляді протоколу розбіжностей, а тому узгоджений сторонами пункт 7.2 договору підлягає виконанню у повному обсязі.

Позивач посилається і на те, що прострочка строків поставки автомобілів з боку відповідача є непоодиноким випадком, оскільки останній постійно зриває строки поставки автомобілів для позивача. В якості прикладу позивач наводить те, що Господарським судом Дніпропетровської області 08.02.2018 вже було винесено рішення по справі № 904/20/18 за позовом ПрАТ "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім АвтоКраз" пені у розмірі 136 479,42 грн. за порушення строків поставки автомобілів за договором поставки № 3788-08 від 27.07.2016, але відповідач і після винесення судового рішення продовжував порушувати умови договору надалі.

Крім того, за доводами позивача, несвоєчасна поставка автомобілів негативно вплинула на його господарську діяльність, оскільки не виконано план щодо видобутку руди, через відсутність вказаних автомобілів було порушено виробничий цикл із важкими економічними та соціальними наслідками у зв`язку з тим, що була обмежена можливість доставки робітників, які задіяні в технологічному процесі до місця виконання робіт та перевезення вантажів для обслуговування технологічного обладнання. Також зупинення роботи підприємства загрожує істотними втратами для Державного бюджету і місцевого бюджету м. Кривого Рогу, невиконанням соціальних програм (в тому числі і екологічних), тощо. Таким чином, на думку позивача, даний факт негативно впливає на фінансовий стан комбінату, зумовлює порушення строків виконання обов`язків щодо постачання готової продукції до своїх замовників, що в кінцевому випадку призводить до упущеної вигоди підприємством.

Позивач посилається і на те, що апелянтом не надано доказів існування підстав для зменшення розміру неустойки або переліку виняткових обставин, на підставі яких суд має право зменшити розмір штрафних санкцій, а його посилання на відсутність збитків позивача не є підставою для зменшення розміру штрафних санкцій.

6. Рух справи в суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 20.05.2019 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім АвтоКраз" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.04.2019 у справі №904/85/19 залишено без руху, надано апелянту строк 10 днів з дня отримання копії зазначеної ухвали для усунення недоліків, а саме: сплатити судовий збір у сумі 16 123, 91 грн. та надати до суду відповідні докази; надати докази на підтвердження надіслання апеляційної скарги іншим учасникам справи (опис вкладення поштового відправлення).

06.06.2019 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім АвтоКраз" надійшла заява про усунення недоліків, до якої додано платіжне доручення №523 від 26.04.2019, відповідно до якого Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім АвтоКраз" сплачено судовий збір у сумі 19 523,99 грн., а також додані докази направлення Приватному акціонерному товариству "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" копії апеляційної скарги та доданих до неї документів.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 07.06.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім АвтоКраз" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.04.2019; розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 27.06.2019 о 11:30 год.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 27.06.2019 задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім АвтоКраз" і Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" про відкладення судового засідання у справі №904/85/19; розгляд апеляційної скарги відкладено в судове засідання на 01.08.2019 о 10:00 год.

В судовому засіданні 01.08.2019 оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

7. Встановлені судом обставини справи.

27.07.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім АвтоКраз" (продавець) та Приватним акціонерним товариством "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" (покупець) укладено договір поставки №3788-08 (а.с 10-15 т. 1), відповідно до п.1 якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, продавець зобов`язується передати у власність покупця, а покупець в порядку та на умовах, визначених цим договором, зобов`язується прийняти й оплатити автомобілі в номенклатурі, кількості та в строки, вказані в Специфікаціях до цього договору.

У п. 2 договору визначено, що автомобілі за якістю і комплектністю повинні відповідати технічним умовам завода-виробника і засвідчуватися актом прийому - передачі транспортного засобу.

Згідно п. 3.1 договору поставка автомобілів здійснюється в терміни і на умовах, зазначених у Специфікації цього договору, яка з моменту підписання сторонами, складає невід`ємну частину договору. Продавець зобов`язується поставити автомобілі на умовах поставки DDР (склад покупця, м. Кривий Ріг), відповідно до Міжнародних правил ІНКОТЕРМС - 2010.

Загальна сума договору визначається як вартість автомобілів, поставка яких здійснюється відповідно до Специфікації до цього договору. Зміна загальної суми договору здійснюється шляхом підписання уповноваженими представниками сторін Специфікації до цього договору на додаткові партії автомобілів. Орієнтовна вартість даного договору на момент його укладення становить 3 194 880,00 грн., у тому числі ПДВ 532 480,00 грн. (п.4.1 договору).

Відповідно до п. 4.2 договору оплата за автомобілі, що постачаються, здійснюються в національній валюті України - гривні, поетапно:

- авансовий платіж у розмірі 50% вартості автомобілів здійснюється впродовж 5-ти (п`яти) календарних днів з моменту отримання покупцем письмового повідомлення продавця про готовність автомобілів до відвантаження на підставі попереднього приймання автомобілів на складі продавця;

- залишок платежу у розмірі 50% вартості автомобілів здійснюється по факту поставки автомобілів впродовж 5-ти календарних днів з дати підписання уповноваженими представниками сторін акту приймання - передачі товару.

Датою оплати вважається дата надходження грошових коштів в повному обсязі на розрахунковий рахунок продавця (п.4.4 договору).

Згідно з п. 5.1 договору приймання (передача) автомобілів здійснюється уповноваженими представниками покупця та продавця протягом п`яти днів з моменту отримання покупцем від продавця письмового запрошення на проведення технічного приймання на складі продавця.

Приймання автомобіля по кількості і якості здійснюється відповідно до Інструкцій Держарбітражу СРСР № П-6 від 15.06.1965, № П-7 від 25.04.1966, з урахуванням особливостей, вказаних в діючих технічних умовах на автомобіль (п.5.2 договору).

Відповідно до п.5.5 договору відвантаження автомобілів на адресу покупця здійснюється впродовж 2 (двох) робочих днів після проведеної технічної прийомки та отримання від покупця грошових коштів, вказаних в п.4.2.1 договору.

Цей договір набуває чинності з моменту підписання і діє до повного виконання сторонами зобов`язань (п.11.13 договору).

31.05.2017 сторонами підписано Специфікацію №6 до договору, яка є додатком № 7 до договору, за умовами якої відповідач має поставити позивачу автопаливозаправник АПЗ-20 на шасі КрАЗ-63221-05 у кількості 1 шт. загальною вартістю разом з ПДВ 2 297 575,50 грн., терміни поставки грудень 2017 року, можлива дострокова поставка в залежності від завантаженості виробництва (а.с.16-18 т.1).

17.10.2017 сторонами підписано Специфікацію №7 до договору, яка є додатком №7 до договору, за умовами якої відповідач має поставити позивачу машину дорожню комбіновану ВІВА МД-0804/00 на шасі КрАЗ-65053-05 у кількості 1 шт. загальною вартістю разом з ПДВ 2 253 630,00 грн., термін поставки протягом 120-ти календарних днів від дати підписання даної Специфікації, можлива дострокова поставка в залежності від завантаження виробництва (а.с.19-20 т.1).

10.10.2017 сторонами підписано Специфікацію №8 до договору, яка є додатковм № 9 до договору, за умовами якої відповідач має поставити позивачу автомобіль спеціалізований ФПВ-14224 на шасі КрАЗ-5233Н2-500 у кількості 4 шт. загальною вартістю разом з ПДВ 7 149 000,00 грн., термін поставки - до 18.12.2017 (а.с.21-25 т.1).

На виконання умов договору відповідач поставив позивачу обумовлений договором та Специфікаціями товар, а саме:

- автопаливозаправник АПЗ-20 на шасі КрАЗ-63221-05 (1 шт.) загальною вартістю разом з ПДВ 2 297 575,50 грн., що підтверджується видатковою накладною №1203 від 26.03.2018 (а.с.26 т.1);

- машину дорожню комбіновану ВІВА МД-0804/00 на шасі КрАЗ-65053-05 (1 шт.) загальною вартістю разом з ПДВ 2 253 630,00 грн., що підтверджується видатковою накладною №1652 від 27.04.2018 (а.с.27 т.1);

- автомобіль спеціалізований ФПВ-14224 на шасі КрАЗ-5233Н2-500 (4 шт.) загальною вартістю разом з ПДВ 7 149 000,00 грн., що підтверджується видатковою накладною №605 від 01.03.2018 (а.с.28 т.1).

Позивач, посилаючись на те, що відповідачем товар поставлено з порушенням визначених договором та Специфікаціями строків нарахував та заявив до стягнення з відповідача на свою користь пеню у розмірі 0,1% від вартості автомобілів за кожен день прострочення у загальній сумі 796 242,45 грн., що і стало причиною виникнення спору.

8. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Предметом розгляду в суді апеляційної інстанції є перегляд рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.04.2019 в частині відмови в задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім АвтоКраз" про зменшення розміру штрафних санкцій на 90 %.

Відносини, що склалися між сторонами, за своєю правовою природою регулюються загальними положеннями про договір поставки.

Відповідно до ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (ч.1 ст.193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ст.530 Цивільного кодексу України).

Як встановлено місцевим господарськисм судом та вбачається із наявних в матеріалах справи Специфікацій №6, 7, 8 строк поставки товару (автомобілів) є таким, що настав. А саме за Специфікацією № 6 від 31.05.2017 строк поставки товару настав 31.12.2017, тоді як останнім днем поставки товару є 02.01.2018 (враховуючи положення частини 5 ст. 254 Цивільного кодексу України та ті обставини, що останній день строку поставки товару 31.12.2017 (неділя) вихідний день). Проте згідно видаткової накладної № 1203 товар поставлений 26.03.2018. Отже прострочення поставки товару складає 82 дні за період з 02.01.2018 по 25.03.2018

За Специфікацією № 7 від 17.10.2017 строк поставки товару настав 14.02.2018, проте згідно видаткової накладної № 1652 товар поставлений 27.04.2018, тобто з простроченням 72 дні (позивач за вказаною Специфікацією рахує прострочення виконання зобов`язання за 71 день, щодо чого суд першої інстанції зазначив, що це його право).

За Специфікацією № 8 від 10.10.2017 строк поставки товару настав 18.12.2017, проте згідно видаткової накладної № 605 товар поставлений 01.03.2018, тобто з простроченям 72 дні.

Також, щодо наведеної Специфікації місцевий господарсьткий суд послався на ті обставини, що у відзиві на позов відповідач заявив про сплив позовної давності в частині нарахування штрафної санкції за цією Специфікацією, просив застосувати наслідки спливу позовної давності та зазначив, що розрахунок штрафної санкції за цією Специфікацією має бути здійснений з 21.12.2017 по 28.02.2018 за 70 календарних днів.

У той же час, у відповіді на відзив позивач врахував зауваження відповідача та за Специфікацією № 8 від 10.10.2017 вважав, що прострочення виконання зобов`язання складає 62 дні та просив стягнути штрафну санкцію за цією Специфікацією у розмірі 443 238, 00 грн., з сумою якої, за результатами перевірки правильності нарахування штрафної санкції за означеною Специфікацією місцевий господарський суд погодився.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Приписами статті 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з ч.1 ст. 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ст. 548 Цивільного кодексу України).

Виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою (ч. 2 ст. 546 ЦК України).

За визначеннями, наведеними в статті 549 Цивільного кодексу України, 1. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. 2. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. 3. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 7.2 договору за несвоєчасну поставку автомобілів, а також за порушення строків усунення несправностей відповідно до п. 6.7 продавець сплачує покупцю штраф у розмірі 0,1% від вартості автомобілів за кожен день прострочення.

Позивач нарахував та заявив до стягнення штрафні санкції у розмірі 796 242,45 грн. за порушення строків поставки товару.

Як зазначено вище, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України).

З огляду на наведене, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що фактично сторонами під назвою штрафу, мається на увазі нарахування пені.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Оскільки законодавством під поняттям неустойка охоплено як штраф так і пеню, враховуючи свободу договору, беручи до уваги те, що відповідач у відзиві на позов також вважає нараховану штрафну санкцію пенею, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку стосовно можливості нарахування позивачем штрафної санкції у вигляді штрафу у розмірі 0,1% від вартості автомобілів за кожен день прострочення (фактично пені).

Врахувавши кількість днів прострочення поставки товару за Специфікаціями № 6, № 7 та № 8, суд вбачав підстави дійти висновку, що штрафна санкція за Специфікацією № 6 від 31.05.2017 складає 188 401, 19 грн.; за Специфікацією № 7 від 17.10.2017 складає 160 007, 73 грн., за Специфікацією № 8 від 10.10.2017 складає 443 238, 00 грн., а загалом з відповідача підлягають стягненню штрафні санкції у розмірі 791 646, 92 грн.

Ці обставини сторонами справи не заперечуються.

Щодо доводів апелянта про зменшення розміру штрафних санкцій, які підлягають зменшенню до 90 %, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною 1 ст. 233 Господарського кодексу України передбачено, що у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

У частині 3 статті 551 ЦК України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Між тим, відповідачем до матеріалів справи не надано жодного доказу на підтвердження викладених обставин - відповідних договорів, фінансових звітів (балансів) з 2017 року по теперішній час, які б відображали в повній мірі господарську діяльність ТОВ "ТД АвтоКраз", постанов державних виконавців про накладення арештів на грошові кошти, майно підприємства, тощо.

Наданий відповідачем до матеріалів справи баланс (звіт про фінансовий стан) станом на 30.09.2018 є недостатнім доказом на підтвердження скрутного фінансового становища, оскільки не відображає в повній мірі прибутковість чи збитковість господарської діяльності підприємства відповідача.

Отже, враховуючи зменшення періоду нарахування санкцій у порівнянні із заявленим позивачем у позові, а також відсутність в матеріалах справи доказів вжиття відповідачем у зазначений період заходів, спрямованих на належне виконання зобов`язання та запобігання спричиненню позивачу збитків, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно відсутності підстав для задоволення вимог ТОВ "ТД АвтоКраз" щодо зменшення розміру штрафної санкції (пені) на 90%.

Щодо доводів апелянта про те, що автомобілі за договором були реалізовані ТОВ "ТД АвтоКраз" на підставі Договору комісії, а комісійна винагорода комісіонера (ТОВ "ТД АвтоКраз") складає 2 000,00 грн. за кожний реалізований автомобіль, у зв`язку з чим вважає, що нарахування штрафних санкцій у розмірі, виставленому позивачем, є не співрозмірним отриманій вигоді ТОВ "ТД АвтоКраз" від реалізації товару, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає за необхідне зазначити, що відповідні обставини не підтверджуються матеріалами справи. Окрім того, укладення Дговору комісії між ПрАТ "АвтоКраз" та ТОВ "ТД АвтоКраз", на який посилається відповідач, на певних умовах, залежало від волевиявлення, у тому числі, і відповідача.

Щодо посилань апелянта на листування, яке велось сторонами з метою врегулювання ситуації, яка склалась між ними, в якому ТОВ "ТД АвтоКраз" зверталось із неодноразовими пропозиціями до позивача про перенесення строків поставки та надання безкоштовного гарантійного обслуговування, проте дані пропозиції залишені позивачем без уваги, колегія суддів зазначає, що зміни до договору поставки в частині строків поставки сторонами не були внесені у встановленого порядку за їх згодою.

Щодо доводів апелянта, що ПрАТ "Інгулецький ГЗК" не надано доказів своїх тверджень стосовно того, що несвоєчасна поставка автомобілів з боку ТОВ "ТД АвтоКраз" негативно вплинула на господарську діяльність підприємства, яке не виконало план щодо видобутку руди, оскільки через відсутність вказаних автомобілів було порушено виробничий цикл із важкими економічними та соціальними наслідками, суд апеляційної інстанції зазначає, що не надання таких доказів позивачем не спростовує обов`язок відповідача (заявника клопотання про зменшення неустойки) у відповідповідності до вимог ч. 1 ст. 74 ГПК України довести ті обставини, на які посилається відповідач як на підставу своїх відповідних вимог.

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).

Перевіривши доводи апеляційної скарги, з`ясувавши обставини справи, дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення Господарського суду Дніпропетровської області у даній справі відсутні.

10. Судові витрати.

В силу приписів ст. 129 ГПК України витрати по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги відносяться на Товариство з обмеженою відповідальністю " Торговий дім АвтоКраз".

Керуючись ст.ст. 269, 275, 276, 281, 282, 283, 284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім АвтоКраз" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.04.2019 у справі №904/85/19 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.04.2019 у справі №904/85/19 залишити без змін.

Витрати з оплати судового збору за подання апеляційної скарги віднести на Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім АвтоКраз".

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 06.08.2019

Головуючий суддя Л.А. Коваль

Суддя Л.М. Білецька

Суддя А.Є. Чередко