СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" серпня 2019 р. Справа № 905/794/19

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Крестьянінов О.О., суддя Білоусова Я.О. , суддя Шевель О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (вх.№2148 Д/2) на рішення господарського суду Донецької області від 18.06.2019 у справі №905/794/19 (ухвалене суддею Курило Г.Є. 18.06.2019 об 11:09 год. у приміщенні господарського суду Донецької області, повний текст рішення складено та підписано 20.06.2019)

за позовом Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м. Київ

до Приватного акціонерного товариства Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча, м. Маріуполь

про стягнення 4399,07грн.

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Донецької області від 18.06.2019 у справі №905/794/19 у задоволенні позову Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України до Приватного акціонерного товариства Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча, про стягнення 4399,07грн., з яких: пеня у сумі 4118,28грн., 3% річних у сумі 280,79грн. відмовлено повністю.

АТ НАК Нафтогаз України з рішенням не погодилося та звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення господарського суду Донецької області від 18.06.2019 у справі №905/794/19 повністю; прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги; відшкодувати за рахунок відповідача понесені НАК Нафтогаз України судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги та позовної заяви.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає, що судом безпідставно застосовано до спірних правовідносин положення Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", оскільки матеріали справи не містять доказів включення відповідача до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості, а відтак застосування ч. 3 ст. 7 вказаного Закону є неправомірним.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 17.07.2019 (колегія суддів у складі: головуючий суддя: Крестьянінов О.О., суддя Білоусова Я.О., суддя Тарасова І.В.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України на рішення господарського суду Донецької області від 18.06.2019 у справі №905/794/19; встановлено учасникам строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, заяв і клопотань по суті справи та з процесуальних питань - 5 днів з дня вручення даної ухвали; попереджено сторони, що апеляційна скарга на рішення господарського суду Донецької області від 18.06.2019 буде розглядатися за правилами ч. 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України без повідомлення учасників справи.

29.07.2019 від ПрАТ Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№7066), в якому відповідач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін. Також відповідач звернувся з клопотанням про долучення до матеріалів справи додаткових доказів, які не були подані до суду першої інстанції, а саме: копій ліцензій ПРАТ «ММК ім. Ілліча» на виробництво теплової енергії, на транспортування теплової енергії, на постачання теплової енергії, витягу зі Статуту ПРАТ «ММК ім. Ілліча».

Відповідно до розпорядження керівника апарату суду щодо повторного автоматизованого розподілу справи та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.08.2019 у зв`язку з відпусткою судді Тарасової І.В. для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Крестьянінов О.О., суддя Білоусова Я.О., суддя Шевель О.В.

Розглянувши клопотання про долучення до матеріалів справи доказів, які не були подані до суду першої інстанції, колегія суддів не вбачає підстав для його задоволення, оскільки всупереч вимог ст. 269 ГПК України відповідачем не надано доказів неможливості подання вказаних доказів до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила таке.

15.12.2015 між ПАТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (найменування змінено на АТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, постачальник) та ПАТ Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча (найменування змінено на ПрАТ Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча, споживач) укладено договір постачання природного газу №4469/16-БО-6/105/ПТ, за умовами якого постачальник зобов`язується передати у власність споживачу у 2016 році природний газ (надалі-газ), а споживач зобов`язується прийняти та оплатити цей газ на умовах цього договору (п. 1.1 договору).

Згідно п. 1.2, 1.3 договору (в редакції додаткової угоди №1 від 31.12.2015) газ, що постачається за цим договором використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями та іншими споживачами. За цим договором постачається імпортований газ (за кодом згідно УКТ ЗЕД , ввезений ПАТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України на митну територію України.

Відповідно до п.2.1 договору постачальник передає споживачеві з 01.01.2016 по 31.03.2016 (включно) газ обсягом до 62,800 тис. куб. м, у тому числі по місяцях (тис. куб. м): січень 32,400; лютий 19,200; березень 11,200. Додатковою угодою №4 від 28.03.2016 до договору про постачання природного газу від 15.12.2015 доповнено пункт 2.1. договору абзацом в наступній редакції: «постачальник передає споживачу з 01.04.2016 по 30.04.2016 (включно) газ обсягом до 3,274 (тис. куб. м).

Обсяги газу, що планується передати за договором (далі плановий обсяг), повністю забезпечують споживача природним газом для потреб, викладених в п.1.2 цього договору. Обсяги газу, що планується передати за договором (далі-плановий обсяг), можуть змінюватись сторонами протягом місяця поставки в установленому порядку (п.п.2.1.1 -2.1.2 договору).

Згідно з п.3.4 договору приймання-передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці поставки, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг використання газу споживачем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу.

Ціна газу узгоджена сторонами у розділі 5 договору.

Відповідно до п. 6.1 договору (в редакції додаткової угоди №4 від 28.03.2016) оплата планових обсягів газу здійснюється споживачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Пунктом 8.2. договору передбачено, що у разі невиконання споживачем пункту 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

На виконання умов укладеного договору, позивач у 2016 році передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 199913,75 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від: 31.01.2016 на суму 115472,10 грн., 29.02.2016 на суму 63603,31 грн., 31.03.2016 на суму 14270,58 грн., 30.04.2016 на суму 6567,76 грн.

У вказаних актах сторони зазначали, що НАК Нафтогаз України передає, а ПАТ Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча приймає імпортований природний газ для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями та іншими споживачами.

Оскільки відповідачем оплата за переданий газ здійснювалась несвоєчасно, позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача пені у сумі 4118,28 грн. та 3% річних у сумі 280,79 грн., у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору.

Суд першої інстанції, відмовляючи у позові, зазначив, що оскільки заборгованість відповідача за поставлений природний газ у 2016 році, погашена у повному обсязі до набрання чинності Законом України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії, таким чином, до спірних правовідносин підлягають застосуванню імперативні приписи ч. 3 ст. 7 вказаного Закону, з огляду на що, дійшов висновку про відсутність правових підстав для нарахування позивачем пені та 3% річних відповідно про відмову у задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції враховуючи таке.

30.11.2016 набрав чинності Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" (далі Закон), яким визначено комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Відповідно до ст. 1 вказаного Закону заборгованістю, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону, зокрема, є кредиторська заборгованість перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води;

Згідно з ст. 2 цього Закону його дія поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

Частиною 1 ст. 3 Закону передбачено, що для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

Водночас ч. 3 ст. 7 Закону, якою врегульовано питання списання неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за енергоносії, централізоване водопостачання та водовідведення, передбачено, що на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом (тобто до 30.11.2016), неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Колегія суддів вважає за необхідне зауважити на тому, що ч. 3 ст. 7 Закону є нормою прямої дії; цією нормою законодавець передбачив можливість звільнення боржника від відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання у сфері теплопостачання як у спосіб ненарахування йому неустойки, інфляційних втрат, відсотків річних на початкову заборгованість, так і у спосіб списання цих нарахувань.

При цьому, застосування приписів ч. 3 ст. 7 Закону не ставиться у залежність від виконання будь-яких інших умов, окрім погашення боржником заборгованості за отриманий природний газ до набрання чинності Законом. Зокрема, виконання даної норми не потребує включення підприємства до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості.

Як вбачається з матеріалів справи, у п. 1.2 договору (в редакції додаткової угоди №1 до договору) сторони узгодили, що газ, який поставляється за цим договором використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями та іншими споживачами.

Відповідна інформація про отримання відповідачем від позивача газу для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями та іншими споживачами міститься в актах приймання-передачі природного газу підписаних сторонами.

Відповідачу видано ліцензії на право провадження господарської діяльності з виробництва теплової енергії (крім діяльності з виробництва теплової енергії на теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях і когенераційних установках та установках з використанням нетрадиційних або поновлюваних джерел енергії), транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими)тепловими мережами та постачання теплової енергії. Вказана інформаціє є загальнодоступною та міститься на офіційному веб-сайті Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Так, зокрема, постановою НКРЕКП від 08.09.2015 №2281 переоформлено ліцензії на виробництво теплової енергії (крім діяльності з виробництва теплової енергії на теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях і когенераційних установках та установках з використанням нетрадиційних або поновлюваних джерел енергії), транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами та постачання теплової енергії, видані ПАТ Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча, на безстрокові; постановою НКРЕКП від 03.06.2016 № 908 про переоформлення ліцензій виробництво теплової енергії (крім діяльності з виробництва теплової енергії на теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях і когенераційних установках та установках з використанням нетрадиційних або поновлюваних джерел енергії), транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами та постачання теплової енергії, видані ПАТ Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча, переоформлено вказані ліцензії у зв`язку зі зміною найменування юридичної особи ПАТ Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча на ПрАТ Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча; підприємство відповідача включено до переліку ліцензіатів НКРЕП у сферах теплопостачання, централізованого водопостачання та водовідведення, що переходять під регулювання місцевих органів влади.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що позивач та відповідач є суб`єктами, на яких розповсюджуються положення Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", зокрема, ч. 3 ст. 7 цього Закону.

За матеріалами справи, на момент набрання чинності вказаного Закону (30.11.2016) заборгованість відповідача за поставку природного газу за договором постачання природного газу №4469/16-БО-6/105/ПТ від 15.12.2015 була погашена, про що свідчать розрахунки надані позивачем до позовної заяви, а також довідка щодо операцій по підприємству відповідача за період з 01.01.2016 по 31.07.2018.

Обставини погашення відповідачем основної заборгованості за отриманий газ станом на час набрання чинності Законом не заперечується також і позивачем у позовній заяві.

Враховуючи викладене, позивачем всупереч положенням ч. 3 ст. 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" безпідставно нараховано та заявлено до стягнення суми пені та 3% річних.

Щодо посилання скаржника на постанову Верховного Суду у справі №908/3211/16 від 14.02.2018, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що у вказаній постанові відсутній висновок щодо необхідності включення до реєстру обсягів заборгованості теплопостачального підприємства для здійснення процедури врегулювання заборгованості, а зазначення у цій постанові про включення до реєстру обсягів заборгованості теплопостачального підприємства для здійснення процедури врегулювання заборгованості є наведенням фактичних обставин, встановлених судами попередніх інстанцій, а не правовою позицією Верховного Суду про необхідність включення підприємства до вказаного реєстру для застосування частини 3 статті 7 Закону .

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, враховуючи, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення господарського суду Донецької області від 18.06.2019 у справі №905/794/19 без змін.

Керуючись статтями 269, 270, 275, 281-284 ГПК України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 18.06.2019 у справі №905/794/19 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 13.08.2019

Головуючий суддя О.О. Крестьянінов

Суддя Я.О. Білоусова

Суддя О.В. Шевель