ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

(додаткове)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" серпня 2019 р.Справа № 922/1109/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калантай М.В.

при секретарі судового засідання Івахненко І.Г.

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс-Н" б/н від 29.07.2019 про покладення на відповідача судових витрат по справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс-Н", м.Харків
до Харківського національного університету імені В.Н.Каразіна, м.Харків
про за участю представників стягнення 425 438,23грн. від позивача: Ліпчанський В.В., ордер № від 04.04.2019 від відповідача: Овсяник С.А., довіреність №0102-019 від 27.05.2019

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Харківської області від 24.07.2019 у даній справі частково задоволено позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс-Н" (надалі - позивач) до Харківського національного університету імені В.Н.Каразіна (надалі - відповідач) про стягнення 425438,23грн. З відповідача на користь позивача стягнуто 230033,23грн. основного боргу, 677,34грн. 3% річних, 4120,51грн. пені, 2070,30грн. інфляційних втрат, а також 3553,52грн. судового збору.

Відповідно до частини 8 статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

24 липня 2019 року позивачем було подано заяву про те, що докази понесення судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, будуть надані після ухвалення рішення суду.

30 липня 2019 року до суду від позивача надійшла заява про покладення на відповідача судових витрат у справі, а саме: 6381,57грн. судового збору та 30200,00грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Суд зазначає, що дана заява була подана позивачем через поштову установу 29.07.2019, що підтверджується поштовим конвертом.

Частиною 7 статті 116 ГПК України встановлено, що строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

Таким чином, позивач подав відповідну заяву в установлений частиною 8 статті 129 ГПК України 5-денний строк.

Відповідно до статті 221 ГПК України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Так, згідно зі статтею 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Ухвалою від 30.07.2019 прийнято заяву позивача про покладення на відповідача судових витрат до розгляду; розгляд заяви призначено в судовому засіданні на 20.06.2019.

Представник позивача у судовому засіданні просив дану заяву задовольнити.

Відповідач письмових заперечень щодо заяви позивача не надав, його представник у судовому засіданні проти її задоволення заперечив, посилаючись на необґрунтоване та неспівмірне завищення вартості витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката. При цьому відповідач також зауважив, що позивачем не доведено фактичного понесення цих судових витрат, оскільки відповідні платіжні документи про сплату суми в розмірі 30200,00грн. відсутні.

Розглянувши заяву позивача про покладення на відповідача судових витрат, суд вважає її такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з частинами 1, 3 статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 126 ГПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових втрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У своїй заяві позивач просить суд покласти на відповідача та стягнути 30200,00грн. витрат на професійну правничу допомогу.

На підтвердження своєї заяви позивач надав суду копії наступних документів: свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №1001 від 01.07.2011, договору про надання правових послуг адвоката від 04.04.2019, укладеного між позивачем та адвокатом Ліпчанським В.В., ордеру серії ХВ №000016 від 04.04.2019, а також оригінал акту здачі-приймання виконаних робіт та наданих послуг від 29.07.2019 згідно договору про надання правових послуг адвоката від 04.04.2019.

Зокрема, згідно акту здачі-приймання виконаних робіт та наданих послуг від 29.07.2019 адвокатом Ліпчанським В.В. були виконані роботи (надано послуги) на загальну суму 30200,00грн., що полягали в наступному: ознайомлення з наданими документами (8 годин) 2400,00грн., попередня консультація (2 години) - 500,00грн., опрацювання нормативно-правової бази та судової практики з приводу спірних відносин (4 години) - 800,00грн., збір доказів для підготовки позовної заяви, претензійна робота та досудове врегулювання спору (5 годин) - 1500,00грн., складання позовної заяви та підготовки необхідних додатків (6 годин) - 6000,00грн., додаткові консультації у зв`язку з отриманою інформацією (4 години) - 1000,00грн., ознайомлення з матеріалами справи та відзивом, складання заперечення на відзив (8 годин) - 8000,00грн., представництво в суді першої інстанції (5 засідань) - 10000,00грн.

Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази фактичного здійснення позивачем оплати вищевказаних робіт (послуг).

Разом із тим, згідно з пунктом 2 договору про надання правових послуг адвоката від 04.04.2019 позивач має зобов`язання оплатити юридичні послуги за згодою сторін.

Отже, у даному випадку у позивача за договором існує зобов`язання щодо оплати наданих юридичних послуг, однак конкретний строк здійснення такої оплати сторонами не визначений.

В той же час, згідно зі статтею 530 ЦК України, якщо у строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Таким чином, невстановлення в договорі конкретного терміну здійснення оплати послуг адвоката, не звільняє позивача від самого обов`язку щодо їх оплати.

Слід також врахувати, що вимогами частини 8 статті 129 ГПК України передбачено 5-денний строк для подання доказів понесення витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, який є меншим за строк, що передбачений статтею 530 ЦК України.

Таким чином, станом на момент настання останнього дня строку подання заяви про розподіл судових витрат для позивача, з огляду на приписи статті 530 ЦК України, може не настати остаточний строк виконання ним свого зобов`язання у випадку отримання вимоги про оплату наданих грошових коштів.

Крім того, слід зауважити, що пунктом 1 абзацу 2 частини 2 статті 126 ГПК України для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що:

- сплачена

- або підлягає сплаті стороною.

Отже, для вирішення питання щодо розподілу судових витрат судом може бути враховано не лише фактично сплачену вартість професійної правничої допомоги адвоката, а й вартість, що підлягає сплаті стороною згідно умов відповідного договору про надання правничої допомоги.

Також суд враховує позицію Верховного Суду, викладену в додатковій постанові від 24.01.2019 у справі №910/15944/17, якою було частково задоволено заяву про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу без встановлення факту оплати таких послуг.

Частиною 4 статті 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За таких обставин, оскільки з наданих позивачем доказів вбачається виникнення у нього зобов`язання сплатити на користь адвоката Ліпчанського В .В. суми в розмірі 30200,00грн. за надані правові послуги, що пов`язані з розглядом справи №922/1109/19, суд приходить до висновку, що позивачем доведено належними доказами розмір його витрат на професійну правничу допомогу адвоката у вказаній сумі.

Крім того, суд зауважує, що вказаний розмір витрат лише на 200,00грн. перевищує розмір, що був зазначений позивачем в попередньому (орієнтовному) розрахунку суми судових витрат (30000,00грн.), наведеному у позовній заяві. Відповідно, таке перевищення не може вважатися істотним.

Як зазначалося вище, відповідач не надав власного розрахунку розміру судових витрат, які він вважає обґрунтованим, а також не заявив клопотання про зменшення їх розміру. При цьому, представник відповідача у судовому засіданні зазначив, що можливою обґрунтованої сумою може бути лише 16000,00грн., а інша частина заявлених позивачем витрат на оплату правничої допомоги адвоката є неспівмірною та завищеною.

При цьому, відповідачем не було заявлено письмового клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката та не вказано конкретний розмір такого зменшення.

Суд наголошує, що у разі недотримання заявником вимог частини 4 статті 126 ГПК України, законодавцем надано суду право за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, в порядку частини 5 статті 126 ГПК України.

Разом з тим, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, що визначено частиною 6 статті 126 ГПК України.

Отже, керуючись принципом змагальності сторін в господарському судочинстві відповідно до статті 13 ГПК України, суд при здійсненні розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу не зменшує з власної ініціативи розмір таких витрат, так як обов`язок доведення їх неспівмірності в розумінні частини 4 статті 126 ГПК України покладено на сторону, яка за результатами розгляду справи по суті повинна понести тягар компенсації таких витрат іншій стороні у справі, яка їх сплатила.

Аналогічна правова позиція викладена в додатковій постанові Верховного Суду від 07.12.20189 у справі № 922/749/18.

Разом із тим, суд зазначає, що наведений в акті здачі-приймання виконаних робіт та наданих послуг від 29.07.2019 обсяг виконаної роботи (наданих послуг) є обґрунтованим, відповідає складності справи (стягнення заборгованості за виконані підрядні роботи та стягнення упущеної вигоди), факти складання зазначених в акті документів адвокатом Ліпчанським В.В. та участь даної особи у засіданнях під час розгляду справи, а також здійснення ним ознайомлення зі справою підтверджується матеріалами справи.

Заявлений розмір вартості витрат на правничу допомогу є співмірним до обсягу виконаної адвокатом роботи (наданих послуг) та витраченого адвокатом часу.

До того ж, визначена сторонами вартість виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) відповідає рекомендованим (мінімальним) ставкам адвокатського гонорару, затверджених рішенням ради адвокатів Харківської області №17 від 21.03.2018.

Таким чином, враховуючи те, що рішенням від 24.07.2019 у справі №922/1109/19 було частково задоволено позов, згідно з положеннями пункту 3 частини 4 статті 129 ГПК України судові витрати позивача, пов`язані з професійною правничою допомогою адвоката, слід покласти на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме - в сумі 16816,59грн.

Щодо вимог позивача про покладення на відповідача судового збору в сумі 6381,57грн., суд зазначає, що дане питання вже було вирішене судом при прийнятті рішення від 24.07.2019 у даній справі.

Підсумовуючи викладене, суд вважає за необхідне частково задовольнити заяву позивача про покладення на відповідача судових витрат.

Керуючись статтями 126, 129, 240, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву б/н від 29.07.2019 Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс-Н" про покладення на відповідача судових витрат у справі задовольнити частково.

Стягнути з Харківського національного університету імені В.Н.Каразіна (61022, м.Харків, майдан Свободи, буд.4, код 02071205) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс-Н" (61002, м.Харків, вул.Мельникова, буд.2, код 39486407) 16816,59грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду може бути подана до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини додаткового рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне додаткове рішення складено 05.08.2019.

Суддя М.В. Калантай