ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

13.08.2019м. Дніпро№ 904/3441/19

Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Петренко І.В., розглянувши заяву:

заявник: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СТИЛЬ Д" (49100, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, БУЛЬВАР СЛАВИ, будинок 7 К; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 32014082)

боржник: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "РИВ`ЄРА АРТ" (49000, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, БУЛЬВАР СЛАВИ, будинок 50, офіс 75; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 38115235)

про видачу судового наказу для стягнення заборгованості у сумі 29165,18грн. за договором №02/01-15 від 02.01.2015

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Дніпропетровської області 08.08.2019 надійшла заява ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СТИЛЬ Д" (49100, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, БУЛЬВАР СЛАВИ, будинок 7 К; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 32014082) про видачу судового наказу для стягнення з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "РИВ`ЄРА АРТ" (49000, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, БУЛЬВАР СЛАВИ, будинок 50, офіс 75; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 38115235) заборгованості у сумі 29165,18грн. за договором №02/01-15 від 02.01.2015.

Судом перевірено зазначене у заяві місцезнаходження боржника за відомостями, внесеними до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. За результатами такої перевірки встановлено, що заява про видачу судового наказу підсудна Господарському суду Дніпропетровської області.

Водночас, розглянувши заяву та подані ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СТИЛЬ Д" (49100, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, БУЛЬВАР СЛАВИ, будинок 7 К; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 32014082) докази, господарський суд дійшов висновку про необхідність відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу з огляду на таке.

Частиною 2 статті 12 Господарського процесуального кодексу України визначено, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

За загальним правилом, при розгляді вимог в порядку наказного провадження суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.

Водночас, підставою для відмови у видачі наказу є, зокрема, встановлення судом обставин, що з поданої заяви про видачу судового наказу не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги.

Такі підстави для відмови у видачі судового наказу свідчать про наявність у суду обов`язку здійснити певний аналіз обґрунтованості вимог заявника на предмет наявності/порушення його права.

Наявність спору про право, вирішується судом у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви.

Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов`язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні.

Як вбачається з аналізу вищенаведених норм законодавства, судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне виконання договору, а також заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків.

Заявник повідомив суд, що 02.01.2015 з боржником укладено договір за №02/01-15 (далі - договір). 01.07.2016 боржник виставив рахунок №2509 від 01.07.2016 на суму 80413,00грн. Заявник на користь боржника перерахував грошові кошти у загальному розмірі 118713,00грн., що підтверджується платіжними дорученнями №5600 від 12.08.2016 на суму 80213,70грн.; №3915 від 06.07.2016 на суму 38500,70грн. Заявник стверджує, що боржник здійснив постачання товару на суму 75387,12грн., що підтверджується видатковою накладною №203 від 31.08.2016 та виконав роботи на суму 5025,88грн., про що складено акт здачі-приймання робіт №198 від 31.08.2016. Загальна сума 80413,00грн. Отже, заявник стверджує, що у боржника виникла переплата у розмірі 38300,00грн. На підставі рахунку №2545 від 05.08.2016 платіжним дорученням №5567 від 12.08.2016 в якості передплати (авансовий платіж) заявником боржнику перераховано кошти у розмірі 21500,70грн. Далі заявник інформує суд, що боржнику направлено лист від 25.01.2017 №85 щодо зарахування передплати у розмірі 38300,00грн. частками в рахунок оплати таких рахунків, як: №2470 від 04.07.2016 на суму 15336,47грн.; №2462 від 04.07.2016 на суму 15298,80грн.; №2545 від 05.08.2016 на суму 7665,43грн. Отже, заявник дійшов висновку, що на користь боржника здійснено передплату за обладнання, необхідне для виконання робіт по рахунку №2545 від 05.08.2016 на загальну суму 29165,43грн. Таким чином, за даними заявника рахується дебіторська заборгованість у вигляді неповернення боржником передплати, сплаченої товариством по рахунку №2545 від 05.08.2016 у сумі 29165,18грн.

Проаналізувавши фактичні обставини заяви від 05.08.2019 за вих.№916-ЮД господарський суд вбачає необхідність здійснити аналіз обґрунтованості вимог заявника на предмет наявності/порушення права останнього.

Відтак, підстави для видачі судового наказу відсутні, з огляду на невідповідність вимоги положенням статті 148 Господарського процесуального кодексу України та суті наказного провадження.

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини 1 статті 152 Господарського процесуального кодексу України, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись статтями 150, 152 - 154, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СТИЛЬ Д" (49100, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, БУЛЬВАР СЛАВИ, будинок 7 К; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 32014082) у задоволенні заяви про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості у сумі 29165,18грн. за договором №02/01-15 від 02.01.2015 повністю .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею (частина 2 статті 235 Господарського процесуального кодексу України), а саме 13.08.2019.

Ухвала може бути оскаржена, що передбачено статями 254, 255 Господарського процесуального кодексу України, в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала набрала законної сили 13.08.2019 та відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня набрання нею законної сили.

Дата підписання та складення повного тексту ухвали - 13.08.2019.

Суддя І.В. Петренко

Згiдно з оригіналом
Помічник судді В.С. Лисаченко