СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" серпня 2019 р. Справа № 922/2781/18

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий:Зубченко І.В. (доповідач),
судді:Радіонова О.О., Чернота Л.Ф.
при секретарі судового засідання: Беккер Т.М.
за участю представників:
від позивача:Коваленко С.В., довіреність №14-199 від 17.05.2019р.
від відповідача:Дерев`янко Д.В., довіреність б/н від 10.01.2018р.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м.Київ (вх.№1953 Х/3 від 01.07.2019р.)
на рішення господарського суду Харківської області
ухвалене04.06.2019р. (повний текст підписано 10.06.2019р. у м.Харкові)
у справі№922/2781/18 (суддя Лаврова Л.С.)
за позовомАкціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м.Київ
доПриватного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5", с.Подвірки Харківської області
простягнення 4.047.128,83грн.

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м.Київ, позивач, звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача, Публічного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5", с.Подвірки Харківської області (змінено тип та найменування підприємства на Приватне акціонерне товариство "Харківська ТЕЦ-5"), про стягнення 4.047.128,83грн., які складаються з 3% річних у сумі 439.550,24грн., пені в сумі 2.461.529,30грн. та інфляційних у сумі 1.146.049,29грн., нарахованих у зв`язку з порушенням відповідачем умов договору постачання природного газу №2578/1617-БО-32 від 31.10.2016р. в частині здійснення своєчасної оплати спожитого природного газу за період жовтень 2016р. - березень 2017р., травень 2017р. - червень 2017р.

Рішенням господарського суду Харківської області від 04.06.2019р. (повний текст підписано 10.06.2019р.) у справі №922/2781/18 позовні вимоги задоволені частково, стягнуто з відповідача на користь позивача 3% річних у сумі 439.550,24грн. та інфляційні у розмірі 1.146.049,29грн. У частині стягнення 2.461.529,30грн. пені відмовлено.

Приймаючи зазначене рішення, господарський суд встановив факт порушення відповідачем умов договору постачання природного газу №2578/1617-БО-32 від 31.10.2016р. в частині здійснення своєчасних розрахунків за спожитий природний газ, у зв`язку з чим дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення нарахованих на суму простроченого виконанням зобов`язання 3% річних та інфляційних. Водночас, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем безпідставно заявлено до стягнення з відповідача 2.461.529,30грн. пені, нарахованої в період дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, введеного ухвалою господарського суду Харківської області від 16.12.2002р. у справі №Б-23/75-02.

Не погодившись із зазначеним рішенням щодо часткового задоволення позовних вимог, Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (постановою Кабінету Міністрів України №226 від 06.03.2019р. «Деякі питання акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» змінено тип Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" з публічного на приватне та перейменовано його в Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"), звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні пені в сумі 2.461.529,30грн. та прийняти нове рішення в цій частині, яким позовні вимоги задовольнити.

Підставами для скасування рішення апелянт зазначає порушення місцевим господарським судом норм матеріального права, зокрема, Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі - Закон), а також норм процесуального права, зокрема, ст.73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), та наголошує, що оскаржуване рішення прийняте при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи.

Так, скаржник в обґрунтування наявності підстав для скасування рішення господарського суду Харківської області наголошує на наступному. На правовідносини, що виникли між сторонами, поширюється дія Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» у редакції, чинній до 19.01.2013р. Позивач у розумінні абз.6 ст.1 названого Закону є поточним кредитором у банкрутстві, оскільки заборгованість відповідача перед позивачем виникла після порушення справи про банкрутство, у той час як дія мораторію поширюється лише на задоволення вимог конкурсних кредиторів та припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання боржником зобов`язань перед конкурсними кредиторами. За таких обставин, судом першої інстанції невірно застосовано положення ч.4 ст.12 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.07.2019р. у справі №922/2781/18 сформовано колегію суддів у складі: головуючий (суддя-доповідач) Зубченко І.В., судді Білецька А.М., Чернота Л.Ф.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 04.07.2019р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення господарського суду Харківської області від 04.06.2019р. (повний текст підписано 10.06.2019р.) у справі №922/2781/18 та зобов`язано відповідача у строк до 19.07.2019р. включно надати до суду відзив на апеляційну скаргу.

На поштову адресу суду апеляційної інстанції 19.07.2019р. (згідно штампу канцелярії, наявного на першому аркуші документа) від Приватного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5" надійшов відзив на апеляційну скаргу (у межах визначеного судом строку). За твердженнями відповідача, ч.4 ст.12 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачає загальну заборону на нарахування неустойки, незалежно від того, перед конкурсним чи перед поточним кредитором має зобов`язання боржник. З посиланням на п.17 постанови пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009р. №15 відповідач наголошує на наступному: мораторій не зупиняє виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), які виникли після введення мораторію; їх виконання для боржника є обов`язковим, але пеня, штраф та інші штрафні санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань не нараховуються, оскільки ця норма визначає конкретний проміжок часу, який відповідає строку дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, але ніяк не пов`язаний із його суттю. За таких обставин, Приватне акціонерне товариство "Харківська ТЕЦ-5" просить відмовити у задоволенні вимог апеляційної скарги Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", оскаржуване рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Після проведення підготовчих дій в порядку ст.267 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд ухвалою від 22.07.2019р. призначив справу №922/2781/18 до розгляду на 07.08.2019р.

У зв`язку з перебуванням у відпустці судді - члена колегії Білецької А.М., на підставі розпорядження керівника апарату суду від 06.08.2019р., згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя (доповідач) Зубченко І.В., судді Радіонова О.О., Чернота Л.Ф.

У судовому засіданні 07.08.2019р. представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги з мотивів, що були в ній викладені. Представник відповідача проти задоволення вимог апеляційної скарги заперечив, просив оскаржуване рішення залишити без змін.

Відповідно до ст.269 ГПК України дискреційні повноваження суду апеляційної інстанції щодо обсягів перегляду справ обмежуються доводами та вимогами апеляційної скарги (ч.1). Виключення з цього правила можливе лише у разі, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч.4).

Відповідно до ст.ст.222, 223 ГПК України та п.17.7 Перехідних положень ГПК України здійснено запис судового засідання за допомогою засобів технічної фіксації, складено протокол.

У судовому засіданні 07.08.2019р. проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, відзив на неї, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах перегляду справи, судова колегія апеляційної інстанції зазначає наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 31.10.2016р. між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - постачальник) та Публічним акціонерним товариством " Харківська ТЕЦ-5" (далі - споживач) укладено договір постачання природного газу №2578/1617-БО-32 (далі - договір), за умовами п.1.1 якого постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2016-2017 роках природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору.

Згідно з п.6.1 договору оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Пунктом 8.2 договору сторони погодили, що у разі прострочення споживачем оплати згідно п.6.1 цього договору, він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 21% річних (16,4% річних у редакції додаткової угоди №6 від 31.03.2017р., яка діє з 01.04.2017р.), але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Судом першої інстанції на підставі наявних у матеріалах справи підписаних уповноваженими представниками сторін та скріплених печатками підприємств актів приймання-передачі природного газу встановлено, що на виконання умов договору, Акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" передано у власність Приватного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5" природний газ у період жовтень 2016р. - червень 2017р. на загальну суму 128.982.023,28грн.

Як встановлено судом першої інстанції на підставі наявних у матеріалах справи документів та не оспорюється відповідачем, оплату за отриманий природний газ Приватне акціонерне товариство "Харківська ТЕЦ-5" здійснювало з порушенням строків, узгоджених сторонами у договорі.

Неналежне виконання відповідачем умов договору постачання природного газу №2578/1617-БО-32 від 31.10.2016р. зумовило звернення Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" з розглядуваним позовом до суду за захистом порушеного права.

Східний апеляційний господарський суд, дослідивши правову природу спірних правовідносин з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, надаючи оцінку всім обставинам справи, оцінивши надані сторонами на підтвердження їх вимог докази, погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність правових підстав для лише часткового задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Беручи до уваги правову природу укладеного договору №2578/1617-БО-32 від 31.10.2016р., кореспондуючі права та обов`язки його сторін, оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватися судом з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з купівлі-продажу.

Сутність заявлених позовних вимог полягає у спонуканні відповідача до сплати нарахованих відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) на суму несвоєчасно виконаних грошових зобов`язань 3% річних та інфляційних, а також пені, стягнення якої передбачено п.8.2 договору.

Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) та ст.526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). При цьому, приписи ч.7 ст.193 ГК України та ст.525 ЦК України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст.629 ЦК України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Відповідно до ст.202 ГК України та ст.598 ЦК України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Своєю чергою, за змістом ст.625 ЦК України наслідком прострочення виконання грошового зобов`язання є право кредитора вимагати, зокрема, нарахованих впродовж періоду прострочення заборгованості 3% річних та інфляційних.

Оскільки матеріали справи свідчать про неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань перед позивачем, передбачених умовами договору №2578/1617-БО-32 від 31.10.2016р., з оплати отриманого у власність природного газу, останній цілком управнений був вимагати сплати заявлених до стягнення нарахувань (3% річних та інфляційних) на суму прострочених виконанням грошових зобов`язань.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних, господарський суд Харківської області дійшов висновку, що він є законним, обґрунтованим та таким, що відповідає обставинам справи щодо прострочення відповідача. Зазначене апелянтом не оспорюється.

Водночас, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення пені, нарахованої в період дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, введеного ухвалою господарського суду Харківської області від 16.12.2002р. у справі №Б-23/75-02.

Як зазначалося вище, відповідно до ст.269 ГПК України апеляційний господарський суд переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Своєю чергою, доводи апеляційної скарги зводяться до безпідставності відмови суду першої інстанції у стягненні пені.

З цього приводу Східний апеляційний господарський суд зауважує наступне.

У контексті приписів ст.ст.549, 611 ЦК України та ст.ст.216-218 ГК України наслідком прострочення виконання грошового зобов`язання є право кредитора вимагати, зокрема, стягнення пені, передбаченої п.8.2 договору №2578/1617-БО-32 від 31.10.2016р.

Разом з тим, як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду Харківської області від 16.12.2002р. порушено провадження у справі №Б-23/75-02 про банкрутство Державного підприємства "Харківська ТЕЦ-5" () та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Згідно п.7 резолютивної частини названої ухвали протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, зокрема, не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові (економічні) санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 02.06.2004р. у справі №Б-23/75-02 замінено боржника Державне підприємство "Харківська ТЕЦ-5" на Відкрите акціонерне товариство "Харківська ТЕЦ-5".

12.01.2011р. ухвалою господарського суду Харківської області у справі №Б-123/75-02 змінено найменування боржника з Відкритого акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5" на Публічне акціонерне товариство "Харківська ТЕЦ-5".

Ухвалою господарського суду Харківської області від 28.04.2011р. у справі №Б-123/75-02 роз`яснено, що протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, який був введений ухвалою господарського суду Харківської області від 16.12.2002р. у справі №Б-23/75-02, заборонено нараховувати неустойку (штраф, пеню), заборонено застосовувати інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати Єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, податків і зборів (обов`язкових платежів), як за тими вимогами, які виникли до моменту введення мораторію, так і за тими вимогами, які виникли після введення мораторію, за винятком вимог, передбачених у ч.6 ст.12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Ухвалою господарського суду Харківської області від 09.03.2016р. провадження у справі №Б-23/75-02(н.р.Б-7346/2-19) зупинено. Направлено Дергачівському відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області матеріали справи на досудове розслідування в порядку ст.214 КПК України. Зобов`язано Дергачівський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області повідомити суд про прийняте рішення та про результат досудового розслідування у встановлені законом строки.

Як вірно зазначено господарським судом Харківської області, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо виконання господарських зобов`язань" від 02.10.2012р. №5405-VI до розділу X "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" у редакції Закону України від 22.12.2011р. №4212-VI внесений п.1-1, яким передбачено, що положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом.

За таких обставин, правомірним є висновок місцевого господарського суду про те, що процедура банкрутства Приватного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5" регулюється Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" у редакції, чинній до 19.01.2013р. При цьому слушним є посилання апелянта на те, що на правовідносини, що виникли між сторонами, поширюється дія Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» у редакції, чинній до 19.01.2013р.

За приписами абз.24 ст.1 названого Закону, мораторій на задоволення вимог кредиторів - це зупинення виконання боржником, стосовно якого порушено справу про банкрутство, грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до прийняття рішення про введення мораторію.

Частиною 4 ст.12 Закону унормовано, що мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, зокрема, не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, податків і зборів (обов`язкових платежів).

Тобто, вказана норма встановлює загальну заборону на нарахування пені протягом часу дії мораторію на задоволення вимог кредиторів. Зміст цієї заборони не пов`язаний із визначенням поняття мораторію і не обмежений ним. Заборона чинна протягом дії мораторію, тому пеня за невиконання грошових зобов`язань не нараховується в силу прямої заборони закону, безвідносно до часу їх виникнення, у тому числі за невиконання поточних грошових зобов`язань. Крім того, не може розглядатися питання про стягнення чи непоширення мораторію на ненараховану неустойку, оскільки законом виключена можливість виникнення та існування відносин нарахування неустойки боржникові, стосовно якого діє мораторій, введений при провадженні справи про його банкрутство.

Тобто, боржник повинен виконувати зобов`язання, що виникли після введення мораторію, але за їх невиконання або неналежне виконання пеня не нараховується, за винятком випадків, які можуть бути встановлені спеціальними нормами законодавства.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30.05.2018р. у справі №26/48/09-910/2433/16, постанові Вищого господарського суду України від 22.07.2015р. у справі №908/5265/14, постановах Верховного Суду України від 01.10.2013р. у справі №28/5005/3240/2012 та від 12.03.2013р. у справі №29/5005/16170/2011.

Враховуючи, що пеня нарахована позивачем за зобов`язаннями, які виникли після порушення справи про банкрутство відповідача, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду вважає вірним твердження апелянта про те, що Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" має статус поточного кредитора по відношенню до боржника. Разом з тим, з огляду на зазначене вище, правомірним є висновок господарського суду Харківської області про те, що за неналежне виконання відповідачем поточного грошового зобов`язання пеня не нараховується, що, у свою чергу, є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог у частині стягнення пені.

Відтак, враховуючи, що апеляційний господарський суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, які (доводи і вимоги апеляційної скарги) в даному випадку не підтверджують ухвалення оскаржуваного рішення із порушеннями, визначеними ст.277 ГПК України в якості підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення, а підстав для виходу за межі апеляційних доводів і вимог в порядку ч.4 ст.269 цього Кодексу апеляційним судом встановлено не було, апеляційна скарга Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

За змістом ст.129 вказаного Кодексу такий результат апеляційного перегляду має наслідком віднесення на рахунок скаржника витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.129, 269, 270, 273, 275, 276, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м.Київ, на рішення господарського суду Харківської області від 04.06.2019р. (повний текст підписано 10.06.2019р.) у справі №922/2781/18 - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 04.06.2019р. (повний текст підписано 10.06.2019р.) у справі №922/2781/18 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду через Східний апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня проголошення судового рішення або складання повного судового рішення.

У судовому засіданні 07.08.2019р. проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 12.08.2019р.

Головуючий суддя І.В. Зубченко

Суддя О.О. Радіонова

Суддя Л.Ф. Чернота