ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2019 року

м. Київ

Справа № 904/4566/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Сухового В.Г. - головуючого, Берднік І.С., Міщенка І.С.,

за участю секретаря судового засідання - Журавльова А.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 03.04.2019 (Іванов О.Г., Дармін М.О., Березкіна О.В.) та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.02.2019 (Бондарєв Е.М.) у справі № 904/4566/18

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Державного підприємство "Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова" про стягнення 2 201 707,44 грн

Історія справи

Короткий зміст позовних вимог

1. Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - Позивач) звернулося в Господарський суд Дніпропетровської області з позовом до Державного підприємство "Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова" (далі - Відповідач) про стягнення 2 201 707,44 грн за неналежне виконання грошового зобов`язання за договором постачання природного газу №4806/1617-ТЕ-4/ПТ від 19.10.2016.

2. В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив про неналежне виконання Відповідачем умов договору постачання природного газу №4806/1617-ТЕ-4/ПТ від 19.10.2016 в частині своєчасної оплати за отриманий природний газ.

Короткий зміст оскаржуваного рішення, прийнятого судом першої інстанції

3. Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 07.02.2019 позовні вимоги задоволено частково. Суд стягнув з Відповідача на користь Позивача пеню в сумі 584 439,42 грн, інфляційні втрати в сумі 728 181,18 грн, 3% річних в сумі 304 539,42 грн. Відстрочено виконання рішення до 08.08.2019. В решті позовних вимог відмовлено.

4. Рішення суду мотивовано тим, що Відповідач неналежним чином виконав свої зобов`язання за договором в частині своєчасної оплати за отриманий природний газ, тому є правомірними вимоги Позивача про стягнення з Відповідача пені в сумі 1 168 986,84 грн за загальний період з 26.11.2016 по 11.10.2017, інфляційних втрат в сумі 728 181,18 грн за загальний період з березня по вересень 2017 року та 3% річних в сумі 304 539,42 грн за загальний період з 26.11.2016 по 11.10.2017.

4.1. В той же час, приймаючи до уваги відсутність доказів, що свідчили б про погіршення фінансового стану, ускладнення в господарській діяльності чи завдання Позивачу збитків, саме в результаті порушення Відповідачем умов договору, відсутність в діях Відповідача прямого умислу на порушення зобов`язання, суд дійшов висновку про можливість зменшення розміру стягуваної пені на 50%.

4.2. Крім того, оскільки Відповідачем надані достатні докази, які свідчать про те, що його фінансовий стан і зазначені в заяві обставини роблять неможливим та ускладнюють виконання судового рішення, але не виключають можливість його виконання в майбутньому, оцінивши належним чином доведені боржником обставини, проаналізувавши надану фінансову звітність підприємства, враховуючи майнові інтереси обох сторін, відсутність невиконаного основного зобов`язання, соціальну значимість підприємства Відповідача, дослідивши надані заявником в обґрунтування заяви про надання відстрочення виконання рішення суду докази, суд вважав за можливе частково задовольнити заяву Відповідача та відстрочити виконання рішення суду на шість місяців до 08.08.2019.

Короткий зміст оскаржуваної постанови, прийнятої судом апеляційної інстанції

5. Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 03.04.2019 рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.02.2019 залишено без змін з тих же підстав.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

6. Позивач подав касаційну скаргу на рішення та постанову судів попередніх інстанцій, в якій просить їх скасувати в частині зменшення пені та надання відстрочки та ухвалити нове рішення, яким стягнути з Відповідача пеню в повному обсязі та відмовити у наданні відстрочки виконання рішення суду.

Аргументи учасників справи

Доводи Позивача, який подав касаційну скаргу (узагальнено)

7. Судами попередніх інстанцій не враховано, що Позивач не має фінансової можливості відстрочувати та/або розстрочувати виконання зобов`язань своїх контрагентів, оскільки його фінансовий стан є досить тяжким. Крім того, відстрочення виконання рішення суперечать практиці Європейського суду з прав людини.

8. Суди залишили поза увагою, що доводи Відповідача щодо зменшення розміру пені, заявленої до стягнення Позивачем, не носять характер непереборної сили, а матеріали справи не містять доказів вжиття Відповідачем всіх належних заходів для недопущення правопорушення, а тому відсутні підстави як для звільнення Відповідача від відповідальності, так і для зменшення відповідальності шляхом зменшення пені.

Позиція Відповідача у відзиві на касаційну скаргу

9. Оскаржувані судові рішення є законними і обґрунтованими, ухвалені відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Доводи і аргументи касаційної скарги не підтверджені належними, допустимими та достовірними доказами, а тому не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

10. Колегія суддів зазначає, що, як вбачається з прохальної частини касаційної скарги, оскаржувані рішення та постанова судів попередніх інстанцій Позивачем оскаржується лише в частині зменшення пені та надання відстрочки. В іншій частині зазначені судові рішення не оскаржуються, а тому, згідно з частиною 1 статті 300 ГПК України, в касаційному порядку не переглядаються.

11. Частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Положення зазначеної статті кореспондують змісту статті 233 Господарського кодексу України (далі - ГК України). У разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

12. Колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про те, що беручи до уваги ступінь виконання зобов`язання Відповідачем, відсутність доказів понесення Позивачем збитків у результаті дій Відповідача та, виходячи із загальних засад цивільного законодавства, а саме справедливості, добросовісності, розумності, суд мав право зменшити суму належної до стягнення пені.

13. Зменшуючи суму належної до стягнення пені на 50 %, попередні судові інстанції виходили з того, що складна економічна ситуація на підприємстві Відповідача, зумовлена збитковістю послуг, які надає підприємство, а саме послуг теплопостачання, в т.ч., невиконання перед Відповідачем зобов`язань категорією населення за отримані послуги з централізованого опалення. Суди попередніх інстанцій також надали оцінку балансами (звіти про фінансовий стан) Відповідача станом на 01.01.2017, 01.01.2018, 01.10.2018, звіти про фінансові результати за 2016, 2017 роки та за 9 місяців 2018 року.

14. Відповідно до частини 3 статті 13, частини 1 статті 76, частини 1 статті 78, частини 1 статті 79 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

15. Згідно зі статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

16. При цьому, судами попередніх інстанцій не встановлено наявність в матеріалах справи доказів, які б підтверджували ймовірність завдання чи наявність реальних збитків Позивачеві у зв`язку з неналежним виконанням Відповідачем своїх договірних зобов`язань.

17. Попередні судові інстанції з огляду на встановлені ними фактичні обставини справи, врахувавши фінансовий стан Відповідача, необхідність дотримання балансу майнових та інших інтересів сторін та засад справедливості і розумності, дійшли обґрунтованого висновку про наявність передбачених статтею 551 ЦК України та статтею 233 ГК України виняткових підстав для зменшення суми належної до стягнення з боржника пені на 50 %.

18. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Оскільки неустойка має на меті, в першу чергу, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може лягати непомірним тягарем для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Така правова позиція викладена і в рішенні Конституційного Суду України № 7-рп/2013 від 11.07.2013.

19. Доводи касаційної скарги, наведені в пункті 8 постанови не можуть бути підставою для скасування оскаржуваних судових рішень, оскільки зменшення суми пені є правом суду, яке може бути реалізовано ним у кожному конкретному випадку за наслідками оцінки обставин справи, наведених учасниками справи обґрунтувань і дослідження доказів.

20. Враховуючи ті обставини, що стали підставою для зменшення розміру пені, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій і щодо можливості відстрочити виконання судового рішення на шість місяців з огляду на таке.

21. Так, стаття 331 ГПК України передбачає, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови (частини 1, 5).

22. Беручи до уваги те, що вирішення питання щодо відстрочення виконання рішення перебуває в межах дискреційних повноважень господарського суду, який в рішенні навів відповідні та достатні підстави в обґрунтування свого висновку про відстрочення виконання рішення на шість місяців у цій справі, і в цьому випадку не вбачається, що суд здійснив свої дискреційні повноваження з порушенням вимог чинного законодавства або з недотриманням "справедливого балансу" між сторонами, колегія суддів вважає, що підстави для скасування чи зміни прийнятих рішення місцевого та постанови апеляційного господарських судів щодо вирішення питання про відстрочення виконання рішення суду відсутні.

23. Доводи Позивача, зазначені в пункті 7 постанови, судом відхиляються з огляду на таке.

23.1. На державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як у теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі "Чижов проти України", заява № 6962/02). За практикою Європейського суду з прав людини в окремих справах проти України було встановлено, що короткі затримки, менші ніж один рік, не вважаються настільки надмірними, щоб піднімати питання про порушення пункту 1 статті 6 Конвенції ("Корнілов та інші проти України", заява № 36575/02, ухвала від 07.10.2003). І навіть два роки та сім місяців не визнавались надмірними і не розглядалися як такі, що суперечать вимогам розумного строку, передбаченого статтею 6 Конвенції (ухвала від 17.09.2002 у справі "Крапивницький та інші проти України", заява № 60858/00).

23.2. Таким чином, питання про відстрочення виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін. Необхідною умовою задоволення заяви про відстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати доводи та заперечення як позивача, так і відповідача, а також дотримуватися розумного строку відстрочення.

23.3. Водночас, суди попередніх інстанцій задля дотримання балансу інтересів сторін, враховуючи, при цьому, що відстрочення виконання рішення строком на один рік може призвести до істотного порушення гарантованих статтею 1 Першого протоколу Конвенції прав Позивача на отримання коштів і тим самим захисту майнового права та його інтересу, зменшили період відстрочення виконання рішення суду до шести місяців, з чим погоджується і колегія суддів.

23.4. Щодо посилання скаржника, що його фінансовий стан є досить тяжким, а тому він не має фінансової можливості відстрочувати та/або розстрочувати виконання зобов`язань своїх контрагентів, Судом не приймаються, оскільки, по-перше, не встановлені судами попередніх інстанцій та не доведені матеріалами справи, а, по-друге, зводяться до переоцінки доказів та встановлення інших обставин справи, що виходить за межі повноважень Верховного Суду.

24. Крім того, колегія суддів зазначає, що у пункті 54 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України", заява №4241/03 від 28.10.2010, вказано, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (див.рішення у справі "Ґарсія Руіз проти Іспанії", заява N 30544/96, п. 26, ECHR 1999-I).

25. Таким чином, наведені в касаційній скарзі доводи не можуть бути підставами для скасування оскаржуваних судових рішень судів попередніх інстанцій, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржником норм матеріального та процесуального права.

26. Верховний Суд у прийнятті даної постанови керується й принципом res judicata, базове тлумачення якого вміщено в рішеннях Європейського суду з прав людини від 03.12.2003 у справі "Рябих проти Росії", від 09.11.2004 у справі "Науменко проти України", від 18.11.2004 у справі "Праведная проти Росії", від 19.02.2009 у справі "Христов проти України", від 03.04.2008 у справі "Понамарьов проти України", в яких цей принцип розуміється як елемент принципу юридичної визначеності, що вимагає поваги до остаточного рішення суду та передбачає, що перегляд остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду не може здійснюватись лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі, а повноваження судів вищого рівня з перегляду (у тому числі касаційного) мають здійснюватися виключно для виправлення судових помилок і недоліків. Відхід від res judicate можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини, наявності яких у даній справі скаржником не зазначено й не обґрунтовано.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

27. З огляду на викладене вище, касаційна скарга Позивача задоволенню не підлягає, а оскаржувані судові рішення підлягають залишенню без змін як законні та обґрунтовані.

Щодо розподілу судових витрат

28. Оскільки суд відмовляє у задоволенні касаційної скарги та залишає без змін оскаржувані судові рішення, судові витрати, відповідно до статті 129 ГПК України, покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення.

2. Постанову Центрального апеляційного господарського суду від 03.04.2019 та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.02.2019 у справі №904/4566/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Суховий В.Г.

Судді Берднік І.С.

Міщенко І.С.