РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22.07.2019Справа № 910/4682/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Ковтуна С.А., секретар судового засідання Мамонтова О.О., дослідивши матеріали господарської справи

за позовом приватного акціонерного товариства «Лізингова компанія «Укртранслізинг»

до акціонерного товариства «Українська залізниця»

про стягнення 366204,88 грн.,

Представники:

від позивача Угольков Є.О. (за дов.)

від відповідача Прохоров Ю.Г. (за дов.)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До суду звернулося з позовом приватне акціонерне товариство «Лізингова компанія «Укртранслізинг» до публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення 366204,88 грн. збитків.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач не забезпечив збереженість майна (вагонів) під час перевезень. Так, у вагонах власності приватного акціонерного товариства «Лізингова компанія «Укртранслізинг» встановлена відсутність частин повітророзподільника, на підставі чого були оформлені відповідні акти загальної форми (ГУ-23). Збитки складаються з вартості придбаних деталей (312457,63 грн.), вартості транспортування деталей від продавців до позивача (1356,92 грн.), вартості транспортування деталей до вагонних депо (3218,50 грн.) та вартості ремонтних робіт (49171,43 грн.).

Суд своєю ухвалою від 12.04.2019 відкрив провадження у справі № 910/4682/19 та постановив розглядати справу у порядку загального позовного провадження.

Відповідач позовні вимоги відхилив у повному обсязі. На думку відповідача, позивач не довів, що 11 вантажних вагонів пошкоджені (розукомплектовані) під час здійснення їх перевезення та те, що розукомплектування ще 11 вагонів взагалі відбулося, в той час, як заміна частини повітророзподільника в них могла відбуватись у плановому порядку, наприклад, після виходу з експлуатації. Крім того, відповідач зазначив, що позивачу завчасно, до початку перевезення вагонів по переліченим накладним (договорам перевезення), було достовірно відомо про відсутність на цих транспортних засобах частин повітророзподільників, які були закуплені позивачем раніше та лише потребували установки на конкретні вагони, що виключає можливість їх розукомплектування під час перевезення. Водночас наведені договори надання транспортно-логістичних послуг взагалі не мають жодного відношення до спірних правовідносин.

Позивач у поясненнях на відзив відповідача зазначив таке. Відповідно до п. 6.2.7. Інструкції з експлуатації гальм рухомого складу на залізницях України, затвердженої наказом Укрзалізниці № 264-Ц від 28 жовтня 1997 р. (зі змінами та доповненнями згідно з наказом № 312-Ц від 07.06.2001), відсутність головної та/або магістральної частини повітророзподільника є саме пошкодженням вагону, а їх несправність є забороною для постановки такого вагону в состав поїзду. Доказом розукомплектування вагонів власності ПрАТ «Укртранслізинг» (викрадення головної та/або магістральної частини повітророзподільника), крім тих доказів, які зазначені у позовній заяві, є складені акти загальної форми щодо усіх 22 вагонів. Вищезазначені акти були отримані позивачем на офіційні запити адресовані АТ «Укрзалізниця», а саме: запити №УТЛ-189/03/19 від 21.03.2019; №УТЛ-173/03/19 від 19.03.2019; №84/02/19 від 01.02.2019; №83/02/19 від 01.02.2019; №УТЛ-884/12/18 від 12.12.2018; №УТЛ-885/12/18 від 12.12.2018. Відповіді відповідача разом з примірниками актів загальної форми або їх копіями (засвідченими представниками АТ «Укрзалізниця») направлялись позивачу листами: №НЗЛП від 22.02.2019; №ЦЦТех-10/15 від 10.01.2019; №Т-957/957/38102-18 від 20.12.2018; №ЦЦТех-09/139 від 11.04.2019. Вищезазначені запити направлялись до АТ «Укрзалізниця» з метою отримання комерційних актів за фактом розукомплектування вагонів, проте жодного примірника комерційного акту відповідачем не було надано ПрАТ «Лізингова компанія «Укртранслізинг», а були надані лише вищезазначені акти загальної форми. Одночасно позивач зазначив, що обставини, викладені в акті загальної форми, не повинні повторно підтверджуватись іншими актами загальної форми. Крім того, складаючи акти загальної форми, АТ «Укрзалізниця» засвідчує факт того, що на момент виявлення розукомплектації вагонів вони знаходились у процесі перевезення відповідачем (АТ «Укрзалізниця»). У зв'язку з регулярним розкраданням деталей з вагонів та зменшенням часових втрат для пошуку та придбання нових деталей, позивачем здійснено завчасне придбання деталей які найчастіше розукомплектовуються з вагонів - головні та магістральні частини повітророзподільника. Таким чином, факт нанесення збитку позивачу визначається не датою придбання деталей, а датою встановлення придбаної та наданої позивачем відповідачу деталі (датою складання вагонним депо акту виконаних робіт), оскільки до моменту встановлення таких деталей АТ «Укрзалізниця» може здійснити придбання та встановлення таких деталей за власний рахунок, зважаючи на факт визнання незабезпечення обов'язку схоронності вантажу (вагонів).

Відповідач подав клопотання про роз'єднання позовних вимог, виділивши в самостійні провадження вимоги щодо договорів перевезення, об'єднаних за територіальним принципом (знаходження станції призначення), вантажовідправником та вантажоодержувачем.

Суд відхилив це клопотання, про що постановив 27.05.2019 протокольну ухвалу.

Відмовляючи в задоволенні клопотання, суд виходив з такого.

Позивач має право об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами. Однорідними можуть вважатися позовні заяви, пов'язані однорідними позовними вимогами і водночас подані одним і тим самим позивачем до одного і того самого відповідача (чи відповідачів) або хоча й різними позивачами, але до одного і того самого відповідача. Однорідними ж позовними вимогами є такі, що виникають з одних і тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов'язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів.

ПрАТ «Лізингова компанія «Укртранслізинг» обґрунтовує свої вимоги незабезпеченням збереженості (схоронності) майна (вагонів) відповідачем під час курсування шляхами сполучення АТ «Укрзалізниці».

Господарські права та обов'язки між ПрАТ «Лізингова компанія «Укртранслізинг» та АТ «Укрзалізниця» виникли на підставі здійснення перевезень АТ «Укрзалізниця» вагонів позивача, що і є спільною підставою для звернення із позовом у цій справі.

Заявлені позивачем вимоги пов'язані між собою підставами виникнення та поданими доказами в частині компенсації витрат позивача, які виникли внаслідок не виконання АТ «Укрзалізниця» обов'язку забезпечувати збереженість (схоронність) вагонів.

Тому позовні вимоги, заявлені у цій справі, відповідно до положень частини 1 статті 173 ГПК України, можуть бути об'єднані в одній позовній заяві.

Крім того, право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні мати легітимну мету, а слід дотримуватися розумного ступеня пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мушта проти України» від 18.11.2010).

Об'єднання відповідних позовних вимог не матиме наслідком суттєвого утруднення вирішення спору, а навпаки, об'єднання позовних вимог у цій справі дає можливість досягти процесуальної економії за однакових обставин.

Розглянувши надані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

У вересні 2018 року - лютому 2019 року акціонерне товариство «Українська залізниця» перевозило вантажні вагони власності приватного акціонерного товариства (далі - ПрАТ) «Лізингова компанія «Укртранслізинг». Відповідні залізничні накладні знаходяться в матеріалах справи.

Відповідно до статті 909 Цивільного кодексу України, яка кореспондується із статтею 307 Господарського кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної.

Пунктом 6 Статуту залізниць України визначено, що накладна є основним перевізним документом встановленої форми, оформленим відповідно до Статуту і Правил перевезень і наданим залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою договору на перевезення вантажу, який укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Перевезення власних вантажних вагонів у завантаженому і порожньому стані в усіх випадках (передислокація, ремонт тощо) оформляється перевізним документом (накладною) в електронному (із накладенням електронного цифрового підпису) або паперовому вигляді згідно з Правилами оформлення перевізних документів (п. 5.4 Правил експлуатації власних вантажних вагонів затверджених наказом Міністерство інфраструктури України від 29.01.2015 № 17).

Порядок нарахування плати за перевезення приватних власних порожніх вагонів встановлений у розділі 17 Тарифного керівництва N 1.

Отже, порожні приватні власні вагони, які перевозяться залізницею за повними перевізними документами зі сплатою провізної плати, мають статус «вантажу», і якими залізниця не має права розпоряджатись на свій розсуд, як вона розпоряджається вагонами загального парку залізниць, а зобов`язана доставити ці власні порожні вагони на станцію призначення у цілості та збереженості і видати їх одержувачу, зазначеному в накладній, а одержувач має відносно залізниці права та обов`язки, передбачені Статутом залізниць України, зокрема, право у разі пошкодження або розукомплектування, або втрати частини вагонів із групи - витребувати у залізниці складання комерційного та інших актів та заявити вимоги про відшкодування збитків у встановлених Статутом залізниць розмірах; право заявити до залізниці вимогу про сплату штрафу за прострочення в доставці вантажу; а також обов`язок отримати їх від залізниці, а у разі несвоєчасного приймання вагонів від залізниці - сплатити плату за користування вагонами, які знаходяться на коліях залізниці, та збір за зберігання у розмірах, встановлених Тарифним керівництвом N 1, та інші права та обов`язки, які має одержувач відносно вантажу, що прибув на його адресу.

Пункт 6.2 Правил реєстрації та експлуатації власних вантажних вагонів передбачає, що місячне планування перевезень вантажів у власних вагонах здійснюється відправником за окремим замовленням та за погодженням з власником вагонів. Залізниця затверджує плани перевезень у власних вагонах, які попередньо погоджені відправником із власником вагонів. Таким чином, забезпечення вантажовідправників приватними (власними) вагонами здійснює власник вагонів на підставі укладених ним з вантажовідправником договорів.

Відповідно до статті 129 Статуту залізниць України, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Залізниця зобов'язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу. В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми. Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 14.05.2018 р. по справі №916/1350/17, від 01.06.2018 №910/3930/17).

Відповідно до пункту 3 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 № 334, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за № 567/6855, акти загальної форми складаються для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу, і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності.

Тому обставини викладені в акті загальної форми, не повинні повторно підтверджуватись іншими актами загальної форми, а тому зазначені в акті підстави його складання повинні оцінюватись судами без повторного доказування таких обставин (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 27.07.2018 по справі №907/382/17).

Під час курсування вагонів власності ПрАТ «Лізингова компанія «Укртранслізинг» було виявлено розукомплектування 22 вагонів за номерами 95220562, 95215984, 95237863, 95241519, 95238960, 95241568, 95215810, 95238242, 95242509, 95220331, 95220349, 95237442, 95238978, 95329538, 95238929, 95220778, 95241972, 95238655, 95215828, 95220265, 95220612, 95238887 на станціях: Тернопіль (360004) Львівської залізниці, Одеса-Сортувальна (400004) Одеської залізниці, Куп'янськ-Сортувальний (430002) Південної залізниці, Основа (440209) Південної залізниці, Куп'янськ-Вузловий (430103) Південної залізниці, Жмеринка 330009) Південно-Західна залізниця.

Відповідно до п. 20 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 №113, пошкодження вантажного вагона - це порушення справного стану вагона або його складових частин унаслідок зовнішніх впливів, що перевищують рівні, установлені ГОСТ 22235-76, а також унесення змін у конструкції вагонів, заварювання дверей, люків, знімання бортів платформ, дверей напіввагонів, знімного устаткування вагонів тощо, свердління (пробивання, пропалювання) отворів для кріплення вантажів у деталях вагонів, а також кріплення до них вантажів за допомогою зварювання без дозволу залізниці.

Пошкодження можуть бути істотними і бути причиною вилучення вагонів із експлуатації.

Відповідно до п. 6.2.7 Інструкції з експлуатації гальм рухомого складу на залізницях України, затвердженої наказом Укрзалізниці № 264-Ц від 28 жовтня 1997 р. (зі змінами та доповненнями згідно з наказом № 312-Ц від 07.06.2001) (далі - Інструкція з експлуатації гальм), забороняється ставити в склад поїзда вагони, гальмівне обладнання яких має хоча б одну з таких несправностей: несправні повітророзподільники, електроповітророзподільники, електричний ланцюг ЕПГ (у пасажирському поїзді), авторежим, кінцевий або роз`єднувальний кран, випускний клапан, гальмівний циліндр, резервуар, робоча камера.

Згідно з п. 6.2.1 зазначеної Інструкції, при технічному обслуговуванні вагонів слід перевіряти: дію автогальм на чутливість до гальмування і відпускання. Повітророзподільники й електроповітророзподільники, що працюють незадовільно, замінити справними.

Таким чином, відсутність головної та/або магістральної частини повітророзподільника є пошкодженням вагону, а їх несправність є забороною для постановки такого вагону в склад поїзда.

Відповідно до пункту 21 Правил користування вагонами і контейнерами, ремонт пошкодженого вагона здійснюється на підприємстві, що має право на виконання таких робіт, або на найближчому до місця пошкодження вагоноремонтному підприємстві. Перелік таких підприємств оприлюднюється у товарних конторах станцій обслуговування.

Вагони власності ПрАТ «Лізингова компанія «Укртранслізинг» були направлені на технічне обслуговування внаслідок встановлення відсутності частин повітророзподільника до ПАТ «Укрзалізниця» (регіональних філій «Львівська залізниця», «Одеська залізниця», «Південна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця»).

Відповідно до п. 20 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 № 334 (далі - Правила складання актів), акт про пошкодження вагона (контейнера) складається у разі пошкодження вагона (контейнера) під час перевезення, навантаження, вивантаження вантажу, виконання маневрових робіт, а також в інших випадках для засвідчення обставин і розмірів пошкодження і є підставою для матеріальної відповідальності винних у пошкодженні.

Факт пошкодження вагонів позивача належним чином засвідчений актами загальної форми ГУ-23 (від 03.10.2018 по вагону №95220562; від 22.11.2018 по вагону №95215984; від 02.02.2019 по вагонам №95242509 та №95238242; від 20.02.2019 по вагону №95220331; від 15.01.2019 по вагону №95237442; від 12.01.2019 по вагону №95238929; від 12.01.2019 по вагону №95220778; від 12.01.2019 по вагону №95241972; від 12.01.2019 по вагону №95238655; від 12.01.2019 по вагону №95215828).

З метою ремонту вагонів ПрАТ «Лізингова компанія «Укртранслізинг» придбавав необхідні деталі та направляв їх до вагонних депо для встановлення на розукомплектовані вагони.

Передача позивачем придбаних деталей вагонним депо підтверджується відповідними актами приймання-передачі матеріалів (в матеріалах справи) та актами використання давальницьких вузлів (в матеріалах справи).

Позивач придбав деталі у:

- ДП «ХМЗ «ФЕД» на підставі договору поставки №11/18-237 від 21.02.2018 (придбання деталей оплачено платіжним дорученням від 14.03.2018 №00385);

- ТОВ «Укр-ТОК» (оплачено платіжними дорученнями від 22.08.2018 №01438; від 02.10.2018 №01746; від 31.10.2018 №01907);

- TOB «Лемтранс» на підставі договору від 01,11.2018 р. №704/18 (оплачено платіжним дорученням від 27.11.2018 №02067);

- ТОВ «Універсалтрансгруп» на підставі договору від 05.10.2018 №5/10/18-1УТЛ (оплачено платіжним дорученням від 07.11.2018 №01973).

Витрати ПрАТ «Лізингова компанія Укртранслізинг» на придбання деталей становлять 312457,63 грн.

Транспортування деталей від ДП «ХМЗ «ФЕД» до ПрАТ «Лізингова компанія «Укртранслізинг» здійснювалось із залученням перевізника ТОВ «Транс-Пром» на підставі договору від 20.03.2018 №84НК за заявкою позивача від 20.03.2018.

Факт перевезення товару підтверджується складеними товарно-транспортною накладною від 20.03.2018 №178 та актом наданих послуг від 21.03.2018 №ТП-0296.

ПрАТ «Лізингова компанія «Укртранслізинг» було сплачено на рахунок ТОВ «Транс-Пром» вартість послуг за перевезення платіжним дорученням від 22.03.2018 №00445 на суму 4300,00 грн.

Разом з тим, ПрАТ «Лізингова компанія «Укртранслізинг», на підставі договору від 19.03.2018, укладеного з ТОВ «Муравей-Україна», було оплачено вартість навантажувально-розвантажувальних робіт у розмірі 324 грн. Факт надання послуг підтверджується складеним актом здачі-приймання робіт від 21.03.2018 №916.

Оскільки ПрАТ «Лізингова компанія «Укртранслізинг» було придбано у ДП «ХМЗ «ФЕД» усього 50 деталей (30 головних частин та 20 магістральних частин), то вартість по доставці 1 однієї деталі становить 92,48 та розраховується наступним чином:

(4300,00 грн. (перевезення) + 324,00 грн. (навантажувально-розвантажувальні роботи)) / 50 (кількість деталей, що перевозилась) = 92,48 грн.

Таким чином, вартість транспортування 1 деталі придбаної у ДП «ХМЗ «ФЕД» на підставі договору від 21.02.2018 №11/18-237 становить 92,48 грн.

Транспортування деталей від ТОВ «Лемтранс» здійснювалось ТОВ «Нова пошта» на підставі накладної №6.

Оскільки ПрАТ «Лізингова компанія «Укртранслізинг» було придбано у ТОВ «Лемтранс» усього 70 деталей (50 головних частин та 20 магістральних частин), то вартість по доставці 1 однієї деталі становить 134,61 грн. та розраховується наступним чином:

(9423,00 грн. (загальна вартість доставки) / 70 (кількість деталей, що перевозилась) = 134,61 грн.

Транспортування деталей від ТОВ «Універсалтрансгруп» здійснювалось ТОВ «Нова пошта» на підставі накладної №6977.

Оскільки ПрАТ «Лізингова компанія «Укртранслізинг» було придбано у ТОВ «Універсалтрансгруп» усього 5 деталей, то вартість по доставці 1 однієї деталі становить 145,20 грн. та розраховується наступним чином:

(726 грн. (загальна вартість доставки) / 5 (кількість деталей, що перевозилась) = 145,20 грн.

Транспортування деталей від ТОВ «Укр-Ток» здійснювалась безпосередньо продавцем постачальником), а вартість поставки включена до вартості деталі.

Таким чином, загалом на розукомплектовані вагони було встановлено 26 деталей загальні витрати по транспортуванню яких становлять 1356,92 грн.

Транспортування придбаних деталей від ПрАТ «Лізингова компанія «Укртранслізинг» до вагонних депо (місце проведення ремонтних робіт) здійснювалось перевізником ТОВ «Нова пошта» на підставі договору від 02.03.2018 №204075. Підтвердженням здійснення факту перевезення є складені експрес-накладні 9790, 5735, , 0524, 3893, 0951, 9702, 8076, 2429, 2442, 9830, 9237, 5410.

Послуги ТОВ «Нова пошта» за доставку деталей до вагонних депо були повністю оплачені позивачем (платіжні доручення від 18.01.2019 №00091, від 29.01.2019 №138, від 14.02.2019 №00235, від 07.03.2019 №00369, від 07.03.2019 №00370, від 16.10.2018 №01819, від 23.11.2018 №02050, від 23.11.2018 №02051).

Таким чином, загальна вартість транспортування деталей до вагонних депо становить 3218,50 грн.

Придбані деталі встановлювались на розукомплектовані вагони у вагонних депо.

Виконання робіт у депо підтверджується складеними відповідними первинними документами, а саме: актами приймання-передачі деталей, актами використання давальницької сировини, дефектними відомостями за формою ВУ-22, повідомленнями за формою ВУ- 36М, повідомленнями за формою ВУ-23М.

Факт виконання вагонними депо ремонтних робіт підтверджується складеними актами від 05.11.2018 №1.11/024, від 28.12.2018 №А102, від 25.02.2019 №24.02/024, від 11.03.2019 №11.03/024, від 07.02.2019 №257/485, від 21.02.2019 №98, від 27.01.2019 №153/485, від 28.01.2019 №30, від 28.01.2019 №37, від 28.02.2019 №78/398, від 11.03.2019 №645/485.

Кошти за виконані вагонними депо роботи були сплачені платіжними дорученнями від 12.11.2018 №01996, від 28.01.2019 №00132, від 14.03.2019 №00405, від 14.03.2019 №00406, від 28.02.2019 №00318, від 03.04.2019 №00529, від 11.03.2019 №00385, від 05.02.2019 №00197, від 31.01.2019 №00160, від 31.01.2019 №00161, від 19.03.2019 №00452.

Загальна вартість робіт виконаних вагонними депо становить 49171,43 грн. з ПДВ.

Згідно з п. 22 Правил користування вагонами і контейнерами, сума збитків за пошкодження вагона складається з:

- витрат на транспортування пошкодженого вагона від місця пошкодження до місця його ремонту в розмірі провізної плати, визначеної відповідно до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом України, затвердженого наказом Міністерства транспорту України від 15.11.99 № 551, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.99 за № 828/4121, з урахуванням коригувальних коефіцієнтів, що діють на момент транспортування;

- вартості ремонту пошкодженого вагона з урахуванням вартості втрачених та (або) пошкоджених частин;

- витрат на перевезення вантажу з пошкодженого вагона, якщо його неможливо відремонтувати в навантаженому стані, які визначаються за калькуляцією вартості робіт, що надаються разом з розрахунком збитків;

- плати за користування вагоном за нормативний час перебування пошкодженого вагона в деповському, капітальному ремонті або технічному обслуговуванні з відчепленням, визначеної за ставками плати за користування вагонами згідно з пунктом 14 цих Правил.

Таким чином, прямі збитки які виникли у ПрАТ «Лізингова компанія «Укртранслізинг» у зв`язку з розукомплектуванням вагонів, становлять 312457,63 грн. (придбані деталі) + 1356,92 грн. (вартість транспортування деталей від продавців до позивача) + 3218,50 грн. (вартість транспортування деталей до вагонних депо) + 49171,43 грн (вартість ремонтних робіт) = 366204,88 грн.

Відповідно до абз. 1 п. 110 Статуту залізниць України, залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами перевезення вантажів іншому підприємству.

Залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме за псування і пошкодження - у розмірах тієї суми, на яку було знижено його вартість (п. 114 Статуту залізниць України).

Згідно з абз. 2 п. 126 Статуту залізниць України, за пошкодження залізницею вагонів або контейнерів, що належать підприємствам, залізниця несе матеріальну відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приймаючи рішення, суд зобов`язаний керуватись наданими сторонами доказами.

Позивач належним чином довів порушення його прав зі сторони відповідача.

Обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, належним чином доведені і відповідачем не спростовані, а тому позовні вимоги позивача до останнього підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 248 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити повністю позов приватного акціонерного товариства «Лізингова компанія «Укртранслізинг» до акціонерного товариства «Українська залізниця».

Стягнути з акціонерного товариства «Українська залізниця»(03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, код 40075815) на користь приватного акціонерного товариства «Лізингова компанія «Укртранслізинг» (вул. Є.Коновальця, буд. 32-Г, офіс 8, м. Київ, 01133, код 30674235) 366204,88 грн. збитків, 5493,07 грн. судового збору.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана в порядку, передбаченому підпунктом 17.5 пункту 17 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України».

Повний текст рішення складено 08.08.2019.

Суддя С. А. Ковтун