ОКРЕМА ДУМКА (збіжна)
судді Великої Палати Верховного Суду Д. А. Гудими
Справа № 911/2258/18
Провадження № 12-71 гс 19
І. Короткий виклад історії справи
1. У жовтні 2018 року заступник керівника Кагарлицької місцевої прокуратури (далі - прокурор) звернувся до Господарського суду Київської області з позовом в інтересах держави в особі Київського обласного та по місту Києву управління лісового та мисливського господарства, Державного підприємства (далі - ДП) «Ржищівське лісове господарство» до Кагарлицької районної державної адміністрації Київської області (далі - Кагарлицька РДА), Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Дім страхування» (далі - ПрАТ «СК «Дім страхування»), Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Саламандра-Україна» (далі - ПрАТ «СК «Саламандра-Україна»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Опіка-капітал» (далі - ТзОВ «КУА «Опіка-капітал»), в якому просив:
1.1. Визнати незаконним і скасувати розпорядження голови Кагарлицької РДА від 27 червня 2008 року № 503 (далі - оскаржене розпорядження) про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення у власність 30 громадянам земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства у частині відведення у приватну власність ОСОБА_1 (далі - перший набувач) земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 площею 1,990 га для ведення особистого селянського господарства.
1.2. Скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Зими Н.Ф. про державну реєстрацію права власності на земельні ділянки:
1.2.1. Площею 0,4 га з кадастровим номером НОМЕР_2 - за ПрАТ «СК «Дім страхування».
1.2.2. Площею 0,4 га з кадастровим номером НОМЕР_15 - за ТзОВ «КУА «Опіка-капітал».
1.2.3. Площею 0,4 га з кадастровим номером НОМЕР_16 - за ТзОВ «КУА «Опіка-капітал».
1.2.4. Площею 0,4 га з кадастровим номером НОМЕР_17 - за ПрАТ «СК «Саламандра-Україна».
1.2.5. Площею 0,39 га з кадастровим номером НОМЕР_8 за ПрАТ «СК «Саламандра-Україна».
1.3. Витребувати на користь держави в особі ДП «Ржищівське лісове господарство» з незаконного володіння:
1.3.1. ПрАТ «СК «Дім страхування» земельну ділянку площею 0,4 га з кадастровим номером НОМЕР_20.
1.3.2. ПрАТ «СК «Саламандра-Україна» земельні ділянки площею 0,4 га з кадастровим номером НОМЕР_9 та площею 0,39 га з кадастровим номером НОМЕР_18 .
1.3.3. ТзОВ «КУА «Опіка-капітал» земельні ділянки площею 0,4 га кожна з кадастровими номерами НОМЕР_19 і НОМЕР_13 .
2. Позов мотивував так :
2.1. На підставі оскарженого розпорядження перший набувач отримав у власність земельну ділянку площею 1,9900 га, а 19 листопада 2008 року оформив державний акт.
2.2. 29 січня 2016 року перший набувач відчужив цю земельну ділянку на підставі договору купівлі-продажу Публічному акціонерному товариству «Страхова компанія» Скайд», а останнє на підставі договору купівлі-продажу від 1 червня 2016 року - ТзОВ «КУА «Опіка-капітал».
2.3. 28 липня 2016 року на підставі заяви ТзОВ «КУА «Опіка-капітал» ця земельна ділянка була розділена на п`ять земельних ділянок (далі разом - земельні ділянки): чотири площею по 0,4 га (кадастрові номери НОМЕР_2 , НОМЕР_9 , НОМЕР_14 і НОМЕР_13 ) й одну площею 0,39 га (кадастровий номер НОМЕР_8 ).
2.4. На підставі договорів купівлі-продажу ТзОВ «КУА «Опіка-капітал» 10 серпня 2016 року відчужило земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_2 на користь ПрАТ «СК «Дім страхування», 12 серпня 2016 року - земельні ділянки з кадастровими номерами НОМЕР_9 і НОМЕР_8 ПрАТ «СК «Саламандра-Україна», 17 листопада 2017 року - земельні ділянки з кадастровими номерами НОМЕР_14 і НОМЕР_13 Відкритому недержавному пенсійному фонду «Ніка», який 10 травня 2018 року відчужив ці дві земельні ділянки на підставі договорів купівлі-продажу ТзОВ «КУА «Опіка-капітал».
2.5. Оскаржене розпорядження, отримання першим набувачем земельної ділянки у власність, подальше її відчуження та поділ на п`ять земельних ділянок є протиправними, оскільки земельна ділянка належить до земель лісового фонду, перебувала у постійному користуванні ДП «Ржищівське лісове господарство», вилучати її мав Кабінет Міністрів України за згодою постійного користувача. Тому земельна ділянка вибула із земель державної власності незаконно, і є підстави витребувати земельні ділянки від кінцевих набувачів на підставі статей 387, 388 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України.
3. 22 жовтня 2018 року Господарський суд Київської області постановив ухвалу (залишену без змін постановою Північний апеляційний господарський суд 16 січня 2019 року), якоювідмовив у відкритті провадження у справі в частині позовних вимог прокурора про визнання незаконним і скасування оскарженого розпорядження, а в іншій частині вимог позовну заяву залишив без руху.
4. Відмовляючи у відкритті провадження на підставі пункту 1 частини першої статті 175 Господарського процесуального кодексу (далі - ГПК) України,суди першої й апеляційної інстанцій дійшли висновку про те, що спір у відповідній частині позовних вимог виник з цивільних правовідносин уповноваженого органу та громадянина щодо передання земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та зміни її цільового призначення, а тому належить до юрисдикції загальних судів, і його слід розглядати у Кагарлицькому районному суді Київської області.
5. У лютому 2019 року заступник прокурора Київської області подав касаційну скаргу. Просив скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 16 січня 2019 року й ухвалу Господарського суду Київської області від 22 жовтня 2018 року в частині відмови у відкритті провадження у справі, направити справу у вказаній частині для продовження розгляду до суду першої інстанції.
6. Мотивував касаційну скаргу так:
6.1. Спір у цій справі виник у господарських правовідносинах, а позовні вимоги заявлені виключно до юридичних осіб.
6.2. Вирішення справи в частині законності оскарженого розпорядження не вплине на обсяг цивільних прав першого набувача не зумовить для нього жодних обов`язків.
6.3. З огляду на приписи статті 20 ГПК України спір в цілому підвідомчий господарським судам, включно з позовною вимогою про визнання недійсним оскарженого розпорядження.
7. 26 червня 2019 року Велика Палата Верховного Суду прийняла постанову, якою касаційну скаргу залишила без задоволення, а постанову Північного апеляційного господарського суду від 16 січня 2019 року- без змін (далі - постанова).
8. Велика Палата Верховного Суду мотивувала постанову так :
8.1. Господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори між суб`єктами господарської діяльності, а також розглядають справи, сторонами в яких є фізичні особи, що не є суб`єктами підприємницької діяльності, якщо це прямо передбачено процесуальним законом (пункт 4.6 постанови).
8.2. Кагарлицька РДА у правовідносинах щодо розпорядження земельними ділянками, зокрема стосовно надання земельної ділянки громадянці у власність та зміни її цільового призначення, діє як орган, через який реалізуються повноваження власника земельних ділянок, і вступає з юридичними та фізичними особами у цивільні та господарські правовідносини (пункт 4.10 постанови).
8.3. Вимога про скасування рішення суб`єкта владних повноважень у сфері земельних відносин, ухваленого на користь фізичної особи, в якої з цього рішення виникли відповідні права й обов`язки, безпосередньо стосується прав та обов`язків цієї особи. А тому такий спір слід розглядати за правилами цивільного судочинства (пункт 4.15 постанови).
ІІ. Підстави для висловлення окремої думки та мотиви, якими вона обґрунтована
9. Погоджуюся з висновками колег про те, що вимога прокурора про визнання незаконним і скасування оскарженого розпорядження стосується прав та обов`язків першого набувача-фізичної особи, а тому її слід розглядати за правилами цивільного судочинства. Проте з огляду на перегляд Великою Палатою Верховного Суду рішень судів лише у частині відмови у відкритті провадження у справі за вказаною вимогою, у постанові немає висновків про юрисдикцію суду щодо позову в цілому. Тому з метою забезпечення єдності підходу до визначення юрисдикції у спорах про витребування земельних ділянок вважаю за необхідне висловити збіжну окрему думку.
10. Відповідно до частини першої статті 116 Земельного кодексу (далі - ЗК) України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим кодексом, або за результатами аукціону.
11. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (частина друга статті 116 ЗК України).
12. Отже, підставою набуття земельної ділянки у власність із земель державної чи комунальної власності є відповідне рішення органу державної влади чи органу місцевого самоврядування.
13. Одним зі способів набуття права власності громадян на земельні ділянки є їх безоплатна приватизація (стаття 118 ЗК України).
14. Спір про витребування земельних ділянок, набутих у порядку приватизації, завжди передбачає необхідність підтвердження наявності у позивача (яким, зазвичай, є інший, ніж орган приватизації, орган влади) права власності на майно, що витребовується, та необхідність підтвердження незаконності чи відсутності правової підстави заволодіння таким майном.
15. Згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду задоволення вимоги про витребування нерухомого майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. Власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оскарження наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника (пункти 146 та 147 постанови від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16).
16. За змістом наведених висновків у спорах про витребування земельної ділянки державної та комунальної власності умовою задоволення віндикаційного позову є встановлення судом протиправності первинної підстави вибуття земельної ділянки з володіння держави чи територіальної громади. Встановлюючи цей факт, суд задовольняє вимогу про визнання незаконним відповідного рішення органу державної влади чи органу місцевого самоврядування про передання в порядку приватизації земельної ділянки у власність, зокрема фізичній особі.
17. Визначення позивачем ефективного способу захисту його права власності впливає на суб`єктний склад учасників відповідного спору, а тому може впливати на юрисдикцію суду.
18. ЦПК України встановлює, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають, зокрема, з цивільних і земельних правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша статті 19).
19. Господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем (пункт 6 частини першої статті 20 ГПК України).
20. Рішення суб`єкта владних повноважень у сфері земельних відносин може оскаржуватися з погляду його законності, а вимога про визнання такого рішення незаконним і про його скасування - розглядатися за правилами цивільного або господарського судочинства, якщо внаслідок реалізації такого рішення у фізичної чи юридичної особи виникло цивільне право, і спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер (див., зокрема, висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постановах від 24 квітня 2018 року у справі № 401/2400/16-ц, від 15 травня 2018 року у справі № 809/739/17, від 20 вересня 2018 року у справі № 126/1373/17). Тобто, якщо у результаті прийняття рішення суб`єктом владних повноважень особа набула речове право на земельну ділянку, то вимога про визнання незаконним такого рішення та про його скасування стосується приватноправових відносин і є цивільно-правовим способом захисту права позивача.
21. У справі № 911/2258/18 прокурор заявив три вимоги: про визнання незаконним і скасування оскарженого розпорядження; про скасування рішень нотаріуса про державну реєстрацію права власності на земельні ділянки за юридичними особами-кінцевими набувачами та про витребування від них з їх незаконного володіння земельних ділянок.
22. Відповідачами за цими вимогами прокурор визначив Кагарлицьку РДА, голова якої видав оскаржене розпорядження, та трьох юридичних осіб-кінцевих набувачів земельних ділянок, яких це розпорядження не стосувалося. Однак Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на те, що у випадку оскарження рішення органу державної влади про передання у власність земельної ділянки фізичній особі останню треба залучати співвідповідачем разом з відповідним органом (пункт 31 постанови від 4 липня 2018 року у справі № 361/3009/16-ц). З огляду на вказане всі заявлені прокурором вимоги є взаємопов`язаними, а тому їх слід розглядати за правилами цивільного судочинства в одній справі, в якій перший набувач разом з Кагарлицькою РДА та трьома юридичними особами-кінцевими набувачами земельних ділянок будуть співвідповідачами.
23. У випадку ж розгляду та вирішення за правилами цивільного судочинства лише вимоги про визнання незаконним і скасування оскарженого розпорядження розгляд за правилами господарського судочинства вимог про скасування рішень нотаріуса про державну реєстрацію права власності на земельні ділянки за юридичними особами-кінцевими набувачами та про витребування від них з їх незаконного володіння земельних ділянок з огляду на статус цих набувачів видається неможливим до вирішення цивільної справи за вимогою про визнання незаконним і скасування оскарженого розпорядження. А тому ініціювання двох судових процесів за правилами різних видів судочинства не сприятиме процесуальній економії й ефективному вирішенню спору.
Суддя Великої Палати Верховного Суду Д. А. Гудима