ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

15.08.2019 Справа № 908/2142/19

м.Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі суду: судді Боєвої Олени Сергіївни, розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПРАДОР-Н» (51200, Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Зіни Бєлої, буд. 156, кв. 8, кім. 5; ) про забезпечення позову, подану до пред`явлення позову до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Український Рітейл», (69006, м. Запоріжжя, вул. Добролюбова, буд. 25, кімната 207)

про стягнення суми 601625,96 грн.,

Без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Товариством з обмеженою відповідальністю «КОМПРАДОР-Н» 14.08.2019 подано до господарського суду Запорізької області заяву за вих. № 1-14/8/19 від 14.08.2019 (вхід. №08-11/164/19 від 14.08.2019) про забезпечення позову про стягнення суми 601625,96 грн., який буде подано до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Український Рітейл».

Заявник просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти ТОВ «Український Рітейл» в межах ціни зазначеного позову.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу від 14.08.2019 здійснено автоматичний розподіл вказаної заяви між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер 908/2142/19 та визначено до розгляду судді Боєвій О.С.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявник вказує, що ухвалою господарського суду Запорізької області від 14.06.2019 було затверджено Мирову угоду у справі № 908/457/19 за позовом ТОВ «Компрадор-Н» до ТОВ «Український Рітейл» про стягнення заборгованості за договором. Згідно даної мирової угоди визначено, що заборгованість боржника перед стягувачем становить 1060011,46 грн., затверджено графік погашення заборгованості. Загальна сума сплаченої заборгованості за мировою угодою становить 500000 грн., на 14.08.2019 боржник має прострочену заборгованість перед стягувачем в сумі 1406406,59 грн. У зв`язку з неналежним виконанням умов мирової угоди позивач змушений був звернутися до приватного виконавця із заявою про примусове виконання судового рішення. Заявник вважає, що на вказаному ним переліку банківських рахунків, який наведено у заяві, можуть знаходитись грошові кошти, які належать до сплати за існуючу заборгованість. Зважаючи на те, що боржник не має наміру сплачувати у добровільному порядку заборгованість щодо господарських зобов`язань, які виникли у зв`язку із поданням позовної заяви, тому з метою уникнення будь-яких труднощів щодо стягнення існуючої заборгованості в майбутньому, потрібно вжити всіх необхідних заходів спрямованих на забезпечення позову, а їх невжиття може значно ускладнити виконання судового рішення, що призведе до порушення законних прав та інтересів позивача.

Відповідно до ст. 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 137 ГПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 140 ГПК України).

Розглянувши зазначену заяву, суд прийшов до висновку, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 ГПК України заява про забезпечення позову повинна містити: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Забезпечення позову є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, тому у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника; забезпечення збалансованості інтересів сторін; імовірність настання вищезазначених негативних наслідків в разі невжиття таких заходів. Оцінка ефективності заходу забезпечення позову здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник і майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

За загальним правилом умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтована вірогідність утруднення або неможливість виконання майбутнього рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову. Відтак, забезпечення позову у господарському процесі застосовується з метою забезпечення виконання судового рішення.

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову.

Отже, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Доказування повинно здійснюватися за загальними правилами відповідно до ст.74 ГПК України.

Питання задоволення заяви про застосування заходів забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку, виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити висновок про те, що невжиття таких заходів матиме наслідки, визначені у ч. 2 ст. 136 ГПК України.

Таким чином, заявник (позивач) має довести (додати до заяви) наявність тих обставин, на підставі яких він просить вжити заходи до забезпечення позову, тому питання про наявність підстав для вжиття заходів до забезпечення позову вирішується виходячи з тих документів, які додані до заяви.

Заявник звернувся із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій зазначає, що має намір звернутися до господарського суду Запорізької області з позовною заявою про стягнення з ТОВ «Український Рітейл» заборгованості за договором поставки №01/07/19 від 01.07.2019 в сумі 601625,96 грн. При цьому, в заяві не викладено обставин щодо виникнення вказаної заборгованості, не надано суду ані самого договору поставки (його копії), ані документів, що підтверджують заборгованість покупця, яка є предметом позову, що буде подано.

Невиконання ТОВ «Український Рітейл» мирової угоди, затвердженої ухвалою господарського суду Запорізької області від14.06.2019 у справі № 908/457/19 не є підставою для забезпечення нового позову, який заявник має намір подати до суду. Як слідує із змісту заяви і доданих до неї документів, у зв`язку з неналежним виконанням боржником вказаної мирової угоди, ТОВ «Компрадор-Н» звернулося із заявою про її примусове виконання до приватного виконавця, який в межах наданих йому законом повноважень має право накладати арешт на кошти боржника.

Крім того, слід враховувати, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позовує підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання, після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без надання відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заявником не надано жодних доказів вчинення відповідачем конкретних дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання, в тому числі і дій спрямованих на реалізацію належного йому нерухомого майна, витрачання ним коштів для здійснення розрахунків не з позивачем.

Отже, посилання в заяві про забезпечення позову на потенційну можливість настання в майбутньому негативних наслідків, без надання відповідного обґрунтування, в тому числі доказів вчинення відповідачем на даний час певних реальних дій не є достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову.

На підставі викладеного, враховуючи, що заявником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження поданої ним заяви, а саме: існування на даний час конкретних обставин, з якими пов`язується предмет майбутнього позову, його ціна та необхідність вжиття заходів забезпечення такого позову, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову у зв`язку з її необґрунтованістю та недоведеністю.

Враховую викладене, керуючись ст.ст. 140, 232, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПРАДОР-Н» вих. № 1-14/8/19 від 14.08.2019 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «Український Рітейл» в межах ціни позову: 601625,96грн., відмовити.

Примірники даної ухвали направити сторонам.

Ухвала підписана 15.08.2019.

Відповідно до ст.ст. 140, 135, 255, 256 Господарського процесуального кодексу України ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її підписання в порядку, встановленому ст. 257 цього Кодексу.

Суддя О.С.Боєва