ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" серпня 2019 р. Справа№ 910/1605/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кравчука Г.А.

суддів: Коробенка Г.П.

Козир Т.П.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фундамент Авто", м. Київ

на рішення Господарського суду міста Києва від 20.05.2019

у справі №910/1605/19 (суддя Зеленіна Н.І. )

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фундамент Авто", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс - Ексім", м. Вишневе

про стягнення 177 145,23 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави позовних вимог.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фундамент Авто" (далі - ТОВ "Фундамент Авто", позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Ексім" (далі - ТОВ "Транс-Ексім", відповідач) про стягнення 177 145,23 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані завданням матеріальної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за участю транспортного засобу відповідача.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.05.2019 у даній справі у задоволенні позову відмовлено повністю.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції з посиланням на положення ст. 1194 ЦК України дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є передчасними і недоведеними. Оскільки відповідач застрахував свою цивільно-правову відповідальність, то на нього покладається додаткова (субсидіарна) відповідальність, яка наступає лише у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди. Позивачем же не надано доказів звернення до страхової компанії відповідача, не надано доказів здійснення страхових виплат (їх розміру чи відмови у виплаті відшкодувань).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ТОВ "Фундамент Авто" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 20.05.2019 скасувати та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, а також стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору та інші підтверджені документально судові витрати.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги позивач вказує, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам справи. Зокрема, місцевим господарським судом не враховано, що право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоча цей договір і укладений на користь третіх осіб. За твердженням позивача, потерпілий вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування, або шляхом звернення до страховика, в якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених ст.1194 ЦК України підстав. Позиція позивача базується на практиці Верховного Суду викладеній у постанові Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 754/1114/15.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №910/1605/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Кравчука Г.А. (доповідач у справі), суддів Коробенка Г.П. та Козир Т.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.06.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Фундамент Авто" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.05.2019 у справі №910/1605/19, постановлено розгляд апеляційної скарги здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

Як вбачається із матеріалів справи 24.05.2016 у м. Києві відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів "МАЗ", держаний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником якого є позивач, та "Renault Premium", держаний реєстраційний номер НОМЕР_3 з напівпричепом, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , який належить відповідачу.

Вироком Голосіївського районного суду міста Києва від 12.12.2017 у справі №752/6064/17 у зв`язку з порушенням правил безпеки дорожнього руху ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом марки "Renault Premium", держаний реєстраційний номер НОМЕР_3 з напівпричепом, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та призначено покарання у вигляді обмеження волі на строк 2 роки з позбавленням права керувати транспортним засобом на строк 2 роки та звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

Вироком Апеляційного суду міста Києва від 01.06.2018 ОСОБА_1 призначено покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 рік з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Згідно вказаного вироку судом встановлено, що водій ТОВ "Транс-Ексім" ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом "Renault Premium", держаний реєстраційний номер НОМЕР_3 з напівпричепом, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , спричинив ДТП на проїзній частині вул. Академіка Заболотного в місті Києві зі сторони Столичного Шосе в напрямку площі "Одеської" і його дії, як водія, містять невідповідність вимогам п.п.10.1, 10.3 Правил дорожнього руху України та знаходяться в причинному зв`язку з настанням події даної ДТП. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачу спричинена матеріальна шкода.

Згідно виготовленого на замовлення позивача Звіту №0309(2) від 10.09.2018 вартість матеріального збитку, завданого власнику вантажного сідлового тягача марки "МАЗ", держаний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок його пошкодження становить 177145,23грн.

10.09.2018 позивачем направлена відповідачу претензія з вимогою сплатити завдану шкоду, яка залишена відповідачем без відповіді і задоволення.

У зв`язку з не вирішенням у досудовому порядку даного спору позивач звернувся до господарського суду з позовом у даній справі.

Як вбачається із матеріалів справи цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки "Renault Premium", держаний реєстраційний номер НОМЕР_3 , на момент ДТП, 24.05.2016, була застрахована в ПрАТ "Страхова Компанія "Здорово" на підставі Полісу №АЕ8760666. Зазначена обставина підтверджується даними відкритої інформації з Єдиної централізованої бази даних МТСБУ через Єдиний веб-портал органів виконавчої влади (Урядовий портал).

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 1187 ЦК України діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб - є джерелом підвищеної небезпеки.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Таким чином, ОСОБА_1 , як особа, яка під час експлуатації джерела підвищеної небезпеки, завдала шкоду позивачу, є особою, відповідальною у повному обсязі за шкоду, завдану автомобілю "МАЗ", держаний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до ст. 1191 ЦК України.

На особу, яка перебувала в трудових відносинах на підставі трудового договору (контракту) і завдала шкоди життю чи здоров`ю у зв`язку з використанням транспортного засобу, що належить роботодавцю, відповідальність за завдання шкоди може бути покладена лише за умови, якщо буде доведено, що вона заволоділа транспортним засобом неправомірно (ч. 3, 4 ст.1187 ЦК України).

Аналогічні висновки щодо застосування положень ст. ст. 1187, 1191 ЦК України при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, наведені в п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ України №4 від 01.03.2013 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки".

Як зазначив позивач у позовній заяві (вказані обставини встановлені у кримінальній справі №752/6064/17), винна в ДТП особа ОСОБА_1 , є працівником ТОВ "Транс-Ексім", з огляду на що відповідно до ст. 1172 ЦК України саме відповідач повинен відшкодувати шкоду, завдану його працівником.

Відповідно до ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Таким чином, на ТОВ "Транс-Ексім" покладається обов`язок з відшкодування шкоди у випадку завдання її працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Однак судом першої інстанції правильно встановлено, що станом на дату ДТП, 24.05.2016, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу "Renault Premium", держаний реєстраційний номер НОМЕР_3 , була застрахована ПрАТ "СК "Здорово" на підставі Полісу №АЕ8760666 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Твердження відповідача про те, що за відсутності в матеріалах справи копії страхового полісу, такий висновок суду першої інстанції ґрунтується на припущеннях та є таким, що не відповідає обставинам справи, спростовується даними відкритої інформації з Єдиної централізованої бази даних МТСБУ, яка доступна для користувачів через мережу Інтернет.

Ст. 55 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що з метою організації обміну інформацією про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності та контролю за його здійсненням створюється єдина централізована база даних, яка містить відомості про чинні та припинені договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страхові випадки, що мали місце, транспортні засоби та їх власників. Оператором єдиної централізованої бази даних є МТСБУ. Користування інформаційними ресурсами єдиної централізованої бази даних є вільним і загальнодоступним, за винятком інформації, яка відповідно до законодавства є інформацією обмеженого доступу.

Згідно п. 5.9. Положення про єдину централізовану базу даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, затвердженого розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від09.07.2010 №566 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16.08.2010 за №691/17986, до відкритої інформації відносяться відомості про наявність чи відсутність в базі даних договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на дату скоєння ДТП та відомості про страховика, який уклав відповідний договір страхування.

З огляду на вказані норми чинного законодавства, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що інформація, отримана з бази даних МТСБУ, може бути використана для встановлення факту наявності чи відсутності договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на дату скоєння ДТП та отримання відомостей про страховика, який застрахував цивільно-правову відповідальність власника наземного транспортного засобу на дату ДТП або на дату укладення договору обов`язкового страхування та є належним і допустимим доказом у даній справі.

У відповідності до ст. 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Нормами ст. 5 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно приписів ч.1 ст. 619 ЦК України передбачено, що договором або законом може бути передбачена поряд із відповідальністю боржника додаткова (субсидіарна) відповідальність іншої особи.

Відповідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Зазначеною статтею встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність страхувальника за договором страхування цивільно-правової відповідальності у розмірі, який перевищує суму виплаченого страховиком потерпілому страхового відшкодування та становить різницю між фактично завданою шкодою і страховою виплатою.

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №755/18006/15-ц.

Таким чином, виходячи з положень ст. 1194 ЦК України та Полісу № АЕ8760666, ТОВ "Транс-Ексім" несе цивільну відповідальність за завдану ним шкоду в межах різниці між фактичним розміром завданої шкоди та виплаченим страховим відшкодуванням.

В той же час позивач має право на відшкодування шкоди за рахунок страховика - ПрАТ "СК "Здорово", з можливістю подальшого стягнення з ТОВ "Транс-Ексім" різниці між фактичним розміром завданої шкоди та виплаченим страховим відшкодуванням.

Натомість покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплатив страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності, оскільки, уклавши договір страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у ст. 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що в силу вимог ст.1194 ЦК України, оскільки ТОВ "Транс-Ексім" застрахувало свою цивільно-правову відповідальність, то на нього покладається додаткова (субсидіарна) відповідальність, яка наступає лише у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди.

Разом із тим, позивачем не надано доказів звернення до страховика відповідача, не надано доказів здійснення страхових виплат (їх розміру) чи відмови у відшкодуванні страхових виплат та причин такої відмови.

Колегія суддів апеляційного господарського суду також вважає за необхідне зазначити, що відповідно до постанови Верховного Суду від 16.01.2019 у справі №640/12615/15-ц встановлено, що при укладенні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. У разі якщо позивач (особа, якій завдана шкода) не звертався до страховика відповідача (завдавача шкоди) та не отримував його відмову у виплаті страхового відшкодування, а пред`явив відразу вимогу до особи відповідальної за шкоду, то відсутні передбачені законом підстави для задоволення його позовних вимог.

Зазначена позиція відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному в постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18), яка відступила від висновку, висловленого Верховним Судом України у постанові від 23 грудня 2015 року в справі № 6-2587цс18.

З огляду на викладені обставини та норми чинного законодавства, враховуючи, що цивільно-правова відповідальність відповідача щодо транспортного засобу "Renault Premium", держаний реєстраційний номер НОМЕР_3 , на підставі Полісу №АЕ8760666 застрахована в ПрАТ "СК"Здорово", суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у позові, оскільки на відповідача покладається додаткова (субсидіарна) відповідальність, яка наступає лише у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди, а позивач не звертався до страховика відповідача та не отримав його відмову у виплаті страхового відшкодування, пред`явивши позов лише до відповідача.

Колегією суддів апеляційного господарського суду відхиляються доводи позивача в апеляційній скарзі щодо обов`язку із відшкодування збитку у повному обсязі, який виникає саме у особи відповідальної за шкоду, у даному випадку це - ТОВ "Транс-Ексім" (відповідач).

Крім того, колегія суддів апеляційного суду також відхиляє посилання скаржника на практику судів щодо застосування норм права до спірних правовідносин, з огляду на останній правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 04.07.18 у справі №755/18006/15-ц та позиції Верховного Суду, на які міститься посилання у даній постанові.

Висновки оскаржуваного рішення позивач не спростував. Отже апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно приписів ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд вважає позовні вимоги ТОВ " Фундамент Авто" є необґрунтованими та такими, в задоволенні яких правомірно відмовлено судом першої інстанції.

Отже рішення Господарського суду міста Києва від 20.05.2019 у справі №910/1605/18 є таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Судові витрати.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю " Фундамент Авто" у справі №910/1605/19 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 20.05.2019 у справі №910/1605/19 залишити без змін.

3. Матеріали справи повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя Г.А. Кравчук

Судді Г.П. Коробенко

Т.П. Козир