ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2019 року Справа № 915/1590/19

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Алексєєва А.П.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику сторін справу

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю Лібро-Трейд,

юридична адреса: 49000, м. Дніпро, пров. Академіка Павлова, 9 (),

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю Дагаз Голд,

юридична адреса: 57232, м. Миколаїв, вул. Велика Морська, 203 (),

про: стягнення 68453,33 грн.,

СУТЬ СПОРУ.

14.06.2019 року товариство з обмеженою відповідальністю Лібро-Трейд звернулось до господарського суду Миколаївської області із позовом б/н від 12.06.2019 року до товариства з обмеженою відповідальністю Дагаз Голд про стягнення збитків у сумі 68453,33 грн., завданих діями відповідача у зв`язку із не реєстрацією податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, оформлених на виконання умов договору купівлі-продажу №08-17/1 від 30.08.2017 року, що позбавляє позивача права на включення сплаченої відповідачу суми ПДВ до складу податкового кредиту.

Також позивач просить стягнути з відповідача сплачений судовий збір у сумі 1921,00 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 6000,00 грн.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ПИТАННЯ.

Ухвалою суду від 19.06.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, відкрито провадження у справі, розгляд справи по суті вирішено розпочати з 14.07.2019 року, який завершити 14.08.2019 року, без проведення судового засідання та виклику сторін.

Копію ухвали суду від 19.06.2019 року позивач отримав 08.07.2019 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Копія ухвали суду від 19.06.2019 року, надіслана на адресу відповідача, повернута поштовою установою до суду з поміткою адресат відсутній.

Відповідно до ч. 1 ст. 232 ГПК України ухвала є одним із видів судового рішення.

Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є зокрема день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

АРГУМЕНТИ СТОРІН.

Як на підставу свого позову позивач посилається в тому числі на приписи ст.ст. 14, 198, 201 Податкового кодексу України, ст. 22 Цивільного кодексу України, ст. 224 Господарського кодексу України.

Відповідач відзив по суті спору не подав.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ.

30.08.2017 року між товариством з обмеженою відповідальністю Лібро-Трейд як покупцем та товариством з обмеженою відповідальністю Дагаз Голд як продавцем укладено договір купівлі-продажу №08-17/1 (далі Договір), відповідно до п. 1.1 якого продавець зобов`язується передати у власність покупцю приналежний йому товар, а покупець зобов`язується прийняти цей товар та своєчасно його оплатити на умовах даного Договору (а.с. 10).

Відповідно до п. 1.2 Договору при поставці право власності на товар переходить від продавця до покупця з моменту підписання представниками сторін відповідної прибутково-видаткової накладної, яка засвідчує момент передачі товару.

Відповідно до п. 1.3 Договору загальна вартість Договору складається із сум всіх накладних, за якими був поставлений товар згідно з умовами цього Договору.

Відповідно до п. 2.1 Договору асортимент, кількість та ціна на товар визначаються сторонами в накладних.

Відповідно до п. 5.1 Договору розрахунки за кожну поставлену партію товару здійснюються шляхом безготівкових перерахувань продавцю як передплатою, так і по факту поставки кожної партії товару, за умови надання покупцю усіх необхідних документів.

Відповідно до п. 5.2 Договору підставою для проведення оплати є відповідна накладна, підписана представниками обох сторін.

Відповідно до п. 7.1 Договору цей Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 14.07.2018 року.

Відповідно до п. 7.2 Договору у випадку, якщо не пізніше ніж за один місяць до закінчення терміну дії Договору жодна із сторін не заявить про його припинення, цей Договір вважається пролонгованим на один рік на тих самих умовах.

На виконання умов Договору відповідач поставив позивачу товар згідно видаткових накладних:

№19 від 07.09.2017 року на суму 110000,00 грн., в тому числі ПДВ - 18333,33 грн. (а.с. 11);

№17 від 13.09.2017 року на суму 300720,00 грн., в тому числі ПДВ 50120,00 грн. (а.с. 12).

Зазначений товар був оплачений позивачем платіжними дорученнями №274 від 07.09.2017 року на суму 100000,00 грн., № 275 від 08.09.2017 року на суму 10000,00 грн., №284 від 14.09.2017 року на суму 300000,00 грн. (а.с. 15-17)

Позивач зазначає, що не може використати сплачений ним у вартості товару ПДВ в розмірі 68453,33 грн. (18333,33 + 50120,00), оскільки відповідач не зареєстрував податкові накладні, на підтвердження чого позивачем надано лист ГУ ФС у Дніпропетровській області №57489/10/04-36-50-41 від 15.05.2019 року (а.с. 24), відповідно до якого у Єдиному державному реєстрі податкових накладних (ЄДРПН) відсутня реєстрація податкової накладної від ТОВ Дагаз Голд () в адресу ТОВ Лібро-Трейд () за вересень 2017 року.

ВИСНОВКИ СУДУ.

Позивач просить стягнути з відповідача збитки внаслідок того, що відповідачем як продавцем не зареєстровано сплачені суми ПДВ у вартості товару.

Позивач вказує, що відповідача необхідно притягнути до цивільно-правової відповідальності за порушення умов Договору шляхом стягнення збитків.

Проте, Договором не передбачено обов`язку продавця реєструвати в ЄДРПН сплачені суми ПДВ у вартості товару, як і не передбачено санкцій за порушення вказаного обов`язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ч. 2 ст. 224 ГК України під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ч. 1 ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються:

- вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства;

- додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною;

- неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною;

- матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків необхідна наявність всіх чотирьох загальних умов відповідальності, а саме: протиправна поведінка боржника, яка полягає у невиконанні або неналежному виконанні ним зобов`язання; наявність шкоди (збитки - це грошове вираження шкоди); причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою, вина боржника.

Суд не вбачає наявність у спірних правовідносинах усіх чотирьох елементів цивільного правопорушення, зокрема порушення умов договору з боку відповідача.

Отже, у суду відсутні правові підстави для застосування такої міри відповідальності до відповідача, як стягнення збитків, через відсутність всього складу цивільного правопорушення, а тому позовна вимога позивача про стягнення із відповідача 68453,33 грн. збитків, є такою, що не грунтується на нормах законодавства України, а тому суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати при відмові в позові покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 232, 233, 237, 238, 241 ГПК України

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Південно-Західного апеляційного господарського суду в порядку визначеному главою 1 розділу 4 ГПК України із врахуванням його перехідних положень.

Рішення набирає законної сили згідно положень ст. 241 ГПК України.

Суддя А.П. Алексєєв