ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

08.08.2019р. Справа №905/995/19

за позовом: Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» (87500, Донецька область, м.Маріуполь, вул.Лепорського, 1, )

до відповідача: Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м.Київ, вул.Тверська, 5, ) в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця (84400, Донецька область, м.Лиман, вул.Привокзальна, 22, )

про стягнення 22549,74 грн

Суддя: Паляниця Ю.О.

СУТЬ СПРАВИ:

Позивач, Приватне акціонерне товариство «Металургійний комбінат «Азовсталь», м.Маріуполь звернувся до господарського суду Донецької області з позовною заявою до відповідача, Акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Київ в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Лиман про стягнення збитків, що виникли у зв`язку з незбереженням вантажу при перевезенні, у розмірі 22549,74 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що під час здійснення перевезення за залізничною накладною №49991938 від 30.05.2018р., перевізником було допущено на шляху прямування незбереження вантажу, про що складено комерційні акти №484809/190 від 03.06.2018р., №484809/191 від 03.06.2018р., №484809/192 від 03.06.2018р. Наявність вказаних обставин, за твердженням Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь», є підставою для стягнення з перевізника вартості нестачі вантажу у розмірі 22549,74 грн.

Ухвалою суду від 10.06.2019р. за вказаним позовом відкрито провадження у справі №905/995/19, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач відзиву у встановлений судом строк не надав, будь-яких пояснень по суті спору не представив. Одночасно, за висновками суду, відповідач про відкриття провадження у справі №905/995/19 та розгляд вказаної справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін був повідомлений належним чином, про що свідчить наявне у матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №3556.

З огляду на наведене, приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений ч.1 ст.251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзиву на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до вимог ч.2 ст.178 вказаного нормативно-правового акту.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив:

Відповідно до ч.1 ст.909 Цивільного кодексу України за договором перевезення перевізник зобов`язаний доставити довірений йому відправником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язаний сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Укладення договору перевезення вантажу відповідно до ч.3 ст.909 Цивільного кодексу України та ч.2 ст.307 Господарського кодексу України підтверджується складанням транспортної накладної.

Стаття 6 Статуту залізниць України визначає, що накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до Статуту та правил і наданий залізниці разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажів, яка укладається між відправником і залізницею. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезень до станції призначення.

30.05.2018р. за залізничною накладною №49991938 Приватне акціонерне товариство «АКХЗ» (відправник) зі станції відправлення Авдіївка Донецької залізниці на станцію Сартана Донецької залізниці відвантажило в адресу Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» (одержувач), зокрема, у вагонах №59670463, №59688720, №51806107 кокс доменний. Виходячи зі змісту відомості вагонів накладної №49991938 маса нетто у вагоні №59670463 становила 42050 кг, у вагоні №59688720 42850 кг, у вагоні №51806107 47500 грн.

Під час прибуття вагонів на станцію призначення Сартана Донецької залізниці на підставі ст.24 Статуту залізниць України була проведена перевірка та виявлена невідповідність фактичної маси вантажу тій масі, яка зазначена вантажовідправником у накладній.

Так, з посиланням на складені станціями Волноваха та Сартана Донецької залізниці акти загальної форми №11338 від 02.06.2018р., №11339 від 02.06.2018р., №235/ПП від 03.06.2018р. було здійснено комісійне переваження вагонів №59670463, №59688720, №51806107, про що складені комерційні акти №484809/190 від 03.06.2018р., №484809/191 від 03.06.2018р., №484809/192 від 03.06.2018р., відповідно до яких встановлено наступне:

- вагон №59670463: брутто 63950 кг, тара 23200 кг, нетто 40750 кг, що менше документу на 1300 кг;

- вагон №59688720: брутто 63500 кг, тара 22400 кг, нетто 41100 кг, що менше документу на 1750 кг,

- вагон №51806107: брутто 68900 кг, тара 23300 кг, нетто 45600 кг, що менше документу на 1900 кг.

У комерційному акті №484809/190 від 03.06.2018р. також відображено, що навантаження у вагоні №59670463 насипом, маркування вапном поздовжньою смугою шириною 400 600 мм по довжині вагона; фактично навантаження вище рівня бортів на 40-50 см шапкоподібне, вантаж марковано вапном двома поздовжніми смугами по довжині вагона; праворуч, над 5-6 люками, по ходу поїзда виїмка довжиною 300 см, шириною 100 см, вглиб 50 см; в місці виїмки маркування порушено; вагон бездверний, люка закриті; у технічному відношенні вагон справний; течі вантажу немає.

У комерційному акті №484809/191 від 03.06.2018р. зазначено, що навантаження у вагоні №59688720 насипом, маркування вапном поздовжньою смугою шириною 400 600 мм по довжині вагона; фактично навантаження вище рівня бортів на 40-50 см шапкоподібне, вантаж марковано вапном двома поздовжніми смугами по довжині вагона; праворуч, над 5-6 люками, по ходу поїзда виїмка довжиною 300 см, шириною 100 см, вглиб 50 см; в місці виїмки маркування порушено; вагон бездверний, люка закриті; у технічному відношенні вагон справний; течі вантажу немає.

У комерційному акті №484809/192 від 03.06.2018р. вказано, що навантаження у вагоні №51806107 насипом, маркування вапном поздовжньою смугою шириною 400 600 мм по довжині вагона; фактично навантаження вище рівня бортів на 30 см, шапкоподібне, вантаж марковано двома смугами по довжині вагона; над 2 люком ліворуч, по ходу поїзда виїмка 50*30*40 см; маркування відсутнє; вагон бездверний, люка закриті; у технічному відношенні вагон справний; течі вантажу немає.

Переваження вантажу у вагонах №59670463, №59688720, №51806107 здійснювалось з розцепкою на 150 т вагонних вагах вантажоотримувача (державна повірка 08.09.2017р.). При повторному переваженні недостача підтвердилась.

Суд приймає до уваги встановлені комерційними актами сліди доступу до вантажу, виїмки над люками у спірних вагонах, порушення маркування, ознаки втрати вантажу під час перевезення.

Відповідно до п.10 Правил складання актів, затверджених наказом №334 від 28.05.2002р. Міністерства транспорту України, комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Таким чином, комерційні акти повинні підписати три працівники залізниці. Однак, зазначена норма не виключає можливості залучення до складення комерційних актів й інших працівників залізниці.

Аналогічна за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 01.06.2018р. у справі №910/3930/17, від 18.06.2018р. у справі №910/11397/17.

Спірні комерційні акти підписано наступними особами: ДСМ ОСОБА_1 , комерційними агентами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , прийомоздавачем ОСОБА_4 .

Таким чином, за висновками суду, комерційні акти №484809/190 від 03.06.2018р., №484809/191 від 03.06.2018р., №484809/192 від 03.06.2018р. за своєю формою та змістом відповідають вимогам Статуту залізниць України та Правил складання актів, внаслідок чого приймаються судом в якості належних доказів на підтвердження факту незбереження вантажу під час його перевезення.

Статтею 12 Закону України «Про залізничний транспорт» та ст.110 Статуту залізниць України передбачено, що залізниці забезпечують збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях. Стаття 110 Статуту залізниць України також передбачає, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу.

Згідно з ч.1 ст.23 Закону України «Про залізничний транспорт» перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин. Аналогічні за змістом приписи містяться у ст.113 Статуту залізниць України, ч.2 ст.924 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.111 Статуту залізниць України залізниця звільняється від відповідальності за втрату, нестачу вантажу у разі, коли вантаж прибув у непошкодженому вагоні і якщо немає ознак втрати вантажу під час перевезення. Відповідачем в порядку норм ст.ст.13, 74 Господарського процесуального кодексу України не доведено суду, що недостача вантажу відбулась не з вини залізниці.

Статтею 920 Цивільного кодексу України встановлено, що у випадку порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

В силу норм ч.ч.1, 2 ст.114 Статуту залізниць України залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі. Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Згідно з ч.1 ст.115 Статуту залізниць України вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

За змістом п.2.7 роз`яснення №04-5/601 від 29.05.2002р. Президії Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею» згідно зі статтями 924 ЦК України, 314 ГК України і статтями 114 і 115 Статуту залізниця відповідає за незбереження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи в розмірі тієї суми, на яку було знижено його вартість. Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, зокрема, договору або контракту купівлі-продажу, специфікації на вантаж, довідки відправника про кількість, ціну і вартість відправленого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером, копії податкової накладної.

За приписами п.27 Правил видачі вантажів, які затверджені наказом №644 від 21.11.2000р. Міністерства транспорту України, при видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто), зокрема, для коксу у вологому стані становить 2%.

У графі 20 залізничної накладної №49991938 «Найменування вантажу» зазначено, що спірний вантаж (кокс) відправлений у вологому стані.

За даними комерційних актів №484809/190 від 03.06.2018р., №484809/191 від 03.06.2018р., №484809/192 від 03.06.2018р. недостача у вагоні №59670463 складає 1300 кг, у вагоні №56968720 1750 кг, у вагоні №51806107 1900 кг.

Здійснивши перевірку виконаного позивачем розрахунку позовних вимог з урахуванням відомостей, які містяться в рахунку-фактурі №92021841 від 30.05.2018р. Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» (вантажовідправника), а також акту приймання-передачі №92021841 від 30.05.2018р., складеного, в тому числі, щодо товару, транспортування якого здійснювалось у вагонах №59670463, №59688720, №51806107, суд встановив, що він є арифметично вірним.

Таким чином, приймаючи до уваги вищенаведене, суд дійшов висновку, що позов Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення збитків у зв`язку з незбереженням вантажу при перевезенні у розмірі 22549,74 грн, підлягає задоволенню у повному обсязі.

Згідно зі ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір в сумі 1921 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.86, 129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м.Київ, вул.Тверська, буд.5, ) в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (84400, Донецька область, м.Лиман, вул.Привокзальна, 22, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» (87500, Донецька область, м.Маріуполь, вул.Лепорського, 1, ) збитки, що виникли у зв`язку з незбереженням вантажу при перевезенні, у розмірі 22549,74 грн, а також судовий збір в сумі 1921 грн.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Вступну та резолютивну частини рішення складено та підписано 08.08.2019р.

Повний текст рішення складено та підписано 13.08.2019р.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.О.Паляниця