ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.08.2019м. ДніпроСправа № 904/2733/19

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Загинайко Т.В., за участю секретаря судового засідання Назаренко С.В., розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" (03062, м. Київ, просп. Перемоги, 65; ідентифікаційний код 30115243)

до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "ДОМІНАНТА" (49000, м. Дніпро, вул. Василя Макухи, 1; ідентифікаційний код 35265086)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

про стягнення 7 873 грн.12коп.

Представники:

від позивача: представник не з`явився;

від відповідача: представник не з`явився;

від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: не з`явився.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач - Приватне акціонерне товариство "Страхова група "ТАС" звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою (вх.№2835/19 від 27.06.2019р.), в якій просить стягнути з відповідача - Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта" 7 873 грн. 12 коп. - страхове відшкодування (в порядку регресу), пов`язане з пошкодженням внаслідок ДТП транспортного засобу - автомобіля ВАЗ 21104 ЗНГ, державний номер НОМЕР_1 .

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 02.07.2019р. у справі №904/2733/19 було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, залучено до участі у розгляді справи у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 , справу призначено до розгляду у підготовчому засіданні на 25.07.2019р. на 12:30 год.

Представники сторін та третя особа у судове засідання 25.07.2019р. не з`явилися, витребуваних господарським судом заяв по суті не надали, про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином відповідно до вимог Господарського процесуального кодексу України, що підтверджується направленням ухвали суду від 02.07.2019 позивачу, відповідачу та третій особі.

Позивач у заяві (вх.№31440/19 від 16.07.2019р.) просить розглядати справу без участі представника позивача, задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 27.07.2019р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (загальне позовне провадження) на 07.08.2019 о 12:00 год.

Відповідач своїм правом на подання до суду відзиву на позовну заяву не скористався, про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням направленим на адресу відповідача (зазначену у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань) та повернутим до суду - 24.07.2019р. органами поштового зв`язку з посиланням на закінчення терміну зберігання.

Суд вважає за необхідне зазначити, що ухвала суду була надіслана учасникам процесу завчасно на їх юридичні адреси, з урахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 №958, що підтверджується штемпелем суду про відправлення вихідної кореспонденції на звороті відповідного судового процесуального документу. За таких обставин у суду маються достатні підстави вважати, що ним вжито належних заходів до повідомлення сторін про відкриття провадження у справі та про необхідність подання витребуваних судом документів.

При цьому, стаття 43 Господарського процесуального кодексу України зобов`язує учасників судового процесу та їх представників добросовісно користуватись процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Пункт 4 частини 3 статті 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконання обов`язків щодо доказів.

Таким чином, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів і заперечень.

Представники сторін у судове засідання 07.08.2019р. не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином відповідно до вимог Господарського процесуального кодексу України, що підтверджується рекомендованим повідомленнями про вручення ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 25.07 .2019р. позивачу - 01.08.2019р. та поштовим повідомленням направленим на адресу відповідача (зазначену у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань) та повернутим до суду - 07.08.2019р. органами поштового зв`язку з посиланням на закінчення терміну зберігання.

Оскільки у судове засідання всі учасники провадження у справі не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось (стаття 222 Господарського процесуального кодексу України).

Дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

13.09.2017 року в м. Полтава, вул. Баланіна, 44 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля DAF 95 XF, державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля ВАЗ 21104 ЗНГ, державний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_2 , під керуванням ОСОБА_3 .

Відповідно до повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (европротокол), який було складено водіями на місці ДТП 13.09.2017р., ОСОБА_1 було визнано себе винним у скоєнні ДТП 13.09.2017 року (а.с. 12).

Відповідно до полісу від 28.09.2016р. №АК/4891650 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів позивачем - Страхова група "ТАС" було застраховано транспортний засіб - автомобіль ВАЗ 21104 ЗНГ, номерний знак НОМЕР_1 , страхувальник - ОСОБА_3 , строк дії полісу з 30.09.2016р. по 29.09.2017р.

Згідно відомостей Централізованої бази даних Моторного (транспортного) страхового бюро України цивільно-правова відповідальність винного у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди водія ОСОБА_1 на момент ДТП була застрахована Товариством з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта" відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ №001530230 (а.с. 13)..

Як зазначає позивач, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілю ВАЗ 21104 ЗНГ, державний номер НОМЕР_1 , було завдано механічних пошкоджень, що підтверджується повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (европротокол) (а.с.12).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 звернувся до Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" з заявою від 15.09.2017р. №496 про настання події.

Вартість ремонту пошкодженого автомобіля ВАЗ 21104 ЗНГ, державний номер НОМЕР_1 , згідно Ремонтної калькуляції від 20.09.2017р. №09897/23/2 склала 9 764 грн. 49 коп.

Згідно заяви від 25.09.2017р. №516 про сплату страхового відшкодування, спрямованої голові правління Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС", ОСОБА_2 просив суму страхового відшкодування за страховим випадком, що стався 13.09.2017р. з автомобілем марки ВАЗ 21104 ЗНГ, 2005 року випуску, державний номер НОМЕР_1 перерахувати на поточний рахунок у Комерційному банку "Приватбанк".

Страховим актом від 28.09.2017р. №20618Р/23/2017 внаслідок пошкодження транспортного засобу ВАЗ 21104 ЗНГ, державний номер НОМЕР_1 визначено розмір страхового відшкодування у розмірі 7 873 грн. 12 коп.

Відповідно до пункту 36.4 статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків.

Платіжним дорученням від 03.10.2017р. №38287 на суму 7 873 грн. 12 коп. позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування.

Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частинами 1, 2 статті 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб; шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до пункту 37.1.4 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Верховним Судом України у постанові від 15.04.2015 у справі №3-49гс15 висловлено правовий висновок, що норма пункту 37.1.4 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає можливість відмови страховика у виплаті страхового відшкодування страхувальнику в разі неподання заяви про страхове відшкодування впродовж встановлених строків, і не містить підстав для відмови у задоволенні вимоги страховика, який виплатив страхове відшкодування згідно з договором майнового страхування, до особи, відповідальної за завдані збитки, про відшкодування виплачених ним фактичних сум у межах, передбачених договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

При цьому, згідно із частиною 2 статті 1187 Цивільного кодексу України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.

Разом з тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок.

Враховуючи викладене, оскільки позивачем сплачене страхове відшкодування, позивач отримав право вимагати від відповідачів виплати страхового відшкодування на умовах, в порядку та у спосіб, що передбачені положеннями Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Однак, відповідно до пункту 37.1.4 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, з моменту скоєння ДТП.

Відповідно до пункту 35.1 статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Згідно із пунктом 36.1 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування або про відмову у здійсненні страхового відшкодування. Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

Суд зазначає, що обов`язок з виплати страхового відшкодування у страховика за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальної (полісом) виникає за наявності всіх елементів юридичного складу, зокрема: настання страхового випадку - ДТП; подання заяви на виплату страхового відшкодування та інших необхідних документів, передбачених пунктом 35.2 статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Таким чином, заява про виплату страхового відшкодування не є досудовою претензією, а є обов`язковим елементом юридичного складу, за наявності якого у відповідача (страховика за полісом) настає обов`язок з виплати страхового відшкодування.

Отже, позивачем мала бути подана заява на виплату страхового відшкодування у порядку, передбаченому пункту 35.1. статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Таким чином, враховуючи викладене, у силу приписів статі 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора (потерпілого) у відповідному зобов`язанні саме на тих умовах, які існували в останнього, що в цьому випадку полягає в набутті права отримати відшкодування завданої шкоди шляхом виконання страховиком за договором (полісом) узятих на себе зобов`язань виключно за умови подання йому у визначений законодавством строк заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування) та пов`язаного з цим ризику, який полягає у можливості реалізації страховиком наданого йому положеннями підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» права на відмову у виплаті страхового відшкодування в разі неподання заяви про страхове відшкодування впродовж установлених строків.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №910/7449/17.

Як вбачається з відомостей полісу серії АМ №001530230 адресу страховика - Товариства з обмеженою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта" (відповідача у справі) зазначено: м. Київ, вул. Саксаганського, 199. Проте, доказів направлення заяви на адресу відповідача за зазначеною адресою матеріали справи не містять. Позивачем надано в якості доказу направлення відповідачу заяви про виплату страхового відшкодування копію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення та копію конверту, в якому було відправлено заяву, з яких вбачається, що Приватним акціонерним товариством "Страхова група "ТАС" було зазначено адресу Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта" - 03056, м. Київ, пров. Індустріальний, 23, яку матеріалами справи не підтверджено. Відповідно до копії довідки "Укрпошти", яка засвідчена позивачем у складі конверту, відправлення було повернене 17.12.2018р. у зв`язку з неправильно зазначеною адресою одержувача.

Тому суд не може вважати, що позивач належним чином звернувся у межах встановленого терміну до відповідача з заявою про сплату страхового відшкодування.

Враховуючи викладене, позовні вимоги задоволенню не підлягають

У відповідності до вимог пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, судові витрати у справі слід віднести за рахунок Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС".

Керуючись пунктом 19.1 Розділу ХІ Перехідних положень, статтями 123, 129, 232, 236, 237, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" (03062, м. Київ, просп. Перемоги, 65; ідентифікаційний код 30115243) до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "ДОМІНАНТА" (49000, м. Дніпро, вул. Василя Макухи, 1; ідентифікаційний код 35265086), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення 7 873 грн.12коп. відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС".

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В. Загинайко

Дата підписання рішення,

оформленого відповідно до частини 4 статті 240 ГПК України,

12.08.2019р.