ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
12.08.2019р. Справа №905/1468/19
Суддя Паляниця Ю.О.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельне підприємство «Гідробуд» посилається на те, що на зберігання Товариству з обмеженою відповідальністю «Сємбіз-1» було передано майно, яке не видається заявнику на його вимоги.
До заяви додано (у копіях), зокрема, договори №18 від 16.03.2018р., №19 від 23.03.2018р. по виконанню робіт по об`єкту; договір №38 від 27.05.2019р. по виконанню додаткових робіт по об`єкту; договір №23/6 від 23.06.2018р. про надання послуг відповідального зберігання з актом приймання-передачі №1 від 23.06.2018р.; договір №03/9 від 03.09.2018р. про надання послуг відповідального зберігання з актами приймання-передачі №1 від 06.09.2018р. та №2 від 07.09.2018р.; листи №22/02 від 22.02.2019р., №02/08 від 02.08.2019р. Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельне підприємство «Гідробуд» з доказами направлення Товариству з обмеженою відповідальністю «Сємбіз-1»; акт про недопуск представників Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельне підприємство «Гідробуд» для проведення інвентаризації товарів, переданих на зберігання.
Розглянувши вказану заяву, суд вважає за необхідне відмовити у її задоволенні, виходячи з наступного.
Відповідно до ст.136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
За змістом цієї норми обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача. Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення.
Отже, з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 73 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.
В силу норм ч.1 ст.137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується:
1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;
2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;
3) встановленням обов`язку вчинити певні дії;
4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання;
5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;
6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;
7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору;
8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності;
9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;
10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.
Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.
Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.
Як вказує заявник, Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельне підприємство «Гідробуд» є підрядником по договорах, укладених за результатами публічних закупівель з Департаментом екології та природних ресурсів Донецької обласної державної адміністрації з оплатою робіт за бюджетні кошти по наступних об`єктах:
- Укріплення берегів та розчистка русел р. 2-га Біленька в м.Краматорськ (в районі «Саду Бернацького») за договором №18 по виконанню робіт по об`єкту від 18.03.2018р.;
- Укріплення берегів та розчистка русел р. Казенний Торець в межах м.Краматорськ (в районі «Саду Бернацького») за договором №19 по виконанню робіт по об`єкту від 23.03.2018р. та договором №38 по виконанню робіт по об`єкту від 27.05.2019р.;
Для виконання вказаних робіт використовуються бетонні вироби БКУ та залізобетонні плити ПБУ, які мають бути змонтовані на зазначених вище об`єктах. Виробником бетонних виробів є Товариство з обмеженою відповідальністю «Сємбіз-1».
Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельне підприємство «Гідробуд» (поклажодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сємбіз-1» (зберігач) були укладені договори про надання послуг відповідального зберігання №23/6 від 23.06.2018р., №03/9 від 03.09.2018р., за змістом п.1.1 яких поклажодавець передає, а зберігач приймає на відповідальне зберігання матеріальні цінності поклажодавця (товар).
За змістом вказаних правочинів зберігач здійснює зберігання товару за наступною адресою: Донецька обл., м.Селидове, вул.Миру, 1.
В межах укладених між сторонами договорів зі зберігання було повернуто:
- 1502 залізобетонних плит ПБУ.
Як вказує заявник, Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельне підприємство «Гідробуд» зверталось до зберігача з листами №22/02 від 22.02.2019р., №02/08 від 02.08.2019р., а також електронною поштою та засобами телефонного зв`язку щодо передачі товару. Проте, решта товару на користь заявника не повернута.
Окрім того, представники зберігача не були допущені поклажодавцем до товару за місцем його зберігання, про що складено акт від 05.08.2019р.
При цьому, за твердженням заявника, поведінка Товариства з обмеженою відповідальністю «Сємбіз-1» та перебування товару у володінні поклажодавця свідчать про те, що посадовими особами вказаної юридичної особи можуть бути вчинені заходи щодо реалізації товару, його приховання, передання іншим особам, вивезення з території зберігання, створення інших перешкод, в т.ч. укладення удаваних правочинів, використання у власній господарській діяльності тощо.
Проте, за висновками суду, Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельне підприємство «Гідробуд» не доведено належними та допустимими доказами, що невжиття визначених заявником заходів до забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання імовірного позитивного рішення господарського суду.
Викладені у розглядуваній заяві обставини містять лише посилання заявника на потенційну можливість ухилення Товариства з обмеженою відповідальністю «Сємбіз-1» від виконання судового рішення.
Разом з тим, товар за договорами №23/6 від 23.06.2018р., №03/9 від 03.09.2018р. передавався на зберігання у червні та вересні 2018 року та був пов`язаний з виконанням договорів №18 від 16.03.2018р., №19 від 23.03.2018р. по виконанню робіт по об`єкту, укладених між Департаментом екології та природних ресурсів Донецької обласної державної адміністрації та Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельне підприємство «Гідробуд».
Строк дії договорів №18 від 16.03.2018р., №19 від 23.03.2018р. був встановлений до 31.12.2018р. Тобто, переданий на зберігання за договорами №23/6 від 23.06.2018р., №03/9 від 03.09.2018р. товар мав бути використаний при виконанні робіт ще до кінця 2018 року.
Матеріалами заяви не підтверджено, що товар передавався, в тому числі, на виконання договору №38 від 27.05.2019р. по виконанню додаткових робіт по об`єкту, який підписано між Департаментом екології та природних ресурсів Донецької обласної державної адміністрації та Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельне підприємство «Гідробуд». Зокрема, на час передання товару за актами приймання-передачі №1 від 23.06.2018р., №1 від 06.09.2018р., №2 від 07.09.2018р. договору №38 від 27.05.2019р. не існувало.
Окрім того, заявником не надано підтверджень належного виконання договорів №23/6 від 23.06.2018р., №03/9 від 03.09.2018р. з боку Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельне підприємство «Гідробуд», зокрема, в частині оплати послуг зберігача.
Згідно зі ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за подання заяви про забезпечення позову у разі відмови у задоволенні такої заяви, покладається на заявника.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.86, 129, 136-140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд
Згідно із ст.235 Господарського процесуального кодексу України ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).
Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення.
Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).
Суддя Ю.О.Паляниця