ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

12.08.2019 р. Справа№ 914/1604/19

Господарський суд Львівської області у складі судді Морозюка А.Я., розглянувши матеріали заяви Заступника Генерального прокурора в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України та Державної служби геології та надр України, м. Київ

про забезпечення позову

одночасно з пред`явленням позову: Заступника Генерального прокурора в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України та Державної служби геології та надр України, м. Київ

до відповідача 1: Національної акціонерної компанії «Надра України», м. Київ

до відповідача 2: Товариства з обмеженою відповідальністю «Джерело Єднання», м. Київ

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачів: Фонд державного майна України, м. Київ

про визнання недійсними договорів купівлі-продажу майна та застосування наслідків їх недійсності

Учасники справи не викликалися

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Заступника Генерального прокурора в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України та Державної служби геології та надр України до Національної акціонерної компанії «Надра України», Товариства з обмеженою відповідальністю «Джерело Єднання» про визнання недійсними договорів купівлі-продажу від 09.11.2007 р. нежитлових приміщень, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , укладених між НАК «Надра України» та ТзОВ «Джерело Єднання»; зобов`язання ТзОВ «Джерело Єднання» повернути НАК «Надра України» державне нерухоме майно, а саме клуб-столову «А-2», збудовану з цегли, загальною площею 784,5 кв. м, до якої належать металева огорода « 1», димова труба « 2», що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , та будинок санаторію (спальний корпус) «А-3», збудований з цегли, загальною площею 1416,10 кв. м, будинок санаторію (лікувальний корпус) «Б-3», збудований з цегли, загальною площею 450,10 кв.м; перехідну галерею «В-1», збудовану з цегли, загальною площею 33,20 кв.м, до яких належать металева огорода « 1»; металевий резервуар « 2», розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 . Третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачів, зазначено Фонд державного майна України.

Одночасно з пред`явленням позову Заступником Генерального прокурора в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України та Державної служби геології та надр України на адресу суду подано заяву про забезпечення позову, у якій заявник просить вжити наступних заходів щодо забезпечення цього позову: 1) накласти арешт на нерухоме майно, зокрема клуб-столову «А-2», збудовану з цегли, загальною площею 784,5 кв. м, до якої належать металева огорожа « 1», димова труба « 2», що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , та будинок санаторію (спальний корпус) «А-3», збудований з цегли, загальною площею 1416,10 кв. м, будинок санаторію (лікувальний корпус) «Б-3», збудований з цегли, загальною площею 450,10 кв.м; перехідну галерею «В-1», збудовану з цегли, загальною площею 33,20 кв.м, до яких належать огорожа « 1»; резервуар « 2», розташоване за адресою: АДРЕСА_2 ; 2) заборонити ТзОВ «Джерело Єднання» та іншим особам здійснювати будь-які дії з вищезазначеним нерухомим майном, у тому числі укладати договори, вчиняти інші правочини щодо нього.

Заява про забезпечення позову мотивована тим, що на думку заявника, спірне майно відповідач (ТзОВ «Джерело Єднання») набув без законних на те підстав і вказані обставини дають обґрунтовані підстави припускати, що воно може бути протиправно відчужено чи обтяжено відповідачем (ТзОВ «Джерело Єднання»), що в свою чергу може ускладнити або унеможливити виконання рішення суду.

Як зазначено у заяві, підставою для заявлення позову стало встановлення Генеральною прокуратурою України під час розслідування кримінального провадження від 17.11.2017 р. за фактом незаконної приватизації державного майна, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 233 КК України, порушення при укладенні договорів купівлі-продажу державного майна вимог ст. 326 ЦК України, ст. ст. 75, 139, ч. 3 ст. 145 ГК України, ст. 6 Порядку відчуження об`єктів державної власності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.06.2007 № 803.

09.11.2007 р. між НАК «Надра України» (відповідач 1) та ТзОВ «Джерело Єднання» (відповідач 2) укладено договори купівлі-продажу нерухомого майна, а саме клуб-столової «А-2», збудованої з цегли, загальною площею 784,5 кв. м, до якої належать металева огорода « 1», димова труба « 2», що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , та будинку санаторію (спальний корпус) «А-3», збудованого з цегли, загальною площею 1416,10 кв. м, будинку санаторію (лікувальний корпус) «Б-3», збудованого з цегли, загальною площею 450,10 кв.м; перехідної галереї «В-1», збудованої з цегли, загальною площею 33,20 кв.м, до яких належать металева огорода « 1»; металевий резервуар « 2», розташовані за адресою: АДРЕСА_2 .

Як зазначає заявник, вказані договори були укладені з порушенням норм законодавства, зокрема, поза волею власника держави в особі Кабінету Міністрів України, так як власником нерухомого майна, що стало предметом купівлі-продажу у вказаних договорах, відповідно до свідоцтва про право власності від 01.11.2006 р. №822016 є НАК «Надра України», форма власності майна державна, майно належить до основних фондів НАК «Надра України» і може відчужуватись лише у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України і лише на конкурентних засадах. Окрім того, пунктом 5.4 статуту НАК «Надра України» у редакції від 27.09.2000 р., чинній на час утворення Компанії, встановлено, що майно, що є державною власністю і передане Компанії у користування та/або управління, не підлягає відчуженню. Аналогічні положення має й п. 26 статуту у редакції від 27.06.2007 р., чинній на час відчуження спірного майна. Власником майна переданого до статутного фонду акціонерного товариства є держава в особі Кабінету Міністрів України. Так, відповідно до ст. 18 Статуту НАК «Надра України» засновником компанії є держава в особі Кабінету Міністрів України.

Також, заявник вказує на те, що нерухоме майно відчужено за заниженою у порівнянні з ринковою ціною, оскільки згідно з договорами купівлі-продажу нежитлових приміщень від 09.11.2007 р. ТзОВ «Джерело Єднання» придбало у НАК «Надра України» нерухоме майно, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , за ціною 1020525,6 грн., а майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , за ціною 2624142 грн., водночас відповідно до висновку від 27.11.2017 № 458/459 судової оціночно-будівельної експертизи у кримінальному провадженні № 0003659 від 24.11.2016, складеного Львівським науково-дослідним інститутом судових експертиз, встановлено, що дійсна ринкова вартість проданого за вказаними договорами майна станом на 19.11.2007 становила 5 679 132 грн.

Щодо обґрунтування власне вимог забезпечення позову, у заяві про забезпечення позову заявник посилається на те, що згідно із відомостями з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно з 17.06.2015 р. нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває у податковій заставі Стрийської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області. Крім того, майно, розташоване по АДРЕСА_2 неодноразово було предметом застави за договорами іпотеки. Враховуючи наведене, прокурор вважає за необхідне вжити заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на це майно та заборонити відповідачу та іншим особам вчиняти з ним будь-які дії, в тому числі укладати договори та інші правочини стосовно них.

Дослідивши матеріали справи, зваживши доводи заявника, обґрунтовані в заяві про забезпечення позову, суд дійшов висновку про відмову в такому забезпеченні з наступних підстав.

В ч.2 ст.136 ГПК України визначено підстави для забезпечення позову, а саме наявність таких обставин, за яких невжиття заходів для забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.п. 1, 2, 4 ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмету спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Сторона, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованою для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Так у заяві про забезпечення позову зазначено, що згідно із відомостями з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно з 17.06.2015 р. нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває у податковій заставі Стрийської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області, а майно, розташоване по АДРЕСА_2 . Моршині неодноразово було предметом застави за договорами іпотеки. Однак, до матеріалів позовної заяви та заяви про забезпечення позову, які були подані на розгляд суду одночасно, не додано жодних доказів на підтвердження зазначених обставин.

Не може суд погодитися із покликанням заявника в заяві на те, що обставини незаконного набуття права власності на спірне майно дають обгрунтовані підстави припускати, що воно може бути протиправно відчужено відповідачем у справі. Доказів які в вказували на це, суду не надано.

Також суд відзначає, що в матеріалах позовної заяви та заяви про забезпечення позову, які були подані на розгляд суду одночасно, відсутні докази, що могли б підтвердити правовий статус(приналежність) реалізованого за оспорюваними договорами нерухомого майна станом на час розгляду даної справи. Належним підтвердженням правового статусу нерухомого майна, щодо якого заявник просить вжити заходи забезпечення, повинна бути Інформація (Інформаційні довідки) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна по адресі/місцезнаходженню: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , але такі докази суду не надано. Постановлення-ж ухвали про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно та заборони здійснювати будь-які дії зі спірним майном за відсутності в справі такої інформації може призвести до прийняття судового рішення щодо прав і обов`язків осіб, не залучених до участі у справі.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що заявник не довів наявності обставин, якими обґрунтовується необхідність вжиття заходів забезпечення позову, тому немає підстав вважати, що невжиття визначених у заяві заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачів, за захистом яких Генеральна прокуратура України звернулась до суду.

Відповідно до ч. 6 ст.140 ГПК України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

З огляду на наведене, керуючись ст. ст. 20, 136, 137, 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Заступника Генерального прокурора в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України та Державної служби геології та надр України про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, та може бути оскаржена в порядку і в строк, передбачені ст. ст. 254-257 ГПК України.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - http://lv.arbitr.gov.ua /sud5015/.

Суддя Морозюк А.Я.