ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"26" липня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/831/19

Господарський суд Одеської області у складі судді Невінгловської Ю.М.

при секретарі судового засідання: Горнович Л.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Швидкий О.О. (представник за довіреністю);

від відповідача: Аврамов В.П. (представник за довіреністю);

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Акціонерного товариства „Одесаобленерго" (65031, м. Одеса, вул. Миколи Боровського, 28 Б);

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю „Теплодім-3" (65059, м. Одеса, пров. Хвойний, 3)

про стягнення 2 339 177,29 грн.

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: 25.03.2019 року Акціонерне товариство „Одесаобленерго" звернулося до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю „Теплодім-3", в якій просило суд стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 2 339 177,29 грн., з яких 1 533 721,42 грн. - вартість недоврахованої електричної енергії, 63 912,07 - 3% річних, нарахованих за несвоєчасну сплату вартості недорахованої електричної енергії, 207 052,39 грн. - інфляційні, 534 491,41 грн. - пеня, що нарахована за несвоєчасну сплату вартості спожитої електричної енергії, а також судовий збір у розмірі 35 087,66 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на порушення відповідачем Правил користування електричною енергією, що стало підставою для застосування до відповідача оперативно-господарської санкції у вигляді нарахування вартості недорахованої електричної енергії, яка у добровільному порядку відповідачем не сплачена.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 01.04.2019р. за даним позовом було відкрито провадження у справі №916/831/19 за правилами загального позовного провадження із призначенням розгляду справи в судовому засіданні на 24.04.2019 року.

Відповідач проти позову заперечував з підстав викладених у відзиві на позовну заяву (вх. ГСОО №8019/19 від 22.04.2019р.), посилаючись на те, що розрахунок вартості недоврахованої електричної енергії виконаний із застосуванням неправильних вихідних даних та з порушенням порядку, встановленого Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженою постановою НКРЕ від 04.05.2006р. №562, а тому наполягає, що позивач у рішенні комісії, яке оформлене протоколом №98/1512 від 12.09.2017р. неправомірно нарахував вартість недорахованої електроенергії виходячи з дозволеної потужності для даної точки обліку, заперечує також щодо здійсненого експертного висновку №19225/18-46/2882/19-46, який, за думкою відповідача, не відповідає доказам. Разом з тим, відповідач вважає, що відсутні будь-які підстави для нарахування йому пені, 3% річних та інфляційних, оскільки застосована оперативно-господарська санкція оскаржується товариством в суді та рішення суду щодо законності застосованої до нього відповідної санкції на момент звернення з даним позовом не винесено.

Водночас, 22.04.2019 року до суду від відповідача надійшло клопотання вх. ГСОО №2-1897/19, згідно якого просив суд зупинити провадження у даній справі до розгляду справи №916/1132/18 за позовом ТОВ „Теплодім-3" до АТ „Одесаобленерго" про визнання недійсним рішення та набрання рішенням суду законної сили, оскільки вважає, що у разі задоволення позову ТОВ „Теплодім-3" виключається можливість стягнення заборгованості та застосованих штрафних санкцій, тому повний, всебічний та об`єктивний розгляд даної справи не можливий до розгляду справи №916/1132/18 так, як підчас зазначеного судового провадження вирішується питання щодо дійсності застосованої до відповідача оперативно-господарської санкції, якою обґрунтовуються позовні вимоги у даній справі.

У судовому засіданні від 24.04.2019 року судом було постановлено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання, в порядку ст. 183 Господарського процесуального кодексу України, на 13.05.2019 року.

10.05.2019 року до суду від позивача надійшли заперечення вх. ГСОО №9063/19, згідно яких позивач проти зупинення провадження у даній справі заперечує, посилаючись на наявність у матеріалах справи усіх доказів необхідних для розгляду справи.

Також, 10.05.2019 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив вх. ГСОО №9065/19, згідно якої зазначає, що доводи відповідача не спростовують підстав звернення з позовом, наполягає на вірності здійсненого АТ „Одесаобленерго" визначення вартості недорахованої енергії у відповідності до норм законодавства та на підставі відповідної Методики.

Розглянувши у судовому засіданні 13.05.2019 року клопотання відповідача про зупинення провадження у справі, суд дійшов висновку про відмову у його задоволенні з підстав необґрунтованості. Більш того, суд зазначає, що відповідачем не наведено жодної обставини, яка свідчила про об`єктивну неможливість розгляду даної справи чи неможливість надання правової оцінки наявним у справі доказам, в зв`язку з чим підстави для зупинення провадження у справі в порядку п.5 ч.1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України до розгляду справи вирішення №916/1132/18 відсутні.

21.05.2019 року до суду відповідачем подано заяву про зупинення провадження у даній справі до розгляду справи №916/1132/18, в порядку п. 5 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України, оскільки відповідач вважає, що обставини, що будуть встановлені рішенням суду у справі №916/1132/18 матимуть приюдиційне значення при розгляді даної справи.

Також. 21.05.2019 року до суду відповідачем було подано клопотання про витребування доказів вх. ГСОО №10104/19, в якому просить суд витребувати у позивача оригінал електронного доказу (відеозапису), доданого в якості додатку до позовної заяви на оптичному диску та оригінал висновку експерта №19225/18-46/2882/19-46 від 26.02.2019р. обґрунтовуючи необхідність витребування зазначених доказів зазначає, що позовна заява не містить відомостей щодо наявності у позивача оригіналів письмових та електронних доказів, що є підставою для їх витребування в порядку ст. 91 Господарського процесуального кодексу України. У задоволенні зазначеного клопотання судом було відмовлено та зазнаено про відсутність необхідності витребування доказів у справі, оскільки їх оригінали наявні в матеріалах справи №916/1132/19, тоді як відповідач обізнаний про розгляд даної справи, а тому суд вважає, що подання відповідного клопотання має на меті збільшення процесуального строку розгляду даної справи.

У судовому засіданні від 22.05.2019 року судом було відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі з підстав його необґрунтованості та відсутності об`єктивної неможливості розгляду даної справи до розгляду справи №916/1132/18.

Ухвалою суду від 23.05.2019 року за клопотання позивача, в порядку ст. 177 Господарського процесуального кодексу України, строк підготовчого провадження було продовжено до 30.06.2019 року. Крім того, протокольною ухвалою від 22.05.2019 року підготовче засідання, в порядку ст. 183 Господарського процесуального кодексу України, було відкладено на 11.06.2019 року.

Ухвалою суду від 11.06.2019 року, в порядку ст. 185 Господарського процесуального кодексу України, підготовче провадження у даній справі було закрито та призначено розгляд справи по суті на 27.06.2019 року.

У судовому засіданні від 27.06.2019 року судом було оголошено перерву у розгляді справи до 26.07.2019 року.

У судовому засіданні від 26.07.2019р. представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити у повному обсязі. Крім того, зазначив що докази, які відповідач просить витребувати наявні у відповідача та містяться у матеріалах справи №916/1132/19, зазначене ніяким чином не спростовано відповідачем.

Представник відповідача у даному судовому засіданні проти позову заперечував та просив суд у задоволені заявлених позовних вимог відмовити.

В судовому засіданні 26.07.2019р. було оголошено вступну та резолютивну частини рішення та повідомлено сторонам, що повне рішення буде складено 05.08.2019р.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши належність, допустимість доказів, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, повно, всебічно і об`єктивно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов наступних висновків:

Відповідно до п. 5 ст. 92 Конституції України, засади організації та експлуатації енергосистем визначаються виключно законами України.

Постачання електроенергії - одна із форм, у яких здійснюється господарсько-торговельна діяльність суб`єктів господарювання.

При цьому, договірні відносини у сфері постачання електроенергії мають свої особливості, що пов`язано зі специфікою предмету договору. Особливістю договору електропостачання є покладення на споживача додаткових обов`язків, пов`язаних з необхідністю: дотримуватись передбаченого договором режиму споживання електроенергії, забезпечувати безпечну експлуатацію енергетичних мереж та справність приладів і устаткування, що використовується у процесі споживання електричної енергії.

Статтею 275 Господарського кодексу України визначено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Частиною 6 ст. 179 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання, які забезпечують споживачів, зазначених у частині першій цієї статті, електроенергією, зв`язком, послугами залізничного та інших видів транспорту, а у випадках, передбачених законом, також інші суб`єкти зобов`язані укладати договори з усіма споживачами їхньої продукції (послуг). Законодавством можуть бути передбачені обов`язкові умови таких договорів.

У відповідності до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За приписами ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як встановлено матеріалами справи, 31.10.2014 року між ПАТ „Одесаобленерго" (надалі - постачальник) та ТОВ "Теплодім-3" (надалі - споживач) був укладений договір про постачання електричної енергії № 6217 (надалі - договір), згідно умов якого постачальник електричної енергії продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю, величини якої по площадках вимірювання та точках продажу визначені додатком «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії», а споживач оплачує постачальнику електричної енергії вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

У п. 2.1 договору визначено, що під час виконання умов цього договору з питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов`язуються керуватися чинним законодавством України та Правилами користування електричною енергією (надалі - ПКЕЕ).

Згідно умов п.п. 2.3.3 договору споживач зобов`язався оплачувати постачальнику електричної енергії вартість спожитої електричної енергії згідно з умовами додатків "Порядок розрахунків" та "Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії".

За умовами п. 3.1.3 договору, постачальник електричної енергії має право визначати у порядку, передбаченому розділом 5 цього договору, величини споживання електричної енергії та потужності.

Згідно п. 3.1.4 договору, постачальник електричної енергії має право вимагати відшкодування збитків, завданих постачальнику електричної енергії внаслідок порушення споживачем умов цього договору.

Відповідно до п. 3.1.5 договору, постачальник електричної енергії має право доступу до належних споживачу засобів (систем) обліку електроенергії, вимірювання потужності, контролю показників якості електроенергії для контролю дотримання встановлених режимів споживання енергії.

Положеннями п.п. 4.2.3 договору встановлено, що споживач сплачує постачальнику електричної енергії вартість недоврахованої електроенергії, розраховану виходячи із приєднаної потужності струмоприймачів та кількості годин їх використання відповідно до Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем - юридичною особою Правил користування електричною енергією, затвердженою Постановою НКРЕ від 04 травня 2006 р. № 562, зареєстрованої Міністерстві юстиції України 4 липня 2006 року за № 782/12656, за тарифами, що діяли протягом споживання електричної енергії з порушенням (далі-Методика), у разі: самовільного внесення споживачем змін у схеми обліку електроенергії; пошкодження споживачем засобів обліку електроенергії, втручання в їх роботу, зняття пломб з засобів обліку; споживання електроенергії поза засобами обліку; інших умов, визначених Методикою.

Згідно п.п. 4.2.4 договору, споживач несе відповідальність за технічний стан розрахункових приладів обліку та пломб на них, які знаходяться на його території, забезпечує їх охорону та збереження.

Згідно п. 4.2.5 договору споживач не несе відповідальності перед постачальником електричної енергії відповідно до вимог пунктів 4.2.1 - 4.2.3 цього договору, якщо доведе, що порушення виникли з вини постачальника електричної енергії або внаслідок дії обставин непереборної сили.

За умовами п. 4.3.4 договору сторона, для якої неможливим стало виконання зобов`язань, за цим договором, повинна не пізніше ніж через п`ять календарних днів сповістити іншу сторону (письмово чи через засоби масової інформації) про виникнення обставин, що перешкоджають виконанню зобов`язань та повідомити іншу сторону про початок, тривалість та вірогідну дату припинення дії обставин непереборної сили. Належним доказом наявності вказаних обставин та їх тривалості будуть довідки, письмові документи, що видаються компетентними органами, які відають контролем за виникненням таких обставин, а також закони та інші правові акти.

У відповідності до п. 4.4 договору, у разі виявлення однією із сторін порушень умов договору іншою стороною, за які законодавством передбачене застосування санкцій чи які тягнуть за собою збитки, недоотриману продукцію або вигоду тощо, на місці оформлюється двосторонній акт порушень. Акт складається у присутності представників обох сторін договору в двох примірниках. Сторона, дії або бездіяльність якої стала причиною складання акту, має право внести до акту свої зауваження.

За умовами п. 7.1 договору облік електроенергії, спожитої споживачем та (або) субспоживачами, приєднаними до електричних мереж споживача, здійснюється згідно з вимогами ПУЕ та ПКЕЕ. У разі порушення споживачем вимог нормативно-технічних документів щодо встановлення та експлуатації засобів обліку, їх покази не використовуються при розрахунках за спожиту електроенергію, а обсяги спожитої електроенергії визначаються постачальником електричної енергії шляхом розрахунку згідно з вимогами додатка "Порядок розрахунків".

У пункті 7.5 договору передбачено, що на підставі показів засобів обліку електричної енергії та умов додатка "Графік зняття показів засобів електричної енергії" оформлюється акт про використану електричну енергію.

Пунктом 9.4 договору встановлено, що останній набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31 грудня 2014р. Договір вважається щорічно продовженим, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов, але не більш, ніж до 01 липня 2017 року. Договір може бути розірвано і в інший термін за ініціативою будь-якої із сторін у порядку, визначеному законодавством України.

Сторонами до договору № 6217 про постачання електричної енергії від 31.10.2014 р. підписано додаток № 1 - Обсяги постачання електричної енергії споживачу; додаток № 2 - Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії; додаток № 5 - Порядок розрахунків; додаток № 7 - Акт № 2608 від 16.10.2014 р. розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін, Акт № 3843 від 14.09.2017 р. розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін; додаток № 9 - Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії; додаток № 10 - Перелік об`єктів споживача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Теплодім-3", що живляться від мереж 0,4кв Південного РЕМ.

Додатковою угодою від 16.01.2017 р. до договору № 6217 про постачання електричної енергії від 31.10.2014 р. викладено додатки № 2 "Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії" та № 5 "Порядок розрахунків" в новій редакції. Інші умови договору залишилися без змін та сторони підтвердили по ним свої зобов`язання.

Додатковою угодою від 27.07.2017 р. до договору № 6217 про постачання електричної енергії від 31.10.2014 р. п. 9.4 договору викладено в наступній редакції: "Цей договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31 грудня 2017 р. Договір вважається щорічно продовженим, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов, але не більш, ніж до 01 червня 2019 року. Договір може бути розірвано і в інший термін за ініціативою будь-якої із сторін у порядку, визначеному законодавством України". Інші умови договору залишилися без змін та сторони підтвердили по ним свої зобов`язання.

Додатковою угодою від 29.08.2017 р. до договору № 6217 про постачання електричної енергії від 31.10.2014 р. викладено додатки № 2 "Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії", № 7 "Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін", № 9 "Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії", № 10 "Перелік об`єктів споживача" в новій редакції. Інші умови договору залишилися без змін та сторони підтвердили по ним свої зобов`язання.

Частиною 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як встановлено судом під час розгляду справи №916/1132/18, 19.07.2017 року уповноваженими представниками ПАТ "Одесаобленерго" проведена технічна перевірка об`єкту позивача - котельна офіс, розташованому за адресою: м. Одеса, пров . Хвойний , 3 , в результаті чого було виявлено порушення позивачем Правил користування електричною енергією, а саме п.п. 10.2.9 ПКЕЕ, а саме: вплив на роботу розрахункового механізму електролічильника зовнішнім електромагнітним полем, що викликано дією високочастотного генератора, також зазначено, що електроенергія споживається, але електролічильником не враховується, при контрольному знятті показників виявити неможливо.

За результатами вказаної перевірки представниками ПАТ "ЕК Одесаобленерго" був складений акт про порушення № 037179 від 19.07.2017 р., який підписано трьома представниками відповідача та директором позивача.

В подальшому, 12.09.2017 р. під час засідання комісії Південного РЕМ було розглянуто акт № 037179 від 19.07.2017 р. про порушення Правил, про що складено протокол №98/1512, та комісією виявлено порушення п. 6,40 та п. 10.2.26 ПКЕЕ, в результаті чого у відповідності до Додатку № 2 до договору №6217 про постачання електричної енергії від 31.10.2014р. здійснено розрахунок недоврахованої активної електричної енергії за період від 31.10.2014 року по 19.07.2017 р. (з дня укладання договору про постачання електричної енергії - 31.10.2014 року до дня складання акта - 19.07.2017 р.) на суму 1444635,34 грн., а також відповідно до п. 5.10 Методики здійснено розрахунок не облікованої реактивної електричної енергії за період від 31.10.2014 року по 19.07.2017 р. (з дня укладання договору про постачання електричної енергії - 31.10.2014 року до дня складання акта - 19.07.2017 р.) на суму 89086,08 грн.

Відповідно до п.п. 3 п. 2.1. Методики передбачено, що Методика застосовується на підставі акта про порушення, складеного в порядку, установленому цією Методикою, з урахуванням вимог ПКЕЕ та в разі виявлення таких порушень ПКЕЕ: пошкодження приладів обліку (розбите скло, пошкодження цілісності корпусу тощо), інших дій споживача, які призвели до зміни показів приладів обліку (фіксація індикатором впливу постійного (змінного) магнітного або електричного полів (у разі підтвердження факту встановлення та передачі на збереження споживачу цього індикатора), використання фазозсувного трансформатора тощо).

Отже, позивачем було вірно кваліфіковано виявлене у позивача порушення Правил, зміст якого визначений у п.п. 3 п. 2.1. Методики.

При цьому, виходячи з приписів положень п. 2.1. Методики, факт втручання у роботу засобу обліку підлягає доведенню лише у випадках виявлення у споживача порушень, визначених в п.п. 1 п. 2.1. Методики. Проте, порушення, яке було виявлено у позивача відноситься до порушень, які визначені у п.п. 3 п. 2.1. Методики, що не передбачають необхідність доводити факт втручання споживача в роботу засобу обліку.

Все вищевикладене свідчить про наявність у позивача підстав для застосування Методики при розгляді акту № 037179 від 19.07.2017 р.

За приписами ст. 26 Закону України "Про електроенергетику" споживач енергії зобов`язаний додержуватись вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії. Безпечну експлуатацію енергетичних установок споживача та їх належний технічний стан забезпечує сам споживач.

Споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною і тепловою енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно із законодавством України. Правила користування електричною і тепловою енергією для населення затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Споживач енергії несе відповідальність за шкоду, заподіяну енергопостачальнику внаслідок невідповідності технічного стану електроустановок споживача та/або схеми живлення споживача вимогам нормативно-технічних документів, згідно з умовами договору. Споживач, якому електрична енергія постачається енергопостачальником, що здійснює господарську діяльність з постачання електричної енергії на закріпленій території, зобов`язаний оплачувати її вартість (абз. 5, 8 ст. 26 цього Закону).

За змістом ч.ч. 1-2 ст. 27 Закону України "Про електроенергетику" правопорушення в електроенергетиці тягне за собою встановлену законодавством України цивільну, адміністративну і кримінальну відповідальність.

Крадіжку електричної і теплової енергії, самовільне підключення до об`єктів електроенергетики і споживання енергії без приладів обліку відповідно до ст. 27 Закону України "Про електроенергетику" віднесено до правопорушень в сфері електроенергетики.

Розрахунок необлікованої електричної енергії за актом № 037179 від 19.07.2017 р. здійснений на підставі положень п. 2.5. Методики, відповідно до якого, у разі виявлення у споживача порушень, зазначених у підпунктах 1 - 3 пункту 2.1 цієї Методики, крім виявлення випадків фіксації індикатором впливу постійного (змінного) магнітного або електричного полів, величина розрахункового добового обсягу споживання електричної енергії протягом робочого часу (W доб, кВт год) визначається за формулою (2.4): W доб = Р t доб Кв,

де: Р - потужність (кВт), визначена як:

а) сумарна максимальна потужність наявних у споживача на час складання акта про порушення ПКЕЕ струмоприймачів відповідно до їх паспортних даних (за умови, якщо визначена таким чином потужність не перевищує дозволену потужність для даної точки обліку, зазначену в договорі);

б) потужність, обчислена виходячи зі струму навантаження електроустановки споживача при підключенні всіх наявних на час складання акта про порушення ПКЕЕ струмоприймачів на максимальну потужність, визначеного на підставі показів відповідних засобів вимірювальної техніки, повірених у терміни, передбачені законодавством у сфері метрології (за умови відсутності паспортних даних всіх струмоприймачів, наявних у споживача на час складення акта про порушення ПКЕЕ, та якщо визначена таким чином потужність не перевищує дозволену потужність для даної точки обліку, зазначену в договорі);

в) дозволена потужність для даної точки обліку, зазначена в договорі (за умови, якщо потужність, визначена відповідно до положень підпунктів "а" або "б" цього пункту, перевищує дозволену потужність для даної точки обліку, ненадання споживачем інформації щодо паспортних даних струмоприймачів, недопуску представників постачальника електричної енергії (електропередавальної організації) на свою територію для перевірки інформації щодо сумарної максимальної потужності струмоприймачів, відмови споживача від вимірювання струму навантаження електроустановки при підключенні всіх наявних струмоприймачів на повну потужність);

t доб - тривалість роботи обладнання протягом доби (год.), що становить:

- при однозмінній роботі споживача - t = 8;

- при двозмінній роботі споживача - t = 16;

- при тризмінній роботі споживача - t = 24;

- при інших режимах роботи визначається на підставі lоговору;

Кв (К в.і) - коефіцієнт використання струмоприймачів (додаток 1).

За умови згоди сторін коефіцієнт використання електрообладнання вибирається рівним Кв = 0,5. У разі недосягнення такої згоди та за умови недопуску споживачем представників постачальника електричної енергії (електропередавальної організації) на свою територію для складення переліку струмоприймачів, про що має бути зазначено в акті про порушення, коефіцієнт використання електрообладнання вибирається рівним Кв = 0,75.

Кількість днів у періоді, за який має здійснюватися перерахунок (Д пер., день), визначається за формулою (2.6): Дпер = Дпор + Дусун, де:

- Дпор - кількість робочих днів споживача від дня останнього контрольного огляду приладу обліку або технічної перевірки (у разі коли технічна перевірка проводилась після останнього контрольного огляду приладу обліку) до дня виявлення порушення, але не більше загальної кількості робочих днів у 6 календарних місяцях, що передували дню виявлення порушення.

Якщо споживач встановив пристрій, що занижує покази приладу обліку, вчинив інші дії, що призвели до недообліку спожитої електричної енергії, виявити які представники постачальника електричної енергії під час проведення контрольного огляду приладу обліку не мали можливості, Дпор визначається виходячи з кількості робочих днів споживача з дня останньої технічної перевірки, або допуску електроустановки споживача в експлуатацію, або набуття прав власності або користування (у разі якщо технічна перевірка у період з дати допуску електроустановки споживача в експлуатацію або набуття ним права власності на об`єкт до дати виявлення порушення не проводилась), але не більше ніж за три роки;

Дусун - кількість робочих днів споживача від дня виявлення порушення до дня його усунення або від дня виявлення порушення до дня припинення електропостачання через невиконання споживачем припису чи вимоги щодо усунення порушення. Дусун має бути зазначено в акті про порушення. У разі коли під час оформлення акта про порушення неможливо точно визначити термін, протягом якого будуть усунені порушення, Дусун визначається у двосторонньому акті, складеному сторонами після усунення порушення.

Поряд із цим, у відповідності до п.п. "в" п. 2.5. Методики, при здійсненні розрахунку вартості недоврахованої електричної енергії дозволена потужність визначається відповідно до умов договору за умови: якщо потужність, визначена відповідно до положень підпунктів "а" або "б" цього пункту, перевищує дозволену потужність для даної точки обліку, ненадання споживачем інформанті щодо паспортних даних струмоприймачів, недопуску представників постачальника електричної енергії (електропередавальної організації) на свою територію для перевірки інформації щодо сумарної максимальної потужності струмоприймачів, відмови споживача від вимірювання струму навантаження електроустановки при підключенні всіх наявних струмоприймачів на повну потужність.

Водночас, акт про порушення ПКЕЕ № 037179 від 19.07.2017р. було підписано директором товариства відповідача без зауважень щодо визначення величини потужності для розрахунку вартості необлікованої електричної енергії, що підтверджує відсутність заперечень споживача щодо неможливості на момент проведення перевірки визначити потужність іншим шляхом.

Таким чином, позивачем цілком обґрунтовано було здійснено розрахунок вартості недоврахованої електричної енергії у відповідності до п.п. "в" п. 2.5. Методики із застосуванням показника дозволеної потужності, визначеної у додатку № 2 до договору про постачання електричної енергії № 6217 від 31.10.2014 р., у зв`язку з відсутністю можливості при складанні акту про порушення ПКЕЕ № 037179 від 19.07.2017р. визначити величину потужності іншим шляхом.

Відповідно до рахунків №6217/А від 26.07.2017 року (а.с. 35 з оборотом) ТОВ "Теплодім-3" повинно було у строк до 29.10.2017 року сплатити вартість недорахованої електричної енергії у розмірі 1533721,42 грн.

Вказаний рахунок отримано представником відповідача 29.09.2017 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 36 з оборотом).

Згідно відомостей, які містяться у системі «Діловодство спеціалізованих судів» Товариство з обмеженою відповідальністю „Теплодім-3" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства „Одесаобленерго" про визнання недійсним рішення відповідача, оформленого протоколом № 98/1512 від 12.09.2017 р. засідання комісії з розгляду акту про порушення № 037179 від 19.07.2017 р., щодо нарахування ТОВ „Теплодім-3" обсягу необлікованої електроенергії 723081 кВт/год на суму 1444635,34 грн. (в т.ч. ПДВ), а також обсягу необлікованої реактивної електроенергії 885199 кВАр/год на суму 89096,08 грн. (в т.ч. ПДВ), за результатами розгляду якої було порушено провадження у справі №916/1132/18.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 27.05.2019р. по справі №916/1132/18, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 25.07.2019р. у задоволенні позовних вимог ТОВ „Теплодім-3" відмовлено.

При цьому, обставини щодо несплати у добровільному порядку вартості необлікованої електроенергії 723081 кВт/год на суму 1444635,34 грн. (в т.ч. ПДВ), а також обсягу необлікованої реактивнї електроенергії 885199 кВАр/год на суму 89096,08 грн. (в т.ч. ПДВ) ніяким чином не заперечуються відповідачем.

У відповідності до п. 2. додатку № 5 "Порядок розрахунків" до договору № 6217 від 31.10.2014р. остаточний розрахунок за активну електроенергію, за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності, оплата нарахувань по протоколах порушень при користуванні електричною енергією, рахунків за перетікання реактивної енергії, пеня, індекс інфляції, 3% річних та інші платежі, згідно з умовами цього договору, здійснюються споживачем самостійно на протязі 5 операційних днів з дня отримання рахунку.

У відповідності до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу вимог ч.1 ст.525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобов`язань містяться і у ч.ч.1, 7 ст.193 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 235 Господарського кодексу України, за порушення господарських зобов`язань до суб`єктів господарювання та інших учасників господарських відносин можуть застосовуватися оперативно-господарські санкції - заходи оперативного впливу на правопорушника з метою припинення або попередження повторення порушень зобов`язання, що використовуються самими сторонами зобов`язання в односторонньому порядку. До суб`єкта, який порушив господарське зобов`язання, можуть бути застосовані лише ті оперативно-господарські санкції, застосування яких передбачено договором. Оперативно-господарські санкції застосовуються незалежно від вини суб`єкта, який порушив господарське зобов`язання.

Статтею 236 Господарського кодексу України встановлено перелік оперативно-господарських санкцій та визначено, що перелік оперативно-господарських санкцій, встановлений у частині першій цієї статті, не є вичерпним. Сторони можуть передбачити у договорі також інші оперативно-господарські санкції.

У відповідності до ст. 237 Господарського кодексу України, підставою для застосування оперативно-господарських санкцій є факт порушення господарського зобов`язання другою стороною. Оперативно-господарські санкції застосовуються стороною, яка потерпіла від правопорушення, у позасудовому порядку та без попереднього пред`явлення претензії порушнику зобов`язання. Порядок застосування сторонами конкретних оперативно-господарських санкцій визначається договором. У разі незгоди з застосуванням оперативно-господарської санкції заінтересована сторона може звернутися до суду з заявою про скасування такої санкції та відшкодування збитків, завданих її застосуванням. Оперативно-господарські санкції можуть застосовуватися одночасно з відшкодуванням збитків та стягненням штрафних санкцій.

За своєю правовою природою, рішення постачальника електричної енергії про нарахування вартості недоврахованої спожитої електроенергії є оперативно-господарською санкцією.

У відповідності до п. 1.2 Правил користування електричною енергією ( вредакції на момент вчинення правопорушення), затверджених Постановою Національної комісії з питань регулювання, електроенергетики України від 31.07.1996 р. № 28 із змінами і доповненнями (надалі - ПКЕЕ) недоврахована електрична енергія - це обсяг електричної енергії, використаний споживачем обліку або переданий транзитом, але не врахований розрахунковими засобами обліку або врахований неправильно.

Виходячи зі змісту пункту 10.2 ПКЕЕ споживач електричної енергії зобов`язаний, зокрема, забезпечувати належний технічний стан та безпечну експлуатацію своїх електроустановок згідно з вимогами нормативно-технічних документів та нормативно-правових актів законодавства України; не допускати безоблікового користування електричною енергією від технологічних електричних мереж споживача, а також відшкодовувати збитки, завдані постачальнику електричної енергії (електропередавальній організації), у разі виявлення безоблікового користування електричною енергією від технологічних електричних мереж споживача.

У відповідності до п. 6.42 ПКЕЕ, на підставі акта порушень уповноваженими представниками постачальника електричної енергії (електропередавальної організації) під час засідань комісії з розгляду актів про порушення визначаються обсяг недоврахованої електричної енергії та сума завданих споживачем збитків. Споживач має право оскаржити рішення комісії в суді. У разі звернення до суду впродовж 10 робочих днів з дня вручення протоколу споживачу останній має право не оплачувати виставлені рахунки до вирішення спірних питань у судовому порядку.

Із вищезазначеного вбачається, що право на несплату рахунку, а отже, і зупинення нарахувань будь-яких санкцій, виникає у разі звернення до суду протягом 10 робочих днів з моменту отримання оскаржуваного протоколу.

Як встановлено судом оскаржуваний протокол у судовій справі №916/1132/18, разом з рахунками на суму 1 533 721,42 грн. був отриманий відповідачем 29.09.2017 року, тоді як позов подано у 2018 році, тобто поза межами строку, який надає право ТОВ „Теплодім-3" на несплату виставленого рахунку до вирішення спірних питань у судовому порядку.

У відповідності до п. 6.43 ПКЕЕ, споживач має оплатити розрахункові документи за недовраховану електричну енергію протягом 30 календарних днів від дня отримання рахунка.

Пунктом 10.2 ПКЕЕ встановлено обов`язок споживача електричної енергії, зокрема, оплачувати обсяг спожитої електричної енергії, а також здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та рахунків, виставлених на підставі актів про порушення цих Правил та умов договору.

Таким чином, рахунки на суму 1 533 721,42 грн. мали бути сплачений відповідачем у строк до 30.09.2017 року.

З огляду на зазначене та наявність між сторонами укладеного договору щодо поставки електричної енергії, суд розцінює рахунки №6217/А від 26.07.2017 року на суму 1 533 721,42 грн., як платіжну вимогу, тобто вимогу про виконання грошового зобов`язання, яка в обумовлений строк не була оплачена відповідачем.

При цьому, суд зазначає, що за своїм змістом оперативно-господарські санкції є заходами, що припиняють, змінюють попередні зобов`язання (умови їх виконання та визначення) та у даному випадку є підставою для виникнення нових зобов`язань сторін.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами ст. 612 цього ж Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідачем не надано доказів оплати нарахованої позивачем оперативно-господарської санкції на суму 1 533 721,42 грн., що свідчить про невиконання відповідачем своїх зобов`язань по оплаті вартості недоврахованої електричної енергії у строки, визначені в п. 6.43 Правил користування електричною енергію.

Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 1 533 721,42 грн. заборгованості за недовраховану електричну енергію обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню у повному обсязі.

При цьому, суд зазначає, що факт законності застосованої до відповідача оперативно-господарської санкції на підставі рішення АТ "Одесаобленерго", оформленого протоколом №98/1512 від 12.09.2017 р., було предметом дослідженні у справі № 916/1132/18.

Вказане свідчить про необґрунтованість доводів відповідача, які стосуються зауважень правильності проведеного позивачем розрахунку оперативно-господарської санкції.

Пунктом 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вище зазначалось судом, відповідно до п. 6.43 Правил користування електричною енергією, споживач має оплатити розрахункові документи за недовраховану електричну енергію протягом 30 календарних днів від дня отримання рахунка.

Таким чином, зобов`язання по оплаті вартості недоврахованої електричної енергії у розмірі 1 533 721,42 грн. виникло у відповідача в день отримання рахунка - 29.09.2017 р.

За відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до ст. 220 Господарського кодексу України, боржник, який прострочив виконання господарського зобов`язання, відповідає перед кредитором (кредиторами) за збитки, завдані простроченням, і за неможливість виконання, що випадково виникла після прострочення.

Статтею 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно зі ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Зі змісту п. 7 Додатку № 5 "Порядок розрахунків" до договору вбачається, що у разі несвоєчасної оплати, обумовлених даним порядком платежів постачальник електричної енергії проводить споживачу нарахування пені, а сума боргу повинна бути сплачена з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних.

За умовами п. 4.2.1 договору, за внесення платежів, передбачених пунктами 2.3.3-2.3.4 цього договору, з порушенням термінів, визначених додатком „Порядок розрахунків", споживач сплачує постачальнику електричної енергії пеню у розмірі 0,5% але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла на той період, за кожний день прострочення платежу враховуючи день фактичної оплати.

Як вже зазначалось, позивачем було виставлено відповідачу рахунки №6217/А від 26.07.2017 року на суму 1 533 721,42 грн. з терміном оплати до 30.10.2017р. Проте, вищевказані рахунки не були оплачений відповідачем.

З огляду на наведене, позивачем було правомірно нараховано відповідачу пеню на суму 1 533 721,42 грн. за період з 25.03.2018 р. по 20.03.2019 р. у розмірі 534 491,41 грн. При цьому, при здійсненні перевірки зазначеного розрахунку (а.с. 58) судом не виявлено будь-яких недоліків.

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Слід зазначити, що передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Оскільки, враховуючи рішення у справі № 916/1132/18 Господарського суду Одеської області, АТ "Одесаобленерго" правомірно застосовано до відповідача оперативно-господарські санкції за допущене останнім порушення правил користування електричною енергією шляхом прийняття відповідних рішень, то нарахування позивачем до стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат з урахуванням періоду, визначеного п. 6.43 ПКЕЕ (оплата має бути здійснена протягом 30 календарних днів від дня отримання рахунка) є обґрунтованим.

Суд, перевіривши надані позивачем розрахунки (а.с.59-60), вважає вимоги про стягнення 3% річних за період з 30.10.2017 р. по 20.03.2019 р. у розмірі 63912,06 грн. та інфляційних витрат у розмірі 207052,39 грн., що мали місце у листопаді 2017р.- квітні 2018р. та у вересні 2018 р. - лютому 2019р., обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню судом.

У відповідності до частини першої статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно вимог ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

При чому, заперечення відповідача, які викладені у відзиві на позов, а також клопотання щодо зупинення провадження у справі та витребування доказів, на думку суду є намаганням відповідача затягнути розгляд справи та будь-яким чином уникнути від обов`язку сплати грошові кошти, не зважаючи на той факт, що питання правомірності нарахування оперативно-господарської санкції встановлювалось в рамках справи №916/1132/18.

Разом з тим, суд звертає увагу сторін на те, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (ЄСПЧ), яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів… мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. І хоча п.1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суду обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Саме такі висновки викладені у рішенні ЕСПЧ від 10.02.2010р.у справі "Серявін та інші проти України".

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги АТ "Одесаобленерго" підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 35087,66 грн. покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Теплодім-3" (65059, м. Одеса, пров. Хвойний, 3 ) на користь Акціонерного товариства „Одесаобленерго" (65031, м. Одеса, вул. Миколи Боровського, 28 Б; )

1 533 721/один мільйон п`ятсот тридцять три тисячі сімсот двадцять одна/грн. 42 коп. вартості недоврахованої електричної енергії, 63 912/шістдесят три тисячі дев`ятсот дванадцять/грн. 07 коп. 3% річних, нарахованих за несвоєчасну сплату вартості недорахованої електричної енергії, 207 052/двісті сім тисяч п`ятдесят дві/грн. 39 коп. інфляційних, 534 491/п`ятсот тридцять чотири тисячі чотириста дев`яносто одна/грн. 41 коп. пені, що нарахована за несвоєчасну сплату вартості спожитої електричної енергії та 35 087/тридцять п`ять тисяч вісімдесят сім/грн. 66 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 05 серпня 2019 р.

Суддя Ю.М. Невінгловська