СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" серпня 2019 р. Справа № 905/1303/18

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Здоровко Л.М., суддя Геза Т.Д., суддя Лакіза В.В.,

за участю секретаря судового засідання Черкас В.М.,

представників сторін:

позивача - Коваленко С.В. на підставі довіреності №14-199 від 17.05.2018, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія КС №6780/10 від 27.06.2018,

відповідача - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (вх.№1023 Д/2) на рішення Господарського суду Донецької області від 16.10.2018, ухвалене у приміщенні Господарського суду Донецької області суддею Черновою О.В., час проголошення рішення - 11:54год., дата складання повного тексту рішення - 18.10.2018, у справі №905/1303/18

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ,

до Комунального комерційного підприємства Донецької міської ради "Донецькміськтепломережа", м. Донецьк,

про стягнення 184 385 422, 42грн

ВСТАНОВИЛА:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до Господарського суду Донецької області з позовом до Комунального комерційного підприємства Донецької міської ради "Донецькміськтепломережа" про стягнення 184 385 422, 42грн інфляційних та 3% річних з посиланням на порушення відповідачем умов договору купівлі-продажу природного газу №341-12-БО від 31.07.2012 в частині проведення своєчасної та в повному обсязі оплати за отриманий газ.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 16.10.2018 позовні вимоги задоволено частково; стягнуто з Комунального комерційного підприємства Донецької міської ради "Донецькміськтепломережа" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" заборгованість у розмірі 139 529 228, 03грн, з яких: 124 184 805, 73грн інфляційних, 15 344 422, 30грн 3% річних, а також 466 672, 87грн витрат по сплаті судового збору. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду мотивовано тим, що факт неналежного виконання відповідачем зобов`язання з оплати за договором купівлі-продажу природного газу №341-12-БО від 31.07.2012 встановлений рішенням Господарського суду Донецької області від 08.09.2015 у справі №905/298/15 і не підлягає доведенню; за зобов`язаннями з вересня 2012 року по грудень 2012 року за договором купівлі-продажу природного газу №341-12-БО від 31.07.2012 борг в сумі 163 476 773грн не погашений. З огляду на неналежне виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань позивачем на підставі статті 625 Цивільного кодексу України нараховано та пред`явлено до стягнення за зобов`язаннями з вересня по грудень 2012 року інфляційні за період з 01.03.2015 по 30.04.2018 та 3% річних за зобов`язаннями з серпня по грудень 2012 року за період з 07.04.2015 по 23.05.2018.

Перевіривши розрахунок позивача, суд дійшов висновку про його арифметичну невірність, за таких обставин, здійснивши перерахунок інфляційних та 3% річних, задовольнив позовні вимоги частково.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, позивач звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги позивача задовольнити; також просить відшкодувати за рахунок відповідача понесені позивачем судові витрати за подання скарги.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було здійснено невірний розрахунок інфляційних.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 13.11.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Донецької області від 16.10.2018 у справі №905/1303/18; призначено справу до розгляду.

Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.02.2019, для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Здоровко Л.М., суддя Геза Т.Д., суддя Лакіза В.В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 12.03.2019 зупинено апеляційне провадження у справі №905/1303/18 за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Донецької області від 16.10.2018 до складення об`єднаною палатою Верховного Суду повного тексту судового рішення у справі №905/600/18, яку було передано на розгляд об`єднаної палати з мотивів необхідності узгодження практики стосовно нарахування інфляційних на суму боргу, що є подібним обставинам у даній справі.

Колегією суддів апеляційного господарського суду встановлено, що згідно відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень, постановою Верховного Суду від 05.07.2019 у справі №905/600/18 касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" задоволено; постанову Донецького апеляційного господарського суду від 17.09.2018 та рішення Господарського суду Донецької області від 11.06.2018 у справі № 905/600/18 в частині відмови у стягненні 931 521, 49 грн інфляційних скасовано; прийнято у скасованій частині нове рішення, яким позов в цій частині задоволено. Стягнуто з ПрАТ по газопостачанню та газифікації "Макіївкагаз" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 931 521, 49грн інфляційних, 13 972, 87грн витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви, 20 959, 20грн витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги та 27 945, 70грн витрат зі сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 19.07.2019 поновлено апеляційне провадження у справі №905/1303/18 за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Донецької області від 16.10.2018; розгляд справи призначено на 15.08.2019 о 15:00год.

У судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 15.08.2019 представник апелянта оголосив доводи апеляційної скарги, просить її задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився.

Судова колегія зазначає, що за приписами частин 3, 7 статті 120 Господарського процесуального кодексу України, виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

При цьому, до повноважень господарських судів не віднесено встановлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

За змістом частини 4 статті 89 Цивільного кодексу України, до єдиного державного реєстру вносяться відомості про організаційно-правову форму юридичної особи, її найменування, місцезнаходження, органи управління, філії та представництва, мету установи, а також інші відомості, встановлені законом.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" державна реєстрація базується, зокрема на таких основних принципах: обов`язковості державної реєстрації в Єдиному державному реєстрі; об`єктивності, достовірності та повноти відомостей у Єдиному державному реєстрі.

Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місцезнаходженням відповідача є: 83001, м. Донецьк, вул. Постишева, 68.

Актом Східного апеляційного господарського суду №13-42/318 від 22.07.2019 визначено неможливість направлення поштової кореспонденції за вказаною адресою відповідача, оскільки згідно Розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 №1085-р у суду відсутня можливість надсилання кореспонденції у м. Донецьк.

Відтак, 19.07.2019 на офіційному веб-порталі "Судова влада України" було розміщено оголошення про дату та час судового засідання у справі №905/1303/18.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що судом апеляційної інстанції вжито необхідних заходів щодо належного та завчасного повідомлення учасників справи про час, дату і місце розгляду апеляційної скарги, і відповідач вважається таким, що повідомлений належним чином.

Враховуючи, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду апеляційної скарги, представник апелянта висловив доводи і вимоги апеляційної скарги, а відповідач вважається належним чином повідомлений про час, дату і місце судового засідання, колегія суддів вважає за можливе розглянути скаргу в даному судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Як встановлено місцевим господарським судом, 31.07.2012 між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (продавець) та Комунальним комерційним підприємством Донецької міської ради "Донецькміськтепломережа" (покупець) був укладений договір купівлі-продажу природного газу №341-12-БО (надалі - Договір).

Згідно з пунктом 1.1 Договору, продавець зобов`язався передати у власність покупцю у 2012 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД , або/та природний газ, видобутий на території України підприємствами, які не підпадають під дію статті 10 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу", а покупець - прийняти та оплатити цей природний газ на умовах Договору.

За умовами пункту 2.1 Договору, продавець передає покупцеві з 01.08.2012 по 31.12.2012 газ обсягом до 27 450тис.куб.м, у тому числі по місяцях кварталів: серпень - 450тис.куб.м, вересень - 500тис.куб.м, жовтень - 2 500тис.куб.м, листопад - 10 000тис.куб.м, грудень - 14 000тис.куб.м.

За змістом пункту 5.2 Договору, ціна за 1 000куб.м природного газу становить 3 509, 00грн без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того: збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ 2%, податок на додану вартість за ставкою 20%.

Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами - 305, 60грн, крім того ПДВ 20% - 61,12грн, всього з ПДВ 366, 72грн.

До сплати за 1 000куб.м природного газу - 3 884, 78грн, крім того, ПДВ - 20% - 776, 96грн, всього з ПДВ 4 661, 74грн.

За змістом пункту 6.1 Договору, оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно до пункту 11.1 Договору, цей договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін і діє в частині поставки газу з 01.08.2012 до 31.12.2012, а в частині розрахунків - до їх повного виконання.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 08.09.2015 у справі №905/298/15 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Комунального комерційного підприємства Донецької міської ради "Донецькміськтепломережа" про стягнення 246 788 501, 42грн задоволено частково; стягнуто з відповідача на користь позивача основний борг у розмірі 163 476 773грн, 12 143 412, 54грн пені, 7% штрафу у розмірі 503 263, 72грн, 59 047 086, 51грн інфляційних, 11 188 633, 28грн інфляційних, а також судовий збір в сумі 69 639, 64грн. В решті вимог відмовлено.

Зазначене рішення набрало законної сили.

Відповідно до частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань з оплати за Договором встановлений рішенням господарського суду і не підлягає доведенню.

Як вбачається з матеріалів справи, за зобов`язанням з вересня 2012 по грудень 2012 за Договором борг в сумі 163 476 773, 00грн на час розгляду справи судом першої інстанції не погашений, доказів протилежного відповідачем не надано.

Апеляційним господарським судом встановлено, що відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається із апеляційної скарги позивача, він не оскаржує рішення суду першої інстанції в частині часткового задоволення позовних вимог про стягнення 3% річних, а просить суд скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні 44 855 001, 93грн інфляційних та ухвалити в цій частині про задоволення цих позовних вимог.

Відтак, судом переглядається рішення суду першої інстанції в межах вимог апелянта скасувати рішення місцевого господарського суду в частині відмови у стягненні 44 855 001, 93грн інфляційних, з урахуванням доводів викладених в апеляційній скарзі.

Доводи апелянта зводяться до того, що суд першої інстанції здійснив невірний розрахунок інфляційних, оскільки для розрахунку кожного наступного періоду має бути використана сума боргу збільшена на індекс інфляції попереднього місяця.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції виходить з такого.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідальність за порушення грошового зобов`язання передбачена статтею 625 Цивільного кодексу України.

Так, за частиною 1 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина 2 статті 625 Цивільного кодексу України).

Відтак, враховуючи положення частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, нарахування інфляційних на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, а також 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

Нарахування інфляційних втрат здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Зазначене узгоджується із рекомендаціям Верховного Суду України від 03.04.1997 №62-97-р відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Така правова позиція викладена, зокрема у постановах Верховного Суду від 05.07.2019 у справі 905/600/18, від 23.10.2018 у справі №913/70/18, яку суд апеляційної інстанції враховує при розгляді спірних правовідносин у відповідності до частини 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з доводами апелянта, що для розрахунку кожного наступного періоду має бути використана сума боргу, збільшена на індекс інфляції попереднього місяця.

Перевіривши розрахунок позивача, у тому числі, період нарахування, суми заборгованості, порядок нарахування інфляційних, суд апеляційної інстанції встановив, що він є вірним, а методика нарахування відповідає зазначеному вище і рекомендаціям Верховного Суду України від 03.04.1997 №62-97-р відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ; позивачем правомірно здійснено нарахування інфляційних з урахуванням збільшення суми боргу на індекс інфляції попереднього місяця.

Так, рішенням Господарського суду Донецької області від 08.09.2015 у справі №905/298/15, яке долучено судом апеляційної інстанції до матеріалів даної справи, встановлено, що за зобов`язаннями вересня 2012 року сума заборгованості Комунального комерційного підприємства Донецької міської ради "Донецькміськтепломережа" становить 3 236 716, 47грн, а інфляційна складова, яка була стягнута вказаним рішення суду, за цією поставкою - 1 173 899, 98грн; відтак, позивачем обґрунтовано з урахуванням індексу інфляції заборгованості здійснено нарахування на суму 4 410 616, 45грн за період з 01.03.2015 року по 30.04.2018.

За зобов`язаннями жовтня 2012 року сума заборгованості становить 19 358 250, 32грн, а інфляційна складова, яка була стягнута вказаним рішення суду, за цією поставкою - 7 067 480, 77грн; відтак, позивачем обґрунтовано з урахуванням індексу інфляції заборгованості здійснено нарахування на суму 26 425 731, 09грн за період з 01.03.2015 року по 30.04.2018.

За зобов`язаннями листопада 2012 року сума заборгованості становить 50 857 539, 88грн, а інфляційна складова, яка була стягнута вказаним рішення суду, за цією поставкою - 18 428 946, 27грн; відтак, позивачем обґрунтовано з урахуванням індексу інфляції заборгованості здійснено нарахування на суму 69 286 486, 15грн за період з 01.03.2015 року по 30.04.2018.

За зобов`язаннями грудня 2012 року сума заборгованості становить 90 024 266, 33грн, а інфляційна складова, яка була стягнута вказаним рішення суду, за цією поставкою - 32 376 759, 49грн; відтак, позивачем обґрунтовано з з урахуванням індексу інфляції заборгованості здійснено нарахування на суму 122 401 025, 82грн за період з 01.03.2015 року по 30.04.2018.

Із рішення Господарського суду Донецької області від 08.09.2015 вбачається, що у справі №905/298/15 позивачем було заявлено до стягнення інфляційні за період вересень 2012 по лютий 2015 року.

При цьому, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що згідно зі статтею 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

А відповідно до вимог статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до частини 1 статті 598 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зокрема, виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 цього Кодексу).

Чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових рішень про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частин 2 статті 625 Цивільного кодексу України сум.

Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу.

Враховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що судом першої інстанції не вірно здійснено розрахунок інфляційних за період з 01.03.2015 року по 30.04.2018 лише на суму основного боргу, без урахування інфляційних за минулий період.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" слід задовольнити; рішення Господарського суду Донецької області від 16.10.2018 у справі №905/1303/18 скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення 44 855 001, 93грн інфляційних і в цій частині ухвалити нове рішення про задоволення цих позовних вимог; в іншій частині рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на те, що суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги і скасування рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення 44 855 001, 93грн інфляційних із прийняттям в цій частині нового рішення про задоволення цих позовних вимог, розподіл судових витрат, понесених позивачем при поданні позовної заяви і апеляційної скарги, здійснюється судом пропорційно розміру задоволених позовних вимог, відтак, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача 616 700, 00грн витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви і 925 050, 00грн витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 273, п. 2 ч. 1 ст. 275, п. 1, 4 ч. 1 ст. 277, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" задовольнити.

Рішення Господарського суду Донецької області від 16.10.2018 у справі №905/1303/18 скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення 44 855 001, 93грн інфляційних і в цій частині ухвалити нове рішення про задоволення цих позовних вимог.

Викласти резолютивну частині рішення в такій редакції:

"Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Комунального комерційного підприємства Донецької міської ради "Донецькміськтепломережа" про стягнення 184 385 422, 42грн інфляційних та 3% річних задовольнити частково.

Стягнути з Комунального комерційного підприємства Донецької міської ради "Донецькміськтепломережа" (85301, м. Донецьк, вул. Постишева, б. 68, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ) 169 039 807, 66грн інфляційних, 15 344 422,30 грн 3% річних, 616 700, 00грн витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви і 925 050, 00грн витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги

В решті вимог відмовити".

Доручити Господарському суду Донецької області видати відповідний наказ.

В іншій частині рішення Господарського суду Донецької області від 16.10.2018 у справі №905/1303/18 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття; порядок і строки оскарження передбачені статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 16.08.2019

Головуючий суддя Л.М. Здоровко

Суддя Т.Д. Геза

Суддя В.В. Лакіза