ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"02" серпня 2019 р. Cправа № 902/216/19

Суддя Господарського суду Вінницької області Нешик О.С., при секретарі судового засідання Шаравській Н.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом приватного підприємства "Харчові технології", м.Кропивницький Кіровоградської області

до товариства з обмеженою відповідальністю "Статусінвестгруп", м.Вінниця

про стягнення 690428,25 грн заборгованості згідно договору поставки

учасники процесу:

представник позивача: Єрьоменко В.П., діє на підставі ордера.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився.

В С Т А Н О В И В :

До Господарського суду Вінницької області 19.03.2019 надійшла позовна заява приватного підприємства "Харчові технології" про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Статусінвестгруп" заборгованості в розмірі 690428,25 грн, що нарахована з посиланням на неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань згідно договору поставки № СБ1209 від 12.09.2018, з яких: 572416,00 грн - основний борг; 108617,25 грн - пеня; 9394,40 грн - 3% річних.

За вказаним позовом ухвалою суду від 25.03.2019 відкрито провадження у справі №902/216/19 для розгляду за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання.

23.04.2019 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Обґрунтовуючи свою процесуальну позицію останній вказує, що позивач, порушуючи п.3.5 Договору поставки, не надав відповідачеві товаро-транспортні накладні, чим допустив неналежне виконання умов Договору поставки. При цьому, датою поставки товару/партії товару вважається не дата фактичного отримання товару вантажоодержувачем - ТОВ "Статусінвестгруп", а дата фактичного отримання товару та усіх супутніх документів, зокрема видаткових накладних, посвідчення якості з зазначенням дати виготовлення та товаро-транспортних накладних. Таким чином, відповідач вважає, що позивачем не виконано умови Договору поставки належним чином.

27.06.2019 від позивача надійшли пояснення від 26.06.2019, в яких останній вказує, що ним зареєстровані податкові накладні, що підтверджується відповідними квитанціями податкового органу. Окрім того, позивач зазначає, що умовами специфікації №1 від 12.09.2019 до договору поставки визначено, що базис поставки є СРТ - ТОВ "Рисоіл-Юг", територія Визірської сільської ради. При цьому, позивач на виконання умов договору разом з товаром передав ТОВ "Рисоіл-Юг" товаро-транспортні накладні та посвідчення якості, про що свідчить штам останнього. ПП "Харчові технології" не могло передати, а ТОВ "Рисоіл-Юг" не міг прийняти товар без супровідних документів (товаро-транспортних накладних та посвідчень якості), так як даний товар в подальшому в режимі експерту ТОВ "Статусінвестгруп" був відвантажений нерезиденту - Leomatt Distribution LP.

18.07.2019 судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи №902/216/19 до розгляду по суті на 01.08.2019. Слід зазначити, що дата на час судового засідання визначені з урахуванням думки учасників процесу, у тому числі представника відповідача Покотила В.М.

На визначену судом дату (01.08.2019) з`явився представник позивача. Відповідач явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив.

Разом з тим, 30.07.2019 від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, яке мотивоване його зайнятістю в кримінальній справі.

Частиною 1 статті 216 ГПК України визначено, що суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених частиною другою статті 202 цього Кодексу.

Відповідно до статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.

Оскільки подане представником відповідача клопотання про відкладення розгляду справи не підтверджено належними доказами, враховуючи відсутність обмежень щодо кількості представників, які можуть представляти особу в суді, а також обмеженість процесуального строку розгляду справи, клопотання задоволенню не підлягає.

Під час судового засідання, 01.08.2019, в ході з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами, представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити.

Після закінчення судових дебатів, суд оголосив про вихід до нарадчої кімнати для прийняття рішення по справі та орієнтовний час його проголошення - 02.08.2019.

На оголошення вступної та резолютивної частини рішення (02.08.2019) представники сторін не з`явились.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні докази на засадах всебічного, повного і об`єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, судом встановлено наступне.

12.09.2018 між приватним підприємством "Харчові технології" (далі по тексту також - постачальник, позивач) та товариством з обмеженою відповідальністю "Статусінвестгруп" (далі по тексту також - покупець, відповідач) укладено Договір поставки № СБ1209 (далі по тексту також - Договір).

Згідно предмета вказаного Договору постачальник зобов`язується продати і поставити покупцеві, а покупець купити у постачальника товар, зазначений в специфікаціях до цього Договору, і заплатити постачальнику відповідно до умов цього договору(п.1.1. Договору).

Пунктом 1.3. Договору визначено, що найменування, асортимент, кількість, базис поставки, терміни відвантаження, вантажоодержувач кожної партії товару визначаються сторонами в специфікаціях , що є невід`ємною частиною цього договору.

Ціна Товару визначається для кожної партії поставки Товару в Специфікаціях, які є невід`ємною частиною даного Договору. Загальна вартість цього Договору складається з сум вартості всього Товару, поставленого згідно Специфікаціям підписаним Сторонами до цього Договору (п.п. 2.1, 2.2 Договору).

Згідно до п.3.2 Договору, право власності на товар/партію товару переходить від постачальника до покупця в момент фактичного отримання товару/партії товару в місці поставки згідно специфікації.

Пунктом 3.3. Договору сторони узгодили, що датою поставки товару/партії товару є дата фактичного отримання товару в місці поставки згідно специфікації до Договору та всіх документів, передбачених п. 3.5. Договору.

Постачальник зобов`язується надавати разом з товаром/партією товару наступні документи: посвідчення якості з зазначенням дати виготовлення; товаро-транспортні накладні, видаткові накладні, якщо інше не зазначено у специфікації (п.3.5 Договору).

Згідно до п. 3.6 Договору, постачальник зобов`язаний зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних за допомогою спеціального програмного забезпечення: податкові накладні, розрахунки-коригування в межах встановлених законодавством строків та згідно зі встановленими вимогами.

Відповідно до п.п. 5.1., 5.2 Договору, покупець зобов`язаний здійснити оплату товару чи партії в строк та на умовах, що вказані в Специфікаціях до даного Договору в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника на підставі отриманого рахунку-фактури постачальника. Датою здійснення оплати є дата зарахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника.

Також, сторонами узгоджено, що у разі неможливості покупцем реалізації права власності на Товар з вини постачальника, ненадання первинних бухгалтерських документів постачальником, наявність суперечок щодо права власності на товар, заборони використання товару (застава, арешт, заборгованість перед бюджетом, заборона на відвантаження товару), відсутність товару, невідповідність якості або будь-які інші обмеження, що виникли після поставки товару, зі сторони третіх осіб, які перешкоджають покупцеві вільно розпоряджатися товаром, постачальник зобов`язаний протягом 2-х банківських днів усунути перешкоди у розпорядженні товаром, а при неможливості усунути перешкоди - в 5-ти денний термін з дати отримання повідомлення покупця повернути отриманні грошові кошти і компенсувати збитки, що виникли внаслідок таких обставин(п.7.6 Договору).

Даний Договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2019 року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами зобов`язань (п. 8. Договору).

12.09.2018 між сторонами також укладено Специфікацію №1 до Договору № СБ1209 від 12.09.2018.

У даній Специфікації сторони погодили поставку товару, а саме олії соняшникової нерафінованої сирої, кількістю 240,00+/-10%, за ціною за од. 18325,00 грн без ПДВ, загальною вартістю 4398000,00 грн без ПДВ та загальною вартістю 5277600,00 грн в т.ч. ПДВ.

Згідно п. 2 Специфікації, оплата Товару, що поставляється за даною специфікацією до Договору, проводиться в наступному порядку:

- 80 % вартості Товару - протягом 2 (двох) банківських днів після фактичного отримання Товару чи партії Товару у місці поставки.

- 20 % вартості Товару - протягом 2 (двох) банківських днів з дати останньої з подій зазначених нижче: реєстрація податкової накладної на Товар в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Базис поставки: СРТ - ТОВ «Рисоіл-Юг», Україна, Одеська обл., Комінтерновський р-н, с.Визірка, територія Визірскої сільської ради, комплекс будівель та №5 (у відповідності з ІНКОТЕРМС-2010) (п.3 Специфікації).

Відповідно до п. 4 Специфікації, період поставки: 13.09.2018 - 30.09.2018.

На виконання умов Договору позивачем було поставлено відповідачу обумовлений товар на загальну суму 5234499,6 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними: №121 від 15.09.2018 на суму 2202958,20 грн, №122 від 13.09.2018 на суму 2608014,00 грн, №123 від 17.09.2018 на суму 423527,40 грн та товарно-транспортними накладними: №1921 від 14.09.2018, №1935 від 15.09.2018, №1939 від 15.09.2018, №1956 від 16.09.2018, №1925 від 14.09.2018, №1950 від 15.09.2018, №1962 від 16.09.2018, №1919 від 14.09.2018, №1947 від 15.09.2018, №1960 від 16.09.2018.

21.09.2018, 09.11.2018 та 13.11.2018 відповідач здійснив часткову оплату вартості отриманого товару на загальну суму 4662083,00 грн, зокрема: згідно видаткової накладної №121 від 15.09.2018 в розмірі 2000000,00 грн, згідно видаткової накладної №122 від 15.09.2018 в розмірі 2362083,00 грн, згідно видаткової накладної №123 від 17.09.2018 в розмірі 300000,00 грн.

Зазначені обставини щодо поставки товару та його часткової оплати відповідач під час здійснення провадження у даній справі визнав.

На виконання п.3.6 Договору позивач склав податкові накладні, які були направлені на реєстрацію до ЄРПН, зокрема: №2 від 15.09.2019 на загальну суму 2202958,20 грн у т.ч. ПДВ 367159,70 грн, №3 від 16.09.2019 на загальну суму 2608014,00 грн у т.ч. ПДВ 434669,00 грн, №4 від 17.09.2019 на загальну суму 423527,40 грн, у т.ч. ПДВ 70587,90 грн.

За результатами обробки вказаних податкових накладних автоматизованою системою "Єдине вікно подання електронних документів" контролюючим органом позивачу надіслано квитанції про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в ЄРПН, у яких зазначено, що документ прийнято (а.с. 175-177).

Однак, відповідач свої зобов`язання за договором щодо оплати вартості отриманого товару в повному обсязі не виконав, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість у розмірі 572416,60 грн.

13.02.2019 позивачем на адресу відповідача направлено претензію №24-01 від 13.02.2019 з вимогою сплатити заборгованість у розмірі 572416,60 грн у строк до 20.02.2019.

Відповідач на вказану претензію не відреагував та борг не сплатив, що стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

Враховуючи вказані обставини суд зважає на наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як слідує із змісту укладеного сторонами договору №СБ1209 від 12.09.2018, останній за своїм змістом є договором поставки.

Статтею 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі статтею 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

При цьому, суд критично оцінює твердження відповідача, що у нього відсутній обов`язок перед позивачем стосовно сплати заявленої до стягнення у даній справі суми основного боргу, в зв`язку із невиконанням останнім взятих на себе зобов`язань, визначених у пункті 3.5 Договору (з огляду на ненадання товарно-транспортних накладних та сертифікатів на товар ).

Так, зі змісту п.2 Специфікації до Договору, слідує обов`язок покупця здійснити оплату товару у розмірі 80 % вартості товару - протягом 2 банківських днів після фактичного отримання товару чи партії товару у місці поставки та у розмірі 20 % вартості товару - протягом 2 банківських днів з дати реєстрації податкової накладної на товар в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Суд констатує, що окрім наявних у справі видаткових накладних: №121 від 15.09.2018, №122 від 16.09.2018, №123 від 17.09.2018 виконання зобов`язання позивачем щодо передачі та поставки товару також підтверджується наступним.

В п.3 Специфікації до Договору, сторонами обумовлено Базис поставки: СРТ - ТОВ «Рисоіл-Юг», Україна, Одеська обл., Комінтерновський р-н, с.Визірка, територія Визірскої сільської ради, комплекс будівель та №5 (у відповідності з ІНКОТЕРМС-2010).

Як слідує з наявних в матеріалах справи товарно-транспортних накладних (а.с.206-216): позивачем передано, а визначеним в Специфікації вантажоодержувачем (ТОВ «Рисоіл-Юг») прийнято вантаж, про що свідчить відповідний штамп останнього.

Окрім того, як зазначалось раніше, судом також встановлено, що позивачем зареєстровано податкові накладні на товар в Єдиному реєстрі податкових накладних, що підтверджується квитанціями про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в ЄРПН, у яких зазначено, що документ прийнято (а.с.175-177).

Також суд зауважує, що відповідачем не вживалися заходи визначені в п.7.6. Договору, який визначає порядок дій у разі неможливості покупцем реалізації права власності на товар з вини постачальника, зокрема ненадання первинних бухгалтерських документів постачальником, що також свідчить про необґрунтованість заперечень відповідача щодо належного виконання постачальником умов Договору.

Таким чином, відповідно до п.2 Специфікації до Договору у відповідача виникли зобов`язання по остаточному розрахунку за отриманий товар.

При цьому суд враховує, що відповідно до ч.2 ст.666 Цивільного кодексу України визначено, що якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві.

Разом з тим, одержаний відповідачем товар за видатковими накладними: №121 від 15.09.2018, №122 від 16.09.2018, №123 від 17.09.2018 не повернутий позивачу, однак і не оплачений відповідачем.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення суми основного боргу у розмір 572416,60 грн є правомірною та обґрунтованою.

Також судом розглянуто вимогу позивача щодо стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 9394,40 грн.

Згідно із ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (ч.1 ст.631 ЦК України). Згідно зі статтями 251, 253 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення; перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив строк виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, вирішуючи питання щодо початку перебігу строку прострочення зобов`язання по оплаті товару суд враховує наступне.

В пункті 2 Специфікації сторони визначили остаточний строк проведення розрахунків, а саме: ".....80 % вартості Товару - протягом 2 (двох) банківських днів після фактичного отримання Товару чи партії Товару у місці поставки; 20 % вартості Товару - протягом 2 (двох) банківських днів з дати останньої з подій зазначених нижче: реєстрація податкової накладної на Товар в Єдиному реєстрі податкових накладних. ..", Таким чином, відповідач вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання з 3 дня, наступного після закінчення двох банківських днів відведених для здійснення оплати. При цьому, щодо 80 % вартості товару враховуються строки поставки (дата видаткової накладної), тоді як щодо 20 % вартості товару враховуються дати квитанції про реєстрацію податкової накладної."

Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення 3% річних в розмірі 9394,40 грн є правомірними, оскільки відповідають умовам договору та вимогам чинного законодавства України.

Перевіркою правильності періодів нарахування та розрахунку 3% річних, судом не виявлено помилок, в зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача 108617,25 грн пені, яка нарахована за несвоєчасно проведені розрахунки суд зазначає наступне.

У відповідності до п.3 ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч.1 ст.546 Цивільного кодексу України та ст.230 Господарського кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.

Згідно ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Порушенням зобов`язання, згідно ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Статтею 230 Господарського кодексу України, встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 7.4 Договору, сторони визначили, що у випадку несвоєчасної оплати товару/партії товару, покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період прострочення, від вартості неоплаченого товару/ партії товару за кожен день прострочення.

Здійснивши перевірку правильності визначення періодів нарахування та розрахунку визначеної позивачем суми пені за допомогою калькулятора інформаційно-правової системи "ЛІГА:ЗАКОН" судом встановлено, що заявлена до стягнення сума не перевищує обраховану судом суму.

Таким чином, заявлена позивачем вимога про стягнення з відповідача 108617,25 грн пені є обґрунтованою, у зв`язку із чим підлягає задоволенню.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов`язку сплатити заявлені до стягнення нарахування.

З огляду на вищевикладене, оцінивши подані докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, підлягають стягненню з відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 7, 8, 13, 14, 18, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Статусінвестгруп" (вул.Дмитра Майбороди, буд.2А, офіс 49, м.Вінниця, Вінницька область, 21036, ) на користь приватного підприємства "Харчові технології" (вул.Ельворті, буд.5, оф.408Б2, м.Кропивницький, Кіровоградська область, 25006, ) 572416,60 грн - основного боргу; 108617,25 грн - пені; 9394,40 грн - 3 % річних; 10356,42 грн відшкодування судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Примірник повного судового рішення надіслати учасникам справи рекомендованими листами з повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1,2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст. 256, 257 ГПК України). Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 09 серпня 2019 р.

Суддя Нешик О.С.

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2 - позивачу (вул.Ельворті, буд.5, оф.408Б2, м.Кропивницький, Кіровоградська область, 25006);

3 - відповідачу (вул.Дмитра Майбороди, буд.2А, офіс 49, м.Вінниця, Вінницька область, 21036)