ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.07.2019 Справа № 917/741/19

м. Полтава

За позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "МП "ПМК", вул. Офіцерська 32, офіс 34, м. Запоріжжя, 69068

до Приватного акціонерного товариства "Полтавський турбомеханічний завод", вул. Зіньківська, 6, м. Полтава, 36014

про стягнення грошових коштів.

Суддя Господарського суду Полтавської області Семчук О.С.

Секретар судового засідання Лепій О.В.

Представники:

від позивача: Гедіков С.Л. (адвокат, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 312 від 20.04.2000, довіреність б/н від 02.01.19);

від відповідача: не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "МП "ПМК" (далі - позивач/ ТОВ "МП "ПМК") звернулося з позовною заявою до Господарського суду Полтавської області про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Полтавський турбомеханічний завод" (далі - відповідач/ ПрАТ "Полтавський турбомеханічний завод") 1626215,32 грн., в тому числі 1410000,00 грн. основного боргу, 167829,04 грн. пені, 34263,00 грн. інфляційних та 14123,28 грн. 3% річних. В обґрунтування позову позивач посилається на невиконання відповідачем умов договору поставки № 1806 від 18.06.2018.

21.06.2019 від позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, в якій він просить суд стягнути з відповідача 1718131,19 грн., в тому числі 1410000,00 грн. основного боргу, 230409,86 грн. пені, 58331,70 грн. інфляційних та 19389,63 грн. 3% річних.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Враховуючи вказану норму, заява про збільшення розміру позовних вимог, були прийняті судом до розгляду. В зв`язку з цим, розглядається позов про стягнення з відповідача 1718131,19 грн., в тому числі 1410000,00 грн. основного боргу, 230409,86 грн. пені, 58331,70 грн. інфляційних та 19389,63 грн. 3% річних.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 15.05.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у справі, підготовче засідання призначено на 12.06.2019.

12.06.2019 суд продовжив строк підготовчого провадження на 30 днів та відклав підготовче засідання у справі на 25.06.2019.

Ухвалою від 25.06.2019 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 30.07.2019.

В судове засідання 30.07.2019 відповідач чи його представник не з`явилися. Про час, дату та місце проведення судового засідання відповідач повідомлений належним чином, що підтверджується відповідним повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідач відзиву на позов не надав, про наявність поважних причин неподання відзиву на позов суду не повідомив, в зв`язку з цим, відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України спір вирішується за наявними матеріалами справи.

В судовому засіданні 30.07.2019 представник позивача підтримує позовні вимоги у повному обсязі.

Суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення на підставі ч. 1 ст. 240 ГПК України та повідомив дату виготовлення повного тексту рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

18.06.2018 між позивачем (постачальник за договором) та відповідачем (покупець за договором) був укладений договір поставки № 1806 (далі - Договір).

Згідно п. 1.1 Договору на умовах, в порядку та строки, визначені цим Договором, постачальник зобов`язується протягом терміну дії Договору поставляти й передавати у власність покупця, а покупець зобов`язується приймати та оплачувати майно (далі - товар), перелік і кількість якого визначаються Специфікаціями, які з моменту підписання сторонами й проставляння печаток сторін (при наявності), є невід`ємною частиною цього Договору. Специфікація повинна мати посилання на цей Договір.

В межах виконання зобов`язань за Договором поставки між сторонами були узгоджені дві специфікації, а саме Специфікація № 1 від 18.06.2018, та Специфікація № 2 від 21.11.2018.

Позивач зазначає, що виконання взятих на себе зобов`язань по Специфікації № 1 було проведено зі сторони відповідача належним чином і не є предметом цього позову.

За Специфікацією № 2 від 21.11.2018 (копія Специфікації в матеріалах справи) сторони визначали кількість, номенклатуру та вартість товару який підлягає поставці позивачем відповідачу, а саме, лопатки робочі Б-1134240 в кількості 101 шт., загальною вартістю 1515000,00 грн.

На виконання умов Договору і Специфікації № 2, позивачем 30.11.2018 поставлено відповідачу згідно із видатковою накладною № РН-3 від 30.11.2018 товар (лопатки робочі) в кількості 47 штук на загальну суму 705000,00 грн.

Також, 11.12.2018 відповідачу згідно з видатковою накладною № РН-4 від 11.12.2018 був переданий позивачем товар (лопатки робочі) в кількості 54 шт. на загальну суму 810000,00 грн.

11.01.2019 товар у кількості 7 шт., на загальну суму 105000,00 гривень був повернутий відповідачем позивачу, згідно із накладною № 1 від 11.01.2019.

Копії вказаних видаткових накладних та накладної на повернення частини товару постачальнику додані позивачем до позовної заяви.

Отримання поставленого Товару здійснювалось уповноваженою особою відповідача згідно із довіреностями на отримання товарно-матеріальних цінностей (копії довіреностей № 1943 від 03.12.2018 та № 2029 від 14.12.2018 - в матеріалах справи).

Таким чином, загальна вартість товару, який був поставлений позивачем і прийнятий відповідачем на виконання умов Договору поставки складає - 1410000,00 грн.

За приписами п. 2.2. Договору, оплата партії Товару передбаченої конкретною Специфікацією здійснюється в порядку, на умовах та строки визначені такою Специфікацією.

Умовами Специфікації № 2 до Договору передбачені умови оплати - відтермінування платежу 30 календарних днів з моменту повної поставки товару.

Позивач зазначає, що за видатковою накладною № РН-3 від 30.11.2018 на суму 600000,00 грн. (з врахуванням часткового повернення товару) зобов`язання з оплати за поставлений товар повинно було бути виконано у строк до 30 грудня 2018 року, а за видатковою накладною № РН-4 від 11.12.2018 на суму 810000,00 грн. - до 10 січня 2019 року.

Позивач стверджує, що в порушення умов договору, відповідачем не була сплачена вартість отриманого товару у визначеному розмірі та в погоджені строки. Протягом січня та лютого 2019 року позивач неодноразово нагадував представникам відповідача про необхідність погашення заборгованості та перерахування коштів. Останні обіцяли погасити заборгованість найближчим часом, однак не погасили.

04.03.2019 позивачем було направлено відповідачу претензію, вих. № 10 про сплату заборгованості за відвантажений товар та пеню за несвоєчасне перерахування коштів.

В підтвердження наявності заборгованості відповідача перед позивачем у сумі 1410000,00 гривень сторонами був складений та підписаний 05.03.2019 Акт звірки взаємних розрахунків (копія акту звірки - в матеріалах справи).

Крім того, відповідач листом від 18.03.2019 вих. № 12/16-002659 погодився із претензією позивача і визнав факт наявності заборгованості, однак зазначив, що у зв`язку із скрутним матеріальним становищем він не має можливості погасити заборгованість. Також, відповідачем було повідомлено, що при першому надходженні коштів в розпорядження підприємства, заборгованість буде погашена у найкоротші терміни (копія листа - в матеріалах справи).

Позивач зазначає, що не зважаючи на вказані запевнення, заборгованість відповідачем до теперішнього часу так і не погашена.

В зв`язку з цим, позивач просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за поставлений товар у розмірі 1410000,00 грн.

Пунктом 6.3. Договору сторони погодили, що в разі несвоєчасної оплати поставленого товару постачальник має право вимагати, а покупець за вимогою постачальника сплачує останньому пеню у розмірі 0,1 % від несвоєчасно сплаченої суми, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в момент прострочення, за кожний день прострочення оплати.

Враховуючи вказаний пункт Договору та ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував відповідачу пеню у розмірі 230409,86 грн. та 3% річних у розмірі 19389,63 грн. на прострочену заборгованість по видатковій накладній № РН-3 від 30.11.2018 за період прострочення з 31.12.2018 по 20.06.2019 та на прострочену заборгованість по видатковій накладній № РН-4 від 11.12.2018 за період прострочення з 11.01.2019 по 20.06.2019.

Крім того, позивачем нараховано 58331,70 грн. інфляційних втрат на загальну суму боргу за період з січня по червень 2019 року.

Вказані суми пені, річних та інфляційних позивач просить суд стягнути з відповідача.

Відповідач жодних заперечень на позов не надав.

При винесенні рішення суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами ст. 692, ст. 693 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 526 та 525 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (стаття 610 ЦК України).

Судом встановлено, що позивачем поставлено відповідачу товар на суму 705000,00 грн. 30.11.2018 та на суму 810000,00 грн. 11.12.2018.

Згідно умов Специфікації № 2 відповідач повинен був оплатити отриманий товар протягом 30 календарних днів з моменту повної поставки товару.

За Специфікацією № 2 загальна вартість товару, який мав бути поставлений позивачем відповідачу становить 1515000,00 грн.

Таким чином, "повна" поставка товару відбулася 11.12.2018.

Тобто відповідач повинен був оплатити вказаний у Специфікації № 2 товар до 10 січня 2019 року.

Враховуючи викладене, позивач неправомірно зазначає, що за видатковою накладною № РН-3 від 30.11.2018 на суму 600000,00 грн. (з врахуванням часткового повернення товару) зобов`язання з оплати за поставлений товар повинно було бути виконано у строк до 30 грудня 2018 року.

Судом встановлено, що заборгованість відповідача за товар поставлений по Специфікації № 2 становить 1410000,00 грн. Строк оплати вказаного зобов`язання настав. В матеріалах справи відсутні докази погашення відповідачем вказаної суми боргу.

За даних обставин, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги щодо стягнення 1410000,00 грн. заборгованості за поставлений товар є правомірними, обґрунтованими, підтверджуються належними доказами та підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача пені, річних та інфляційних суд зазначає наступне.

Згідно п. 6.3. Договору у разі несвоєчасної оплати поставленого товару постачальник має право вимагати, а покупець за вимогою постачальника сплачує останньому пеню у розмірі 0,1 % від несвоєчасно сплаченої суми, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в момент прострочення, за кожний день прострочення оплати.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши надані позивачем розрахунки 3% річних та пені суд встановив, що позивач безпідставно нараховує пеню та річні на суму боргу у розмірі 600000,00 грн. по видатковій накладній № РН-3 від 30.11.2018 за період з 31.12.2018 по 10.01.2019, оскільки, як встановлено судом вище, відповідач повинен був оплатити вказаний у Специфікації № 2 товар (в тому числі і товар поставлений за видатковою накладною № РН-3 від 30.11.2018) до 10 січня 2019 року.

З врахування вказаного судом здійснено перерахунок пені та річних за період з 11.01.2019 по 20.06.2019 та встановлено, що стягненню підлягає пеня у розмірі 221736,99 грн. та 3% річних у розмірі 18658,36 грн. В іншій частині стягнення пені та річних позов задоволенню не підлягає, як безпідставний.

Щодо вимоги про стягнення інфляційних втрат, судом встановлено, що при нарахуванні суми інфляційних втрат позивачем не дотримано вимоги п. 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань", відповідно до якого індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

З врахуванням вказаної норми стягненню підлягають інфляційні втрати за загальний період з лютого по червень 2019 року в розмірі 36939,14 грн. В іншій частині стягнення інфляційних втрат позов задоволенню не підлягає.

Частинами 3, 4 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідач своїми процесуальними правами не скористався та належними та допустимими доказами не спростував позовні вимоги позивача.

Судові витрати відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 232-233, 237-238, 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Полтавський турбомеханічний завод" (вул. Зіньківська, 6, м. Полтава, 36014; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МП "ПМК" (вул. Офіцерська 32, офіс 34, м. Запоріжжя, 69068; код ЄДРПОУ 37494 грн. 00 коп. основного боргу, 221736 грн. 99 коп. пені, 18658 грн. 36 коп. 3% річних, 36939 грн. 14 коп. інфляційних втрат, 25310 грн. 02 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст.256, 257 ГПК України). Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 06.08.2019.

Суддя О.С. Семчук