ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.08.2019 року м.Дніпро

Справа № 904/254/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді: Коваль Л.А. (доповідач)

суддів: Білецької Л.М., Паруснікова Ю.Б.

при секретарі судового засідання: Мудрак О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.04.2019 (повний текст складено 15.04.2019, суддя Рудь І.А) у справі №904/254/19

за позовом Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажу в сумі 561 689, 82 грн. -

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог.

Публічне акціонерне товариство "Дніпровський металургійний комбінат" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом, в якому просить стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" штраф за несвоєчасну доставку вантажу у загальній сумі 561 689 грн. 82 коп.

Позовні вимоги мотивовані здісненням Акціонерним товариством перевезення вантажу до станцій призначення Правда та Кам`янське Придніпровської залізниці, одержувачем якого є ПАТ "Дніпровський металургійний комбінат" у період з 01.12.2018 по 11.12.2018 із простроченням, у зв`язку з чим нарахований штраф за несвоєчасну доставку вантажу у сумі 561 689 грн. 82 коп.

2. Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 08.04.2019 у справі №904/254/19 позов задоволено частково: стягнуто з Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат" 558 729 грн. 82 коп. штрафу, 8 380 грн. 95 коп. витрат по сплаті судового збору; у решті позову відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду в частині відмови у задоволенні позову мотивоване тим, що позивачем за накладною № 46317061 від 19.11.2018 штраф нарахований без урахування провізної плати за вагони, відчеплені від основної відправки на шляху прямування по станції Верхівцеве (вагони № 52291986, 62976147) та дослані за призначенням по накладній № 46357885 від 20.11.2018, у сумі 5 980 грн. 00 коп., тому безпідставно заявлено до стягнення штраф у сумі 2 960 грн. 00 коп.

Як зазначено у рішенні суду, перевіркою розрахунку штрафу, виконаного позивачем, за рештою перевезень у спірному періоді, порушень умов договору та чинного законодавства не встановлено, тому задоволені позовні вимоги в іншій частині 558 729,82 грн. (561 689,82 грн. 2 960,00 грн.).

Місцевим господарським судом відхилені посилання відповідача щодо відсутності прострочення доставки вантажів, які перевозяться зі станцій Слов`янськ, Велико-Анадоль, Авдіївка Донецької залізниці, а також неправомірності нарахування позивачем штрафу за несвоєчасну доставку вантажів зі станцій Донецької залізниці (Донецька область), Придніпровської залізниці (Запорізька область), Південно-Західної залізниці (Вінницька область), Південної залізниці (Сумська область), Південної залізниці (Чернігівська область) та Одеської залізниці (Миколаївська область) через воєнний стан, з посиланням на приписи статті 10 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" щодо необхідності надання сертифікату Торгово-промислової палати.

Також місцевим господарським судом відхилені доводи відповідача про збільшення терміну доставки вантажів відповідно до пункту 2.9 Правил обчислення термінів доставки вантажу, оскільки у накладних №№ 53105201, 53088662, 53088845, 53058988 відсутня відмітка працівника станції про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки.

Місцевим господарським судом відмовлено у задоволені клопотання відповідача про зменшення розміру штрафу на 50% як таке, що не підтверджене відповідними доказами та зазначено, що позивач і відповідач є господарюючими суб`єктами і вони несуть відповідний ризик під час здійснення своєї господарської діяльності.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" подало до Центрального апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить частково скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.04.2019 у справі №904/254/19 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у стягненнi частини необґрунтовано нарахованого штрафу у сумі 307 896,54 грн. та зменшити іншу частину нарахованого до стягнення штрафу до 50%.

4. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевим господарським судом помилково застосовано до зазначених правовідносин статтю 10 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" щодо необхідності надання сертифікату Торгово-промислової палати України, в той час, як суд повинен був врахувати Тимчасовий порядок здійснення контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей. Апелянт зазначає, що проходження вагонів через контрольні пункти в`їзду-виїзду підтверджується інформацією про дислокацію і стан вагонів, тому вважає безпідставним нарахування штрафу за несвоєчасну доставку вантажу, перевезення якого здійснювалось зі станції Велико-Анадоль, Слов`янськ, Авдіївка Донецької області (штраф у сумі 27 777,00 грн.).

Також апелянт не погоджується із нарахуванням штрафу за несвоєчасну доставку вантажу, перевезення якого здійснювалось зі станцій Донецької залізниці (Донецька область), Придніпровської залізниці (Запорізька область), Південно-Західної залізниці (Вінницька область), Південної залізниці (Сумська область), Південної залізниці (Чернігівська область) та Одеської залізниці (Миколаївська область) у час дії воєнного стану (штраф у сумі 294 529,54 грн.), оскільки Закон України "Про правовий режим воєнного стану" не містить норми про обов`язкове підтвердження воєнного стану як форс-мажорної обставини торгово-промисловою палатою, а передбачає, що єдиним належним та достатнім доказом є Указ Президента України.

Апелянт вважає необґрунтованою відмову місцевого господарського суду в частині зменшення штрафу до 50%, оскільки нарахований штраф є значним, а надані відповідачем докази на підтвердження заявленого клопотання, на думку апелянта, є достатніми для його задоволення та зменшення штрафу. Апелянт звертає увагу апеляційного господарського суду на те, що наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення, оскільки неустойка має на меті, в першу чергу, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може лягати непомірним тягарем і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Така правова позиція викладена в рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7- оп/2013.

5. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи.

31.07.2019 від Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому товариство просить залишити рішення місцевого господарського суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Позивач зазначає, що повністю підтримує свою позицію щодо наявності вини відповідача у затримці доставки вантажу та про відсутність підстав для зменшення розміру штрафу.

Позивач зазначає, що відповідач не скористався правом внесення відповідних змін до договору про надання послуг №10774/ЦТЛ-2018-18-0213-02 стосовно виникнення перешкод для належного виконання зобов`язань з перевезення вантажів, зокрема через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей.

Також позивач погоджується із висновком місцевого господарського суду щодо необхідності надання висновку Торгово-промислової палати на підтвердження форс-мажорних обставин.

Позивач не забезпечив участь у судовому засіданні свого повноважного представника, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, про поважність причин неявки свого повноважного представника у судове засідання суд не повідомив.

Разом з тим, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (ч. 12 ст. 270 ГПК України).

6. Рух справи в суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 16.07.2019 колегією суддів у складі: головуючого судді: Верхогляд Т.А., суддів: Білецької Л.М., Чередка А.Є. (згідно розпорядження керівника апарату Центрального апеляційного господарського суду від 11 липня 2019 № 902/19 означена колегія визначена у справі № 904/254/19 відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями для вирішення питання щодо прийняття апеляційної скарги тощо у зв`язку з перебуванням у відпустці судді-доповідача Коваль Л.А. головуючого судді у справі № 904/254/19 у відповідності із витягом з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 10.07.2019) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.04.2019 у справі №904/254/19; розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 08.08.2019 об 11:00 год.

Відповідно до пункту 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого Рішенням Ради суддів України від 26.11.2010 р. № 30 (у редакції рішення Ради суддів України від 02.04.2015 № 25) зі змінами, відповідно до пункту 2.6.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Центральному апеляційному господарському суді, затверджених рішенням, оформленим протоколом зборів суддів Центрального апеляційного господарського суду №2 від 08.10.18 зі змінами, розпорядженням керівника апарату суду від 29.07.2019 призначено проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи №904/254/19.

Відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 29.07.2019 для розгляду справи №904/254/19 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді: Коваль Л.А., суддів Білецької Л.М., Чередка А.Є.

У зв`язку із перебуванням у відпустці судді Чередка А.Є. відбулась автоматична зміна складу колегії суддів.

Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.08.2019 визначено для розгляду справи №904/254/19 колегію суддів у складі: головуючого судді: Коваль Л.А., суддів Білецької Л.М., Паруснікова Ю.Б.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 08.08.2019 апеляційну скаргу прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: головуючого судді: Коваль Л.А., суддів Білецької Л.М., Паруснікова Ю.Б.

В судовому засіданні 08.08.2019 оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

7. Встановлені судом обставини справи.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 20.02.2018 між Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця", правонаступником якого є Акціонерне товариство "Українська залізниця", (перевізник) та Публічним акціонерним товариством "Дніпровський металургійний комбінат" (вантажовідправник, вантажоодержувач, платник) укладено договір про надання послуг №10774/ЦТЛ-2018-18-0213-02, предметом якого є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги.

За вказаним договором у грудні 2018 відповідачем здійснено перевезення вантажу до станцій призначення Правда та Кам`янське Придніпровської залізниці, одержувач - ПАТ "Дніпровський металургійний комбінат".

Вказані перевезення оформлені залізничними накладними: № № 46556858, 46556791, 43022854, 46402806, 46402772, 46402798, 41891086, 41898149, 41881624, 43008234, 46558912, 46530929, 46357877, 46357885, 46505699, 52975794, 46450631, 34377085, 43020874, 43003771, 34382010, 53058988, 53027249, 46400834, 46400420, 46491650, 46521555, 46521548, 46451332, 46521571, 46521498, 46451357, 46422887, 46422861, 46317129, 34417386, 41895525, 34407932, 34416867, 34392530, 34407890, 34374504, 34409805, 34362053, 34370544, 34362202, 41917709, 41917725, 34378992, 34369165, 34369215, 34367417, 46317137, 46371720, 46371712, 34356832. 34378562, 34351205, 34351262, 34389916, 33774373, 34433995, 41826488, 34366492, 41891128, 41895459, 41895467, 41891276, 41948373, 53075735, 53089199, 52967882, 52236874, 52975018, 46432506, 46432571, 34366146, 36057560, 34404723, 34402149, 34404715, 34404731, 34408880, 34422758, 34423012, 36064921, 36026805, 36058337, 34423608, 36088268, 36071330, 36086569, 46621363, 53032876, 53105201, 34423582, 34373258, 43058247, 43009109, 53088845, 53088662, 53079836, 46596524, 46596474, 46596516, 46680591, 53040069, 53040176, 53040218, 46317012, 34391532, 34392506, 34433706, 34434910, 53086443, 46657417, 53131470, 36140903, 36140911, 46752929, 46752937, 46753257, 36144509, 36129690, 53146924, 53146965, 43089242, 34409813, 34401117, 34454645, 34396945, 53139218, 46704987, 46535209, 46810362, 36158616, 43129600, 43049709, 36108488, 36116747, 36131258, 34404814, 36131860, 42023606, 42001941, 42001958, 43089390, 43068915, 43083468.

Під час здійснення вказаних перевезень вантажів, було допущено прострочення термінів доставки, що підтверджується календарними штемпелями на вищевказаних залізничних накладних, а саме: вантаж доставлено одержувачу з порушенням терміну доставки, визначеного пунктом 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року № 644 (далі - Правила обчислення термінів доставки вантажу).

Предметом спору у даній справі є матеріально-правова вимога Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат" про стягнення штрафу у розмірі 561 689 грн. 82 коп. за несвоєчасну доставку вантажу за вищезазначеними залізничними накладними.

Відповідно до статей 909 Цивільного кодексу України, 307 Господарського кодексу України, статті 22 Статуту за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Укладення договору перевезення конкретного вантажу підтверджується складенням транспортної накладної.

Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди про перевезення вантажу, яка укладається на бланку встановленої форми між відправником та залізницею на користь третьої особи - одержувача і одночасно є договором застави вантажу як гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за дане конкретне перевезення (ст. 6 Статуту).

Згідно з пунктом 23 Статуту відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем.

Пунктом 41 Статуту передбачено, що залізниці зобов`язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни.

Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами, виходячи з технічних можливостей залізниць.

Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення.

Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

У разі затримки подачі вагонів (контейнерів) під вивантаження внаслідок зайнятості вантажного фронту або з інших причин, залежних від одержувачів, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо він прибув на станцію призначення до закінчення встановленого терміну доставки.

Правила обчислення термінів доставки вантажів затверджено наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року № 644.

Згідно з пунктом 1.2 Правил обчислення термінів доставки вантажу (далі - Правила) термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Пунктом 1.1 Правил визначено терміни, в які залізниці зобов`язані доставляти вантажі за призначенням, зокрема у разі перевезення вантажною швидкістю вагонними відправками у великотоннажних контейнерах термін доставки вантажу обчислюється виходячи з 1 (однієї) доби на кожні повні та неповні 200 км.

Обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах (пункт 2.1 Правил).

Відповідно до пункту 2.4. Правил терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються, зокрема, на одну добу на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу.

Про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції (пункт 2.9 Правил).

Згідно з пунктом 2.10. Правил вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

Оформлення видачі вантажу засвідчується календарним штемпелем станції у відповідній графі накладної і дорожньої відомості. Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці, або дата подачі вагона під вивантаження, якщо вона здійснюється одержувачем на місцях загального або незагального користування (пункт 8 Правил).

Відповідно до статті 131 Статуту претензії вантажоодержувачів щодо сплати штрафів заявляються залізниці призначення.

Статтею 116 Статуту передбачено, що за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі:

10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби;

20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби;

30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Зазначений штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув.

Залізниця не несе відповідальності за порушення термінів доставки, якщо порушення сталося внаслідок стихійного лиха або з інших, не залежних від залізниці обставин.

Місцевий господарський суд встановив, що за накладною № 46317061 від 19.11.2018 Кривий Ріг-Кам`янське, досилка № 46357885 від 20.11.2018, провізна плата за кожен вагон становить 2 990 грн. 00 коп., що підтверджується відміткою у графі провізна плата відомості вагонів до накладної № 46317061 від 19.11.2018.

Всього провізна плата за вагони, відчеплені від основної відправки на шляху прямування по станції Верхівцеве (вагони № 52291986, 62976147) та дослані за призначенням по накладній № 46357885 від 20.11.2018, становить 5 980 грн. 00 коп.

Прострочення в доставці вказаних вагонів № 52291986, 62976147 становить понад 4 доби, штраф 30% від провізної плати складає суму 1 794 грн. 00 коп., тому позивачем помилково нарахований штраф у сумі 2 960 грн. 00 коп., у зв`язку з чим у позові в цій частині відмовлено.

Як зазначено у рішенні місцевого господарського суду, перевіркою розрахунку штрафу, виконаного позивачем, за рештою перевезень у спірному періоді, порушень умов договору та чинного законодавства не встановлено, тому задоволені позовні вимоги в іншій частині 558 729,82 грн. (561 689,82 грн. 2 960,00 грн.).

Відповідно до пункту 2.9. Правил обчислення термінів доставки вантажів у разі затримки вантажу в процесі перевезення термін доставки збільшується на термін виконання митних та інших адміністративних правил; тимчасової перерви в перевезенні, яка трапилася не з вини залізниці; необхідний для ветеринарного огляду та напування тварин; вивантаження зайвої маси, виправлення навантаження або упаковки, а також на перевантаження, які трапилися з вини відправника; інших затримок, які трапились з вини відправника чи одержувача.

Про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції.

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" заперечує проти нарахування штрафу за порушення строків доставки вантажу за накладними №№53105201, 53088662, 53088845, 53058988, перевезення якого здійснювалось зі станції Велико-Анадоль, Слов`янськ, Авдіївка Донецької області, посилаючись на відсутність вини залізниці, у зв`язку із затримкою на станціях Красний Лиман (Лиман) та Волноваха для здійснення контрольно-перевірочних заходів, тобто виконання адміністративних правил відповідно до Тимчасового порядку здійснення контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей.

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" заперечує проти нарахування штрафу за порушення строків доставки вантажу зі станцій Донецької залізниці (Донецька область) (накладні №№ 53146924, 53146965, 53131470, 53079836, 52236874, 52967882, 53027249, 53086443, 53040069, 53040176, 53040218, 53032876, 53075735, 53089199, 52975794, 53139218, 52975018), Придніпровської залізниці (Запорізька область) (накладні № № 46704987, 46596474, 46596516, 46596524, 46402806, 46402772, 46402798, 46657417, 46530929), Південно-Західної залізниці (Вінницька область) (накладні № № 34377085, 34389916, 34454645, 34366146, 34367417, 34369215, 34369165, 34378992, 34356832, 34391532, 34392506, 34433706, 34434910, 34423012), Південної залізниці (Сумська область) (накладні № № 43003771, 43022854, 34396945, 43129600), Південної залізниці (Чернігівська область) (накладна № 43089390) та Одеської залізниці (Миколаївська область) (накладні № № 42023606, 42001941, 42001958, 41891276, 41895467, 41895459, 41891128, 41826488, 41881624, 41898149, 41891086, 41895525, 41917709, 419177725), посилаючись на відсутність вини залізниці у зв`язку із воєнним станом у вказаних областях.

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" просило зменшити нарахований позивачем штраф на 50%, обґрунтовуючи тим, що підприємство відповідача внесено до переліку підприємств, які мають стратегічне значення для економіки та безпеки держави, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2015 №83. Відповідач вказує на те, що збитки, які міг би понести позивач, внаслідок прострочення в доставці вантажу відсутні.

8. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Місцевим господарським судом відхилені заперечення відповідача проти нарахування штрафу за порушення строків доставки вантажу за накладними №№53105201, 53088662, 53088845, 53058988, перевезення якого здійснювалось зі станції Велико-Анадоль, Слов`янськ, Авдіївка Донецької області, з тих підстав, що відповідно до статті 10 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежне виконання) зобов`язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України, тоді як в матеріалах справи відсутні Сертифікати ТПП України, які би могли бути підставою для звільнення відповідача від відповідальності за неналежне виконання зобов`язання щодо своєчасної доставки вантажу за переліченими вище накладними.

Місцевим господарським судом зазначено, що у порушення вимог п. 2.9 Правил обчислення термінів доставки вантажу у накладних №№ 53105201, 53088662, 53088845, 53058988 відсутня відмітка працівника станції про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки.

Апелянт не погоджується із таким висновком місцевого господарського суду та вважає, що ним помилково застосовано до зазначених правовідносин статтю 10 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" щодо необхідності надання сертифікату Торгово-промислової палати України, в той час, як необхідно застосувати Тимчасовий порядок здійснення контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей.

Між тим, посилання апелянта на Тимчасовий порядок здійснення контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, не є підставою для звільнення відповідача від відповідальності за порушення строку доставки вантажу, оскільки даний порядок регламентує порядок переміщення, але не містить положень щодо збільшення терміну доставки вантажів через необхідність проходження контрольного пункту.

Відтак, існування наведених вище обставин, що створили відповідачу перешкоди під час перевезення, не звільняє відповідача від відповідальності за порушення встановленого терміну доставки означеного вантажу, а інших підстав для звільнення від відповідальності та збільшення терміну доставки вантажу, які передбачені Статутом залізниць та Правилами обчислення термінів доставки вантажу, позивачем не зазначено.

Апеляційний господарський суд погоджується із доводами позивача про те, що відповідач не скористався правом внесення відповідних змін до договору про надання послуг №10774/ЦТЛ-2018-18-0213-02 стосовно виникнення перешкод для належного виконання зобов`язань з перевезення вантажів, зокрема через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей. Також апеляційний господарський суд враховує, що Тимчасовий порядок здійснення контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей введений у дію у 2017 році, в той час як спірні перевезення здійснені у листопаді грудні 2018 року, тобто до початку здійснення доставки вантажу відповідач був обізнаний щодо прямування вантажів через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей.

Заперечення відповідача проти нарахування штрафу за порушення строків доставки вантажу у період довоєнного стану зі станцій Донецької залізниці (Донецька область), Придніпровської залізниці (Запорізька область), Південно-Західної залізниці (Вінницька область), Південної залізниці (Сумська та Чернігівська області), Одеської залізниці (Миколаївська область) (накладні №№ 53146924, 53146965, 53131470, 53079836, 52236874, 52967882, 53027249, 53086443, 53040069, 53040176, 53040218, 53032876, 53075735, 53089199, 52975794, 53139218, 52975018, 46704987, 46596474, 46596516, 46596524, 46402806, 46402772, 46402798, 46657417, 46530929, 34377085, 34389916, 34454645, 34366146, 34367417, 34369215, 34369165, 34378992, 34356832, 34391532, 34392506, 34433706, 34434910, 34423012, 43003771, 43022854, 34396945, 43129600, 43089390, 42023606, 42001941, 42001958, 41891276, 41895467, 41895459, 41891128, 41826488, 41881624, 41898149, 41891086, 41895525, 41917709, 419177725) відхилені місцевим господарським судом з підстав їх недоведеності, а саме відсутністю сертифікату Торгово-промислової палати України.

Апелянт не погоджується із таким висновком місцевого господарського суду, посилаючись на те, що Закон України "Про правовий режим воєнного стану" не містить норми про обов`язкове підтвердження воєнного стану як форс-мажорної обставини торгово-промисловою палатою, єдиним належним та достатнім доказом є Указ Президента України, тому просить відмовити у задоволенні позову про стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажу за вказаними накладними (штраф у сумі 294 529,54 грн.).

Апеляційний господарський суд погоджується із доводами апелянта, що підтвердженням режиму воєнного стану є Указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України.

Відповідно до статті 617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Залізниця не несе відповідальності за порушення термінів доставки, якщо порушення сталося внаслідок стихійного лиха або з інших, не залежних від залізниці обставин (стаття 116 Статуту залізниць України).

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що перевезення вантажів у період дії воєнного стану в Україні спричинило затримку вантажів на шляху прямування з причин, що не залежали від залізниці.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (статті 76-79 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Між тим, в матеріалах справи не міститься жодного доказу на підтвердження того, що перевезення вантажів у період дії воєнного стану в Україні спричинило затримку вантажів на шляху прямування з причин, що не залежали від залізниці.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд погоджується із висновком місцевого господарського суду про стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажу у період дії воєнного стану.

Оцінивши подані відповідачем докази на підтвердження заявленого клопотання про зменшення штрафу та враховуючи заперечення відповідача щодо зменшення розміру штрафу, приймаючи до уваги інтереси обох сторін, місцевий господарський суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання відповідача.

Апелянт вважає необґрунтованою відмовою місцевого господарського суду в частині зменшення штрафу до 50%, оскільки нарахований штраф є значним, а надані відповідачем докази на підтвердження заявленого клопотання, на думку апелянта, є достатніми для його задоволення та зменшення штрафу. Апелянт звертає увагу апеляційного господарського суду на те, що наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення, оскільки неустойка має на меті, в першу чергу, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може лягати непомірним тягарем і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора та просить врахувати значну заборгованість позивача перед відповідачем.

Відповідно до частини 1 статті 233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню з відповідача, суд оцінює, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини неналежного виконання або невиконання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Відповідно до статей 74, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Між тим, апеляційний господарський суд погоджується із місцевим господарським судом, що надані відповідачем докази, а саме: листи Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області від 25.01.2019 №12-06/890 "Щодо надання інформації про безспірне списання на користь РФ "Придніпровська залізниця" та від 14.02.2019 №12-06/1473 "Щодо розгляду заяви", інформація щодо відправлення вантажів по регіональній філії "Придніпровська залізниця", Інформація про недоотримані кошти за перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян, витрати на перевезення яких відшкодовуються з державного та місцевого бюджетів, по регіональній філії "Придніпровська залізниця" за 2017, 2018 роки, баланс (звіт про фінансовий стан) на 31 грудня 2018 року, довідка про розрахунки по обов`язковим платежам на 31 грудня 2018 року інформація про дебіторську заборгованість станом на 31 грудня 2018 року, інформація про кредиторську заборгованість на 31 грудня 2018 року, не підтверджують збитковість підприємства відповідача.

Посилання на те, що Придніпровську залізницю включено до переліку підприємств, які мають істотне стратегічне значення для економіки та безпеки держави, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2015 №83, не є тією достатньою обставиною, що надає право суду на зменшення розміру неустойки, без дослідження всіх доказів для зменшення неустойки у сукупності. При цьому, організаційна форма підприємства відповідача, в даному випадку засновником якого є держава в особі Кабінету Міністрів України, не впливає на те, що відповідач є таким самим учасником господарських відносин та суб`єктом господарювання, як і позивач та на нього, відповідно, розповсюджуються ті самі норми права, що регулюють спірні відносини, в даному випадку щодо відповідальності за неналежне виконання зобов`язань, що мало місце у цій справі.

Доводи апелянта про наявність значної заборгованості (2 242 682,97 грн.) позивача перед відповідачем згідно судових рішень у справах №№ 904/3216/18, 904/3736/18, 904/856/18, 904/4272/18, 904/4621/18, 904/3586/18, 904/4314/18, 904/3904/18, 904/4655/18, 904/3722/18, 904/4322/18, 904/3795/18, 904/4618/18, 904/4317/18, 904/4622/18, 904/4619/18, 904/4661/18, 904/4617/18, 904/4273/18, 904/4656/18, 904/4690/18, 904/3833/18, 904/3224/18, 904/3701/18 не підтверджують збитковості підприємства відповідача, а лише підтверджують наявність заборгованості позивача перед відповідачем.

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи встановлені вище обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд відхиляє доводи апелянта, наведені в обґрунтування апеляційної скарги.

10. Судові витрати

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця".

Керуючись статтями 269, 275-279 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.04.2019 у справі №904/254/19 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.04.2019 у справі №904/254/19 залишити без змін.

Витрати з оплати судового збору за подання апеляційної скарги віднести на Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця".

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 14.08.2019.

Головуючий суддя Л.А. Коваль

Суддя Л.М. Білецька

Суддя Ю.Б. Парусніков