РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

02.08.2019Справа № 910/8303/18

за позовом доЛуганської обласної клінічної лікарні Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Медторг"
про стягнення 1 221 799,86 грн.

Суддя Підченко Ю.О. Секретар судового засідання Лемішко Д.А.
Представники сторін:
від позивача: від відповідача: Дубовик С.А. - представник за довіреністю. не з`явився.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У червні 2018 Луганська обласна клінічна лікарня (надалі - позивач) звернулась до Господарського суду м. Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Медторг" (надалі - відповідач/ТОВ "НВП "Медторг") 700 299,92 грн. пені та 521 499,94 грн. штрафу, а всього - 1 221 799, 86 грн.

Позов мотивовано тим, що порушення умов договору про закупівлю № 180 від 22.11.2017 в обумовлені строки до 31.12.2017, відповідач не поставив обладнання, при цьому позивач не вправі переносити строки поставки на новий бюджетний рік, враховуючи положення постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2014 № 117 "Про здійснення попередньої оплати товарів, робіт і послуг, що закуповуються за бюджетні кошти", внаслідок чого наявні підстави для стягнення з ТОВ "НВП "Медторг" штрафні санкції передбачені п. 7.3 договору, які нараховані за період з 01.01.2018 по 04.04.2018 (дата поставки товару).

Рішенням Господарського суду м. Києва від 09.10.2018 у справі № 910/8303/18 (суддя Сівакова В.В.) позов задоволено частково та стягнуто з відповідача на користь позивача про стягнення 320 349,96 грн. пені, 521 499,94 грн. штрафу та 12 627,75 грн. витрат по сплаті судового збору, а в решті позову відмовлено.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 22.01.2019 у справі № 910/8303/18 (судді: Мартюк А.І., Зубець Л.П., Калатай Н.Ф.) рішення Господарського суду м. Києва від 09.10.2018 залишено без змін.

Відповідно до постанови Верховного суду від 17.04.2019 у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.01.2019 та рішення Господарського суду міста Києва від 09.10.2018 в частині задоволення позовних вимог про стягнення 320 349, 96 грн. пені, 521 499, 94 грн. штрафу, 12 627,75 грн. витрат по сплаті судового збору у справі № 910/8303/18 скасовано, а справу № 910/8303/18 у скасованій частині направлено на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

При цьому, Верховний суд у вказаній постанові від 17.04.2019 по справі вказав на те, що для вирішення спору необхідно встановити наявність або відсутність підстав для покладання на відповідача обов`язку відшкодувати штрафні санкцій у заявленому розмірі у зв`язку з простроченням виконання зобов`язання з поставки товару за договором про закупівлю № 180 від 22.11.2017, тобто суду необхідно встановити з якого часу позивачем фактично отримано товар, з урахуванням положень Цивільного кодексу України, умов договору про закупівлю № 180 від 22.11.2017 зокрема Глави V "Поставка Товару" та наявних у справі доказів.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу від 07.05.2019 року справу № 910/8303/18 передано на розгляд судді Підченку Ю.О.

Згідно ухвали Господарського суду міста Києва від 11.05.2019 справу № 910/8303/18 прийнято до провадження суддею Підченком Ю.О., вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, оскільки вона є складною з огляду на наявні матеріали та призначено підготовче судове засідання на 14.06.2019.

29.05.2019 через відділ автоматизованого документообігу суду, моніторингу виконання документів (канцелярія) суду відповідачем подано відзив на позовну заяву, у якому він зазначив, що встановлення позивачем граничної дати поставки товару - до 31.12.2017 та при цьому акт від 02.02.2018, щодо передачі товару відповідно до умов договору про закупівлю № 180 від 22.11.2017. Також у даному відзиві міститься прохання про визнання поважними причин неподання відповідачем доказів разом з відзивом та встановлення додаткового строку для їх подання. Окрім того відповідач у даному відзиві вказує на те, що у випадку ненадання позивачем відповідних документів на адвокатський запит, відповідач буде клопотати перед судом про винесення ухвали про витребування доказів, однак вказане клопотання не може бути заявлене раніше, ніж відповідач вчинить дії для отримання вказаних доказів самостійно та надасть суду відповідні докази неможливості самостійного отримання доказів. Окрім того, до відзиву відповідачем долучено клопотання про виклик свідка - заступника Головного лікаря Луганської обласної клінічної лікарні Загідько Б. Г.

29.05.2019 на виконання ухвали Господарського суду міста Києва від 11.05.2019 від позивача надійшли додаткові обґрунтування та пояснення за позовною заявою про стягнення штрафних санкцій за договором про закупівлю № 180 від 22.11.2017 разом із додатковими доказами, а також відповідь на відзив відповідача, у якому він зазначає, що акт від 02.02.2018, щодо передачі товару відповідно до умов договору про закупівлю № 180 від 22.11.2017 не є належним і допустимим доказом у даній справі та таким доказом, натомість є акт прийому-передачі № 2 пересувного кабінету рентгенівської та ультразвукової діагностики на базі шасі IVECO Daily 70С15 кузова (рами) НОМЕР_1 VIN НОМЕР_2 та супровідної документації від 04.04.2018, а також видаткова накладна № РН-0000001 від 04.04.2018.

11.06.2019 від відповідача надійшли письмові заперечення на відповідь на відзив, у якій він зазначив, що підпис головного лікаря збоку позивача у акті від 02.02.2018, щодо передачі товару відповідно до умов договору про закупівлю № 180 від 22.11.2017 не вимагається, а відтак даний акт свідчить про передачу товару позивачеві саме 02.02.2018, а відтак відповідачем не порушено взяті не себе зобов`язання з поставки товару у терміни обумовлені зазначеним договором.

26.06.2019 через відділ автоматизованого документообігу суду, моніторингу виконання документів (канцелярія) суду від відповідача надійшли письмові заперечення проти долучення позивачем до матеріалів справи додаткових доказів, а також заява, з якої вбачається, що стосовно заяву про виклик свідка від 29.05.2019 представник відповідача підтримує та обґрунтовує не ст. 89 Господарського процесуального кодексу України, як зазначено в ухвалі суду від 14.06.2019, а ч. 3 ст. 87 Господарського процесуального кодексу України, якою передбачено допит сторони в якості свідка за його згодою.

01.07.2019 позивачем, у свою чергу, подано заяву в порядку ч. 1 ст. 169 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) щодо питання надсилання додаткових обґрунтувань та пояснень з додатками позивача від 27.05.2019, а також щодо видаткової накладної № РН-0000001 від 04.04.2018 і її належності та допустимості в якості доказу у даній справі поряд із наданим позивачем акту прийому-передачі № 2 пересувного кабінету рентгенівської та ультразвукової діагностики на базі шасі IVECO Daily 70С15 кузова (рами) НОМЕР_1 VIN НОМЕР_2 та супровідної документації від 04.04.2018.

В судовому засіданні, що відбулось 05.07.2019 судом відмовлено у вимозі відповідача зобов`язання позивача направити долучені позивачем матеріали на адресу відповідача, прийнято до розгляду докази, що були долучені позивачем разом із письмовими поясненнями від 29.05.2019, встановлено, що жодних відомостей про згоду ОСОБА_1 про допит його як свідка матеріали справи не містять, що прямо суперечить вказівкам ч. 3 ст. 87 ГПК України, а також закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті, та про все вищезазначене було вказано в ухвалі суду від 05.07.2019.

01.08.2019 від відповідача до суду надійшла заява, у якій він просить суд просити засідання без участі представника.

У судове засідання, що відбулось 02.08.2019, представник відповідача не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Частиною 1 ст. 202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Таким чином, з урахуванням того, що відповідача було належним чином повідомлено про час і місце судового засідання, а також заяви відповідача, у якій він просив суд розглядати справу без участі його представника, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача.

У судовому засіданні 02.08.2019 відповідно до приписів ч. 1 ст. 240 ГПК України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

22.11.2017 між Луганською обласною клінічною лікарнею (надалі за договором - Замовник) та ТОВ "НВП "Медторг" (надалі за договором - Учасник) укладено договір про закупівлю № 180 (надалі - Договір), за умовами якого (п. 1.1. Договору), Учасник зобов`язався у 2017 році поставити замовнику товар, зазначений в п. 1.2 договору, а Замовник - прийняти і оплатити товар.

Зокрема, згідно з п. 1.2 Договору, Учасник поставляє замовнику 33120000-7 Системи реєстрації медичної інформації та дослідне обладнання (Лот № 2: пересувний кабінет рентгенівської та ультразвукової діагностики на базі шасі IVECO Dialy70C15).

Згідно з п. 3.1 Договору ціна договору (загальна вартість товару, що поставляється) становить 7 449 999,12 грн.

Відповідно до п. 4.1 Договору, розрахунки проводяться шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Учасника після отримання Замовником поставленого товару, на підставі накладної протягом семи робочих днів після поставки товару. У разі затримки бюджетного фінансування розрахунки за отриманий товар здійснюються протягом п`яти банківських днів з дати отримання замовником бюджетного фінансування закупівлі на свій реєстраційний рахунок.

Згідно з п. 4.2 Договору, Замовник має право здійснити попередню оплату, яка здійснюється відповідно до встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 23.04.2014 № 117 "Про здійснення попередньої оплати товарів, робіт і послуг, що закуповуються за бюджетні кошти" умов, на підставі рахунку-фактури, на строк не більше трьох місяців.

Пунктом 5.1 Договору визначено строк поставки товару: до 31.12.2017 або у разі здійснення попередньої оплати відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2014 № 117 "Про здійснення попередньої оплати товарів, робіт і послуг, що закуповуються за бюджетні кошти" протягом 90 календарних днів з моменту здійснення оплати.

Відповідно до п. 5.4 Договору, перевірка кожної окремої партії товару по кількості та комплектності здійснюється матеріально-відповідальними особами Замовника та підтверджується підписом на всіх екземплярах видаткових накладних у день одержання товару.

За умовами п. 5.6 Договору, Учасник зобов`язаний доставити товар за місцем призначення, провести введення Товару в експлуатацію, що підтверджується підписаним Сторонами актом.

Поряд із тим, згідно з п. 6.1.2 Договору Замовник зобов`язаний приймати поставлений товар згідно з видатковими накладними.

Відповідно до п. 6.3.1 договору Учасник зобов`язаний забезпечити поставку товару у строки, встановлені цим договором.

За своєю правовою природою укладений між позивачем та відповідачем договір є договором поставки. Сторони досягли всіх суттєвих умов відносно вказаного виду договору, а тому відповідно до вимог ст. ст. 638, 712 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та ст. ст. 179, 180, 265 Господарського кодексу України (далі - ГК України) та є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно зі ст. ст. 173, 174, 175 ГК України (ст. ст. 11, 202, 509 ЦК України) і відповідно до ст. 629 ЦК України та є обов`язковим для виконання сторонами.

Поряд із тим, суд приймає до уваги, що пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2014 № 117 "Про здійснення попередньої оплати товарів, робіт і послуг, що закуповуються за бюджетні кошти" (далі - постанова № 117) установлено, що розпорядники бюджетних коштів та одержувачі бюджетних коштів у договорах про закупівлю товарів, робіт і послуг за бюджетні кошти можуть передбачати відповідно до належним чином оформленого рішення головного розпорядника бюджетних коштів попередню оплату лише у разі закупівлі на строк не більше трьох місяців, зокрема медичного обладнання та санітарних автотранспортних засобів для забезпечення закладів охорони здоров`я згідно з державними програмами і заходами програмного характеру.

При цьому, згідно п. 2 постанови № 117 установлено, що розпорядники бюджетних коштів та одержувачі бюджетних коштів здійснюють попередню оплату тільки тих товарів, робіт і послуг, що згідно з договорами про закупівлю передбачається поставити, виконати і надати протягом поточного бюджетного періоду, крім медичного обладнання та санітарних автотранспортних засобів для забезпечення закладів охорони здоров`я згідно з державними програмами і заходами програмного характеру,

Так,як вбачається із платіжного доручення № 12 від 22.11.2017, копія якого міститься в матеріалах справи, позивач на підставі рахунку-фактури № СФ-0000054 від 22.11.2017 та договору № 180 від 22.11.2017 перерахував відповідачу попередню оплату за товар відповідно до умов Договору в сумі 7 449 999,12 грн., а відтак, виходячи з умов Договору, відповідач мав здійснити поставку товару позивачу до 20.02.2018 включно.

За приписами ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

При цьому, ч. 1 ст. 664 ЦК України визначає момент виконання обов`язку продавця передати товар. Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:

1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар;

2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Водночас, за ч. 2 ст. 664 ЦК України, якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов`язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв`язку для доставки покупцеві.

Окрім того, виходячи з приписів постанови Верховного суду від 17.04.2019 по даній справі, суд приймає до уваги положення ст. 683 ЦК України, які визначають, що якщо договором купівлі-продажу встановлений обов`язок продавця передати покупцеві певний набір товару у комплекті (комплект товару), зобов`язання є виконаним з моменту передання продавцем усього товару, включеного до комплекту. Продавець зобов`язаний передати весь товар, який входить до комплекту, одночасно, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання.

При цьому за приписами ст. 684 ЦК України, у разі передання некомплектного товару покупець має право вимагати від продавця за своїм вибором пропорційного зменшення ціни або доукомплектування товару в розумний строк. Якщо продавець у розумний строк не доукомплектував товар, покупець має право за своїм вибором вимагати заміни некомплектного товару на комплектний, або відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої грошової суми. Наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються також у разі порушення продавцем обов`язку передати покупцеві комплект товару (стаття 683 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання.

Відтак, з урахуванням п. 5.6. Договору, факт передачі відповідачем позивачеві товару в повному обсязі та у повній комплектації відповідно до умов Договору має бути засвідчений відповідним актом.

Посилання відповідача на те, що товар поставлений ще 02.02.2018 згідно акту приймання-передачі від 02.02.2018 не приймається судом до уваги з огляду на те, що зазначений акт підписаний не уповноваженими на те особами, оскільки доказів протилежного не подано. При цьому даний акт не підтверджує прийом-передачу товару в повному обсязі, а лише засвідчує встановлені комісією зауваження щодо комплектності товару.

Натомість, як вбачається з листів позивача № 01-8/144/1 від 08.02.2018 та №01-5/196 від 27.02.2018, копії яких містяться в матеріалах справи, позивач звертався до відповідача з вимогами щодо виконання останнім взятих на себе зобов`язань із поставки товару відповідно до умов Договору.

Так, під час нового розгляду справи судом позивачем надано суду акт прийому-передачі № 2 пересувного кабінету рентгенівської та ультразвукової діагностики на базі шасі IVECO Daily 70С15 кузова (рами) НОМЕР_1 VIN НОМЕР_2 та супровідної документації від 04.04.2018, копія якого міститься в матеріалах справи, який в сукупності з видатковою накладною № РН-0000001 від 04.04.2018, яка також була досліджена судом, засвідчує факт передачі відповідачем позивачеві товару відповідно до умов Договору 04.04.2018.

Підсумовуючи вищевикладене, дослідивши матеріали справи, наявні в ній докази, а також умови договору про закупівлю № 180 від 22.11.2017, а також приймаючи до уваги положення статей 664, 683 та 684 ЦК України, враховуючи факт передачі товару відповідачем позивачеві в повному обсязі 04.04.2018, суд приходить до висновку, що відповідачем допущено прострочення виконання взятого на себе зобов`язання щодо поставки позивачеві товару відповідно до умов Договору починаючи з 21.02.2018 і до моменту його передачі 04.04.2018.

За приписами ст. ст. 610, 611, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Так, відповідно до п. 7.1 Договору у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену законами та цим договором.

Окрім того пунктом 7.3 Договору передбачено, що за порушення строків поставки товару Учасник сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1 відсотка вартості товару, з яких допущено прострочення поставки товару за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додаткового стягується штраф у розмірі 7 відсотків вказаної вартості.

Відтак, оскільки прострочення з постачання товару мало місце, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача щодо стягнення з відповідача 521 499,94 грн. штрафу, розрахунком позивача, який відповідає умовам Договору та вимогам Закону.

Поряд із тим, з урахуванням того, що період прострочення відповідачем взятого на себе зобов`язання з поставки товару за Договором становить з 21.02.2018 по 04.04.2018, розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 320 349,96 грн., за розрахунком суду, що відповідає вимогам закону та умовам Договору, у зв`язку із чим вимоги позивача в частині стягнення пені підлягають задоволенню частково - на вказану суму, у зв`язку із чим в іншій частині позовних вимог про стягнення пені в позові слід відмовити, оскільки розрахунок здійснений з порушенням чинного законодавства України, а саме не вірно визначено період прострочення поставки товару.

Відповідно до положень статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються Сторони, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 165, 178, 232, 233, 237, 238, 240, 241, 247, ч. 1. ст. 256, ст. 288 Господарського процесуального кодексу України, ст. ст. 530, 598, 664, 683, 684, 655, 712, 1212, 1213 Цивільного кодексу України та ст. 202, 230, 265, Господарського кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги Луганської обласної клінічної лікарні задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП "Медторг" (01030, м. Київ, вул. Пирогова, 2/37; ідентифікаційний ) на користь Луганської обласної клінічної лікарні (93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Сметаніна, 5; ідентифікаційний ) 320 349 (триста двадцять тисяч триста сорок дев`ять) грн. 96 коп. пені, 521 499 (п`ятсот двадцять одна тисяча чотириста дев`яносто дев`ять) грн. 94 коп. штрафу, 12 627 (дванадцять тисяч шістсот двадцять сім) грн. 75 коп. витрат по сплаті судового збору за подання позову. Видати наказ.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 12.08.2019 року.

Суддя Ю.О. Підченко