ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2019 року

м. Київ

Справа № 916/2104/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Львова Б.Ю. (головуючий), Бенедисюка І.М. і Булгакової І.В.,

за участю секретаря судового засідання Крапивної А.М.,

представників учасників справи:

позивача - акціонерного товариства «Укртрансгаз» (далі - АТ «Укртрансгаз») - Роєнка Є.В.,

відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю «Одесагаз-Постачання» (далі - ТОВ «Одесагаз-Постачання») - Кулинича К.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу АТ «Укртрансгаз»

на рішення господарського суду Одеської області від 12.02.2019 (суддя Петренко Н.Д.),

постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 29.05.2019 [колегія суддів: Савицький Я.Ф. (головуючий), Разюк Г.П., Колоколов С.І.]

та додаткову постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 14.06.2019 [колегія суддів: Савицький Я.Ф. (головуючий), Разюк Г.П., Колоколов С.І.]

зі справи № 916/2104/18

за позовом АТ «Укртрансгаз»

до ТОВ «Одесагаз-Постачання»

про стягнення 9 712 034,97 грн.

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. АТ «Укртрансгаз» звернулося до господарського суду Одеської області з позовом (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог) про стягнення з ТОВ «Одесагаз-Постачання» 9 712 034,97 грн, з яких 4 082 849,12 грн. пені, 1 296 370,93 грн. 3 % річних і 3 542 814, 92 грн. інфляційних втрат внаслідок прострочення зобов`язань з оплати наданих послуг за договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами від 01.07.2015 № /Н31 (далі - Договір).

1.2. Позовна заява мотивована неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за Договором у частині своєчасної оплати за надані послуги з транспортування природного газу.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

2.1. Рішенням господарського суду Одеської області від 12.02.2019 позов задоволено частково; стягнуто з ТОВ «Одесагаз-Постачання» на користь АТ «Укртрансгаз» заборгованість у розмірі 1 783 655,84 грн., з яких пеня в розмірі 487 284,91 грн. і 3 % річних у розмірі 1 296 370,93 грн.

Рішення суду першої інстанції обґрунтоване наявністю підстав для стягнення з відповідача пені і 3 % річних, оскільки відповідач порушив строки оплати наданих позивачем послуг. При цьому суму пені, що підлягає стягненню за рішенням суду, зменшено до 10 % з огляду на надмірно великі санкції порівняно зі збитками позивача. Щодо інфляційних втрат суд дійшов висновку про відсутність підстав для їх нарахування, оскільки прострочення з оплати послуг складає період менший ніж один місяць.

2.2. Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 29.05.2019 рішення господарського суду Одеської області від 12.02.2019 скасовано; у задоволенні позову відмовлено.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована відсутністю правових підстав для задоволення позовних вимог, оскільки оплата за природний газ проводилася відповідачем у порядку, встановленому алгоритмом розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки зі спеціальним режимом використання постачальників природного газу, який затверджується Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг, а остаточний розрахунок проводився на підставі спільних протокольних рішень відповідно до умов постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій" (далі - Постанова № 20) і постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 № 256 «Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів та здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету» (далі - Постанова № 256), та відповідач на виконання умов спільних протокольних рішень повністю розрахувався за природний газ.

2.3. Додатковою постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 14.06.2019 стягнуто з АТ «Укртрансгаз» на користь ТОВ «Одесагаз-Постачання» судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 218 520,78 грн., оскільки при прийнятті постанови від 29.05.2019 не було вирішено питання про розподіл судових витрат відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги

АТ «Укртрансгаз», посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, просить (з урахуванням доповнення до касаційної скарги) рішення господарського суду Одеської області від 12.02.2019 в частині відмови в задоволенні позову, постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 29.05.2019 і додаткову постанову цього суду від 14.06.2019 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

4. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

4.1. Суд апеляційної інстанції, на відміну від суду першої інстанції, не врахував, що нарахування пені, 3 % річних та інфляційних втрат не здійснювались на суми, які були сплачені на підставі Спільних протокольних рішень та, відповідно, ці суми відмежовані в самих розрахунках заборгованості.

Отже, апеляційний господарський суд помилково застосував положення Постанови № 20 і частини першої статті 653 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), які не підлягали застосуванню, і не застосував приписи статей 509, 526, 549, 629, 625 ЦК України, статей 193, 230 Господарського кодексу України (далі - ГК України), які підлягають застосуванню.

4.2. Місцевий господарський суд безпідставно відмовив у стягненні інфляційних втрат, оскільки не врахував, що нарахування цих сум позивачем виконані за кожний повний місяць, у яких оплата від відповідача не надходила.

4.3. У частині зменшення пені на 90 % рішення місцевого господарського суду ухвалено з порушенням приписів частини третьої статті 551 ЦК України і статті 233 ГК України, оскільки правовий аналіз цих норм свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов і обставин. При цьому, за переконанням позивача, нарахована пеня не є значно чи надмірно великою, виходячи із вартості порушеного зобов`язання, а суд першої інстанції цього не врахував, порушивши справедливий баланс між сторонами.

4.4. В порушення приписів статей 7, 73, 76- 79, 86, 236 ГПК України апеляційний господарський суд не навів правові обґрунтування, з огляду на які не взяв до уваги докази і наведені в апеляційній скарзі доводи позивача.

5. Доводи ТОВ «Одесагаз-Постачання»

ТОВ «Одесагаз-Постачання» подало відзив на касаційну скаргу, в якому зазначило про безпідставність її доводів та просило постанову апеляційного господарського суду зі справи залишити без змін, а скаргу - без задоволення.

6. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

6.1. АТ «Укртрансгаз» (газотранспортне підприємство) і ТОВ «Одесагаз-Постачання» (замовник) укладено Договір, за умовами якого:

газотранспортне підприємство зобов`язується надати замовнику послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу замовника від пунктів приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення - газорозподільних станцій, а замовник зобов`язується внести плату за надані послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами в розмірі, у строки та порядку, передбачені умовами Договору (пункт 1.1);

річний плановий обсяг транспортування природного газу замовника складає 282 000,0 тис. куб. м (пункт 1.2);

оплата вартості послуг за транспортування газу здійснюється замовником (крім гарантованого постачальника) шляхом перерахування грошових коштів на рахунок газотранспортного підприємства на умовах 100 відсотків попередньої оплати за десять днів до початку місяця, у якому буде здійснюватися транспортування газу. Замовник самостійно визначає розмір суми платежу попередньої оплати як добуток тарифу та планового обсягу газу на відповідний місяць. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться замовником до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів. У платіжних дорученнях замовник повинен обов`язково вказувати номер договору, дату його підписання та звітний період (місяць, рік), за який здійснюється оплата. У випадку, якщо в платіжних дорученнях замовника не зазначено номер договору, дата його підписання, звітний період (місяць, рік), за який здійснюється оплата, газотранспортне підприємство зараховує кошти, що надійшли від замовника, у першу чергу, як погашення заборгованості за надані послуги з транспортування газу, що виникла перша за часом у попередніх періодах (пункт 5.5);

у випадку, якщо замовник є гарантованим постачальником, то замовник здійснює оплату послуг з транспортування природного газу в місяці, у якому здійснюється транспортування газу, шляхом щоденного перерахування коштів на рахунок газотранспортного підприємства в порядку, установленому алгоритмом розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання газопостачальних підприємств, який затверджується національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться замовником до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів (пункт 5.6);

газотранспортне підприємство і замовник у випадку невиконання або неналежного виконання зобов`язань за договором несуть відповідальність у межах, передбачених законодавством (пункт 7.1);

у разі порушення замовником строків оплати, передбачених розділом 5 Договору, із замовника стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу (пункт 7.3 );

Договір набирає чинності з дня його підписання сторонами та діє в частині транспортування газу з 01.07.2015 до 31.12.2015, а в частині проведення розрахунків за надані Газотранспортним підприємством послуги - до повного виконання відповідачем своїх зобов`язань за цим Договором. Договір вважається продовженим на кожний наступний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення дії Договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов (пункт 1.1).

6.2. На виконання умов Договору позивач з квітня 2016 року по грудень 2017 року надав відповідачу послуги з транспортування природного газу на загальну суму 336 410 100,54 грн., що підтверджується відповідними актами наданих послуг.

6.3. Відповідно до Постанови № 20 Головним управлінням Державної казначейської служби України в Одеській області, Департаментом фінансів Одеської обласної державної адміністрації, Департаментом фінансів Одеської міської ради, Департаментом праці та соціальної політики Одеської міської ради, ТОВ «Одесагаз-Постачання», АТ «Укртрансгаз» та публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» складено та підписано 88 спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України (далі - Спільні протокольні рішення).

Розділом 4 згаданих Спільних протокольних рішень визначено, що Сторони, що підписали Спільні протокольні рішення, несуть відповідальність за недотримання вимог Постанови № 20 та Порядку проведення розрахунків, а також за невиконання своїх зобов`язань за цими Спільними протокольними рішеннями про організацію взаєморозрахунків відповідно до законодавства України.

Підписавши Спільні протокольні рішення, сторони змінили загальний порядок і строк проведення розрахунків за послуги з транспортування газу, надані відповідно до Договору. Тобто, враховуючи спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків, сторони в цій частині узгодили порядок проведення розрахунків, змінивши строки виконання боржником зобов`язань перед кредитором, які виникли на підставі Договору.

6.4. Судами встановлено, що вартість наданих послуг з транспортування природного газу за Договором була оплачена відповідачем таким чином:

1) 236 091 873,45 грн. - шляхом перерахування коштів з поточного рахунку із спеціальним режимом використання замовника на поточний рахунок газотранспортного підприємства, що підтверджується меморіальними ордерами та платіжними дорученнями за період з 24.06.2016 до 29.03.2018;

2) 100 318 227,09 грн. - шляхом перерахування коштів Головним управлінням Державної казначейської служби України в Одеській області на рахунок позивача, а саме:

76 176 478,08 грн. - відповідно до укладених 88 спільних протокольних рішень (СПР) «Про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України», що підтверджується копіями СПР та платіжних доручень за період з 31.05.2016 до 27.12.2017;

24 141 749,01 грн. - відповідно до Постанови № 256, які сплачені платіжними дорученнями від 07.02.2018 № 2 на суму 10 319 333,83 грн., від 28.02.2018 № 7 на суму 2 316 900,00 грн. та від 26.03.2018 № 11 на суму 11 505 515,18 грн.

6.5. Згідно з довідками ТОВ «Одесагаз-Постачання», погодженими директором департаменту фінансів Одеської обласної державної адміністрації, про стан заборгованості, яка утворилась у поточному році по пільгах та субсидіях, наданих населенню, що фінансуються із загального фонду Державного бюджету України, станом на 01.05.2016 (перший місяць здійснення оплат за надані послуги з транспортування природного газу у квітні 2016 року) заборгованість держави перед відповідачем становила 278 412 564,19 грн.; станом на 01.01.2018 (останній місяць надання послуг за позовною заявою) - 285 939 928,52 грн.; станом на 01.03.2018 (останній місяць здійснення оплат за надані послуги в грудні 2017 року) - 377 124 046,04 грн.

6.6. Сторони, підписавши Спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків, у такий спосіб виявили своє бажання здійснити розрахунки відповідно до Постанови № 20 і тим самим погодилися зі зміною порядку та строків проведення розрахунків за надані послуги з транспортування природного газу.

6.7. Для застосування наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, необхідно, щоб оплата була здійснена поза межами порядку і строків, встановлених спільними протокольними рішеннями про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, чого судами попередніх інстанцій встановлено не було.

6.8. На момент звернення з позовом зі справи у відповідача відсутня перед позивачем заборгованість за надані за Договором послуги.

6.9. Врахувавши те, що: сторонами узгоджено умови проведення розрахунків за Договором шляхом укладання спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання; остаточний розрахунок з оплати послуг, наданих за Договором, відбувається кожного разу на підставі згаданого спільного протокольного рішення; надходження відповідних коштів з Державного бюджету України відбувалось із затриманням; відповідач на виконання умов Спільних протокольних рішень повністю розрахувався за природний газ, - суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо необхідності відмови в задоволенні позовних вимог.

7. ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

7.1. ЦК України:

частина перша статті 509:

- зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку;

стаття 525:

- одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом;

стаття 526:

- зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться;

стаття 610:

- порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання);

пункт 3 частини першої статті 611:

- у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки;

стаття 625:

- боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

7.2. ГК України:

частини перша і друга статті 12:

- держава для реалізації економічної політики, виконання цільових економічних та інших програм і програм економічного і соціального розвитку застосовує різноманітні засоби і механізми регулювання господарської діяльності;

- основними засобами регулюючого впливу держави на діяльність суб`єктів господарювання є: державне замовлення; ліцензування, патентування і квотування; технічне регулювання; застосування нормативів та лімітів; регулювання цін і тарифів; надання інвестиційних, податкових та інших пільг; надання дотацій, компенсацій, цільових інновацій та субсидій;

частина перша статті 193:

- суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

частина перша статті 230:

- штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

7.3. Порядок перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин):

пункт 1:

- цей Порядок визначає механізм перерахування субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот за рахунок надходження до загального фонду державного бюджету рентної плати за користування надрами для видобування природного газу та газового конденсату і податку на додану вартість, що сплачується Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" та ПАТ "Укртрансгаз", а також за рахунок надходження до загального фонду державного бюджету від погашення податкового боргу, в тому числі реструктуризованого або розстроченого (відстроченого) з податку на додану вартість, що сплачується виробниками електроенергії і вугледобувними підприємствами (далі - субвенція).

пункт 7:

- для проведення розрахунків відповідно до цього Порядку всі учасники відкривають рахунки в органах Казначейства, крім енергопостачальних компаній, державного підприємства "Енергоринок", які проводять розрахунки за спожиту електроенергію через поточні рахунки із спеціальним режимом використання, відкриті в уповноваженому банку. Розрахункове обслуговування цих рахунків здійснюється на умовах, визначених договором, що укладається між органами Казначейства та суб`єктами підприємницької діяльності. Розрахунки проводяться на підставі актів звіряння або договорів, які визначають величину щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг), і спільних протокольних рішень, підписаних усіма учасниками таких розрахунків. Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», ПАТ «Укртрансгаз», державне підприємство «Енергоринок», виробники електроенергії та вугледобувні підприємства підписують з учасниками розрахунків спільні протокольні рішення протягом п`яти робочих днів. До розрахунків включаються нараховані суми пільг лише в межах обсягів фактичного використання (споживання) ресурсів (товарів, послуг) відповідно до довідки, що надається постачальниками ресурсів (товарів, послуг). Учасник розрахунку має право відмовитися від підписання спільного протокольного рішення виключно за умови відсутності боргу перед учасником за товари/послуги, який планується погасити відповідно до цього Порядку.

7.4. ГПК України:

частина перша статті 13:

- судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін;

частина перша статті 73:

- доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи;

частина перша статті 74:

- кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень;

частина четверта статті 75:

- обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом;

частина перша статті 76:

- належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування;

частини перша і друга статті 300:

- переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права;

- суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази;

пункт 1 частини першої статті 308:

- суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення;

частина перша статті 309:

- суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

8. Оцінка аргументів учасників справи і висновків місцевого та апеляційного господарських судів

8.1. Аналіз змісту Постанови № 20 свідчить про те, що держава взяла на себе бюджетне зобов`язання щодо відшкодування частини витрат підприємств паливно-енергетичного комплексу, пов`язаних із газопостачанням населенню, яке використовує субсидії та має пільги з оплати комунальних послуг, а саме - витрат на придбання природного газу, його транспортування магістральними та переміщення розподільчими газопроводами.

Запроваджуючи механізм взаємних розрахунків між підприємствами паливно-енергетичного комплексу, визначений Порядком, держава забезпечує відшкодування частини витрат підприємств паливно-енергетичного комплексу, пов`язаних із газопостачанням населення, яке використовує житлові субсидії та має пільги з оплати комунальних послуг. Тобто держава офіційно визнає неспроможність підприємств паливно-енергетичного комплексу забезпечити вчасні розрахунки в цій частині (залежно від рівня отриманих пільг та субсидій, отриманих населенням на відповідній ліцензованій території діяльності).

Визнаючи неможливість розрахунків в цій частині підприємствами паливно-енергетичного комплексу, держава, приймаючи відповідні нормативно-правові акти, змінює характер регулювання відповідних правовідносин, що склалися між сторонами на підставі укладених між ними договорів.

Тобто правовідносини щодо проведення розрахунків між сторонами в цій частині (у розмірі отриманих пільг та субсидій, отриманих населенням на відповідній території діяльності відповідача) зазнають імперативного регулятивного впливу держави, яка приймає законодавчі акти щодо виділення відповідних субвенцій на фінансування пільг та субсидій; соціального захисту відповідних категорій громадян та їх гарантій. На виконання таких законодавчих актів державою в особі відповідних державних органів приймаються підзаконні нормативні акти, до яких належить Постанова № 20.

Отже, незалежно від того, що правовідносини між сторонами виникли на підставі господарського договору, грошові зобов`язання між сторонами договору в частині, яку держава компенсуватиме за рахунок коштів державного бюджету, регулюються відповідними нормами законодавства, зокрема адміністративного (бюджетного), застосування та чинність яких не залежить від того, чи передбачали сторони у договорі відповідні умови.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 31.05.2019 зі справи № 924/296/18.

Тобто, підписавши спільні протокольні рішення, сторони погодилися з тим, що між ними в цій частині встановлюється інший (відмінний від загального) порядок розрахунків.

8.2. Під час дії Договору було передбачено порядок розрахунків за спільними протокольними рішеннями, але у зв`язку з затримкою фінансування порушились строки перерахування коштів з Державного бюджету України.

8.3. Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 08.11.2017 № 951, на підставі якої з 01.01.2018 втратила чинність Постанова № 20, та внесено зміни до Постанови № 256.

З 01.01.2018 припинено розрахунки з використанням спільних протокольних рішень, що укладалися відповідно до Постанови № 20, а в подальшому розрахунки здійснювалися відповідно до Постанови № 256.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції, на відміну від місцевого господарського суду, правомірно врахував, що частина розрахунків здійснювалась відповідачем відповідно до Постанови № 256, тобто за рахунок коштів, що виділялись у вигляді субвенцій на оплату пільг та житлових субсидій населенню щодо послуг з постачання природного газу.

8.4. Отже, суд апеляційної інстанції, повно та всебічно дослідивши обставини справи, з дотриманням наведених приписів матеріального і процесуального права, встановивши, що заявлені до стягнення суми нараховані на заборгованість, погашення якої врегульовано, зокрема, спільними протокольними рішеннями, якими змінено порядок і строк розрахунків, - дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог.

8.5. Доводи касаційної скарги наведених висновків не спростовують.

8.6. Аргументи АТ «Укртрансгаз» стосовно того, що нарахування штрафних санкцій відбувалося в періоди прострочення оплат та на суми заборгованості, які не відшкодовувалися згідно із спільними протокольними рішеннями про організацію взаєморозрахунків, не приймаються судом касаційної інстанції, оскільки дані доводи стосуються з`ясування обставин, вже встановлених апеляційним господарським судом, та переоцінки вже оцінених ним доказів у справі і спростовуються наведеним в оскаржуваній постанові зі справи. Водночас з огляду на приписи статті 300 ГПК України не можуть бути предметом розгляду та перевірки в Касаційному господарському суді доводи, пов`язані з встановленням обставин справи та оцінкою доказів.

8.7. Касаційний господарський суд, враховуючи рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", аналізуючи повноту дослідження судами обставин при розгляді даної справи, зазначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини не зобов`язує національні суди надавати детальну відповідь на кожен аргумент заявника (сторони у справі). Суди зобов`язані давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає із статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки в світлі конкретних обставин справи. Аналізуючи через призму зазначених висновків ЄСПЛ повноту дослідження судами обставин даної справи та обґрунтування судових рішень, Касаційний господарський суд погоджується з виконанням судом апеляційної інстанції обов`язку щодо обґрунтування своїх висновків та не вбачає порушення норм матеріального і процесуального права, які могли б потягнути наслідки скасування постанови апеляційного суду. З огляду на зазначене доводи скаржника про неповне спростування наведених ним в апеляційній скарзі доводів колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду вважає необґрунтованими як такі, що не спростовують правильності прийнятої в цілому постанови апеляційного суду.

9. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

За таких обставин касаційна інстанція вважає за необхідне касаційну скаргу АТ «Укртрансгаз» залишити без задоволення, а оскаржувані постанову і додаткову постанову апеляційного господарського суду - без змін як такі, що відповідають вимогам норм матеріального та процесуального права.

10. Судові витрати

10.1. У зв`язку з відмовою в задоволенні касаційної скарги витрати зі сплати судового збору за її подання і розгляд покладаються на АТ «Укртрансгаз».

10.2. Крім того, 06.08.2019 ТОВ «Одесагаз-Постачання» звернулося до Верховного Суду із заявою, в якій зазначило, що орієнтовний розмір судових витрат у вигляді витрат на професійну правову (правничу) допомогу, який очікується понести у зв`язку із розглядом Верховним Судом у справі № 916/2104/18, складає 5 000 грн., а докази розміру цих витрат будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення в цій справі.

10.3. Відповідно до частини восьмої статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

10.4. На час прийняття постанови Верховним Судом зі справи № 916/2104/18 ТОВ «Одесагаз-Постачання» не подало доказів на підтвердження понесених судових витрат, які сторона мала б сплатити у зв`язку з розглядом касаційної скарги у даній справі, тому у суду касаційної інстанції відсутні підстави для стягнення вартості витрат на професійну правничу допомогу в суді касаційної інстанції.

Керуючись статтями 300, 308, 309, 315 ГПК України, Касаційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 29.05.2019 та додаткову постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 14.06.2019 зі справи № 916/2104/18 залишити без змін, а касаційну скаргу акціонерного товариства «Укртрансгаз» - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Б. Львов

Суддя І. Бенедисюк

Суддя І. Булгакова