ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"05" серпня 2019 р. Справа №924/253/19

Господарський суд Хмельницької області у складі: суддя Димбовський В.В., при секретарі судового засідання Устіновій А.П., розглянувши матеріали

за позовом Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Хмельницькгаз", м. Хмельницький

до Житлово-будівельного кооперативу "Заводський-5", м. Хмельницький

про стягнення 30657,60 грн. - заборгованості за виконані роботи

Представники сторін:

від позивача: Доценко О.О. за довіреністю від 19.06.2019р.

від відповідача: не з`явився

У судовому засіданні, згідно ч. 1 ст. 240 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: Позивач звернувся із позовом до суду про стягнення з відповідача 30657,60 грн. заборгованості за виконані роботи.

Обґрунтовуючи позов, позивач посилається на те, що відповідач не розрахувався за виконані на його замовлення роботи по газопостачанню 4-х поверхового 8-ми квартирного житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 . Позивач виконав вказану роботу, що підтверджується складеним та підписаним сторонами актом №1/955 приймання виконаних будівельних робіт за січень 2015 року. Відповідач погодився з актом виконаних робіт та розрахунком вартості виконаних робіт, прийняв без зауважень виконані роботи, що підтверджується його підписом на акті. У відповідача виникло грошове зобов`язання сплатити позивачу кошти за виконані роботи загальною вартістю 30657,60 грн., проте станом на теперішній час відповідачем за вказані роботи оплата не проведена.

31.07.2019р. на адресу суду надійшла заява представника відповідача про застосування строків позовної давності, у якій відповідач зазначив, що роботи по здійсненню газопостачання житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 були проведені у січні 2015р., відтак саме із дати підписання даного акту (січень 2015 року) почав спливати термін позовної давності щодо будь-яких грошових зобов`язань ПАТ "Хмельницькгаз" до ЖБК "Заводський-5". Окрім цього ЖБК "Заводський-5" розрахувалось перед позивачем за виконані роботи по газопостачанню 4-х поверхового 8-квартирного житлового будинку у сумі 30657,60 грн. шляхом перерахування коштів на рахунок ПАТ "Хмельницькгаз" в лютому 2015 року. Таким чином, позивач, звернувшись із позовною заявою 25.03.2019 р. пропустив трьохрічний строк позовної давності, який сплинув у січні 2018 році, тим самим втратив своє право на звернення з позовом до суду, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримує з підстав, викладених у позові, заперечує щодо задоволення заяви відповідача про застосування строків позовної давності.

Відповідач повноважного представника для участі в судовому засіданні не направив.

Позивачем до матеріалів справи додано копію статуту акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Хмельницькгаз", затвердженого рішенням загальних зборів акціонерів публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Хмельницькгаз", оформленим протоколом від 19.03.2019 р. №26, згідно з п. 1.1.1 якого акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Хмельницькгаз" є новим найменуванням публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Хмельницькгаз". Також надано копію відповідного витягу з ЄДРЮО, ФОП та ГФ від 04.06.2019 р. щодо акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Хмельницькгаз" (код 0535598).

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Як вбачається із акту №1/955 приймання виконаних будівельних робіт за січень 2015 року, Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Хмельницькгаз" (Генпідрядник) виконало роботи для Житлово-будівельного кооперативу "Заводський-5" (Замовник) на загальну суму 30657,60 грн. Прийняття вказаних робіт за актом підтверджується підписом відповідальної особи Замовника ОСОБА_1 та скріпленням відтиску печатки Житлово-будівельного кооперативу "Заводський-5". Дата підписання акту - 31.01.2015р.

Відповідно до листа від 21.01.2019р. ПАТ "Хмельницькгаз", адресованого ЖБК "Заводський-5", ПАТ "Хмельницькгаз" просило сплатити 30657,60 грн. заборгованості.

Позаяк, відповідач, незважаючи на викладене, свої зобов`язання по оплаті виконаних робіт не виконав, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши доводи представників сторін, суд дійшов до наступних висновків.

За частиною 1 статті 181 Господарського кодексу України договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень.

Відповідно до статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Правочин відповідно до частини 1 статті 207 ЦК України вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

За вказаним положенням частини 1 статті 207 ЦК України зміст правочину або окремі його умови можуть бути зафіксовані в документі, на який сторони посилаються в іншому документі, як це мало місце у цій справі.

Аналогічна правова позиція щодо порядку укладення договору у спрощений спосіб наведена у постанові Верховного Суду від 20.04.2018р. по справі №904/6559/17.

Також згідно з ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Таким чином, законодавством передбачена можливість укладення договорів у спрощеному порядку, зокрема, через ділову переписку - шляхом обміну документами та у вигляді конклюдентних дій (прийняття замовлення до виконання).

При цьому договори, укладені зазначеними способами, вважаються такими, що вчинені у письмовій формі.

Отже, можливість укладення договору не лише у формі єдиного документа, а й у спрощений спосіб за допомогою технічного засобу зв`язку, передбачена положеннями цивільного та господарського законодавства.

Для того щоб документи (листи, електронні листи, телеграми, факсограмами, телефонограмами тощо) вважались документами, які підтверджують укладення договору, їх зміст повинен відповідати оферті та акцепту.

Укладення договору має місце, якщо зі змісту документів можливо встановити:

- виражений намір особи укласти конкретний договір та розуміння цією особою своїх зобов`язань у разі прийняття її пропозиції іншою особою;

- істотні умови майбутнього договору;

- адресата (адресатів) відповідної пропозиції;

- прийняття пропозиції на запропонованих умовах другою стороною або вчинення нею в межах строку для відповіді на оферту дій відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо).

Зі змісту ст. 181 ГК України вбачається, що прийняття пропозиції укладення договору можливе у вигляді конклюдентних дій, тобто здійснення особою, яка отримала оферту, дій з виконання вказаних в ній умов договору.

Підтвердженням прийняття замовлень до виконання є здійснення особою дій на виконання умов певної домовленості, зокрема, таке підтвердження може здійснюватись як шляхом направлення відповідного підтверджуючого повідомлення про прийняття такого замовлення, так і шляхом виконання певних робіт, що свідчать про волю особи, спрямовану на виконання договору.

Вчинення особою дій, спрямованих на виконання умов договору, має підтверджуватись відповідними документами, зокрема у випадку виконання робіт оформлюються акти прийому-передачі виконаних робіт (послуг).

Так, Вищий господарський суд України в своєму оглядовому листі від 18.02.2013 р. №01-06/374/2013 "Про практику вирішення спорів, пов`язаних із виконанням договорів підряду", зазначаючи про можливість укладення договору у спрощений спосіб шляхом підписання актів здачі-приймання виконаних робіт, як приклад наводить постанову Вищого господарського суду України від 11.05.2012 р. № 21/5005/14068/2011, в якій суд дійшов висновку, що підписання актів здачі-приймання виконаних робіт свідчить про укладення договору підряду у спрощений спосіб, і цей договір є підставою для виникнення у його сторін майново-господарських зобов`язань.

За актом приймання виконаних будівельних робіт №1/955 за січень 2015 року, позивач виконав, а відповідач прийняв роботи на загальну суму 30657,60 грн., про що свідчить підпис відповідальної особи відповідача та скріплення відтиском печатки Житлово-будівельного кооперативу "Заводський-5".

Судом береться до уваги, що у акті не міститься зауважень зі сторони Житлово-будівельного кооперативу "Заводський-5" щодо виконаних робіт.

У поданій відповідачем заяві від 31.07.2019р. про застосування строків позовної давності відповідач не заперечував факт надання позивачем послуг, зазначаючи, що ЖБК "Заводський-5" розрахувалось перед позивачем за виконані роботи по газопостачанню 4-х поверхового 8-квартирного житлового будинку у сумі 30657,60 грн. шляхом перерахування коштів на рахунок ПАТ "Хмельницькгаз" в лютому 2015 року.

Таким чином, суд приходить до висновку, що між сторонами укладено у спрощений спосіб договір на виконання робіт, який за своїм змістом і правовою природою є договором підряду, а відповідно до частини 1 статті 837 Цивільного Кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

За ч. 1, ч. 2 статті 853 Цивільного Кодексу України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі. Замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки).

Передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї з сторін від підписання акта, про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими (ч.4 ст. 882 ЦК України).

При цьому, зважаючи на норми Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" акт виконаних робіт (наданих послуг) належить до первинних документів і засвідчує факт здійснення господарської операції.

Відповідно до ст. 9 цього Закону первинні документи можуть бути складені у паперових або електронній формі і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назва документа (форми); дата і місце складання; назва підприємства, від імені якого складено документ; зміст і обсяг господарської операції, одиниця її виміру; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції та правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, статусу належним чином оформленого первинного документа акт виконаних робіт (наданих послуг) набуває за наявності в ньому всіх обов`язкових реквізитів, визначених у ст. 9 вказаного Закону (у т.ч. й особистих підписів осіб, які брали участь у здійсненні господарської операції).

Таким чином, наявний в матеріалах справи підписаний сторонами акт приймання виконаних будівельних робіт №1/955 за січень 2015 року підтверджує виконання позивачем будівельних робіт на загальну суму 30657,60 грн.

В свою чергу, в матеріалах справи відсутні докази сплати відповідачем коштів в розмірі 30657,60 грн. за виконані позивачем роботи.

З огляду на викладене, суд не приймає доводи відповідача про те, що відповідач сплатив позивачу за актом приймання виконаних будівельних робіт №1/955 у лютому 2015 року 30657,60 грн.

Таким чином суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підтверджені належними доказами. Проте, як вже зазначалось, відповідачем подано клопотання про застосування строків позовної давності.

Статтею 256 ЦК України позовну давність визначено як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Отже, позовна давність - це строк, протягом якого особа може реалізувати належне їй матеріальне право на отримання судового захисту порушеного цивільного права чи інтересу шляхом пред`явлення в належному порядку нею чи іншою уповноваженою особою позову до суду.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Визначення початку відліку позовної давності міститься у статті 261 ЦК України, зокрема відповідно до частини 1 цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Разом із тим згідно з частинами 3, 4 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

У даній справі суд, дослідивши відповідний первинний документ - акт приймання-передачі робіт №1/955 від 31.01.2015р., встановив факт наявності боргу відповідача перед позивачем в сумі 30657,60 грн., який виник з дати підписання вказаного акту - 31.01.2015р.

Звернення позивача за захистом свого права до суду відбулося з пропуском встановленого статтею 257 ЦК України трирічного строку позовної давності (дата подання до канцелярії суду - 25.03.2019р.), про що відповідачем подано відповідну заяву.

Позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом ч. 5 ст. 267 ЦК України позивач вправі отримати судовий захист у разі визнання поважними причини пропуску строку позовної давності. Питання щодо поважності цих причин, тобто наявності обставин, які з об`єктивних, незалежних від позивача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову, вирішується господарським судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини.

Будь-яких доказів, які б свідчили про поважність причин пропуску позовної давності позивачем не надано.

Суд також як джерелом права керується практикою Європейського суду з прав людини, зокрема в рішеннях ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії", "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства", відповідно до якої позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу.

За приписами частин 3, 4 статті 267 ЦК України для вирішення судом питання про застосування наслідків спливу строку позовної давності достатньо факту подання такої заяви стороною у спорі до винесення судом рішення.

Аналогічна правова позиція щодо порядку застосування наслідків спливу строку позовної давності наведена у постанові Верховного Суду від 11.04.2018р. по справі №916/4557/14.

Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість поданого відповідачем клопотання щодо застосування строків позовної давності, тому у позові належить відмовити з підстав пропущення строку позовної давності.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору належить покласти на позивача у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Відповідно до ч. 6 ст. 233 ГПК України, у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Повний текст складено 14.08.2019р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч.1, 2 ст. 256 ГПК України).

Суддя В.В. Димбовський

Віддруковано 3 примірника: 1 в матеріали, 2 позивачу (29019, м. Хмельницький, пр. Миру, 41), 3 - відповідача (29000, м. Хмельницький, вул. Заводська,буд. 5) Всім рек. з повід.