СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" серпня 2019 р. Справа № 917/206/19

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Россолов В.В., суддя Склярук О.І., суддя Хачатрян В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Пазинича Анатолія Івановича (вх. №1532 П/1-42) на рішення Господарського суду Полтавської області від 11.04.2019 у справі № 917/206/19,

за позовною заявою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна", вул. Дегтярівська, 62, м. Київ, 04112

до Фізичної особи-підприємця Пазинича Анатолія Івановича, АДРЕСА_1

про відшкодування шкоди у сумі 15 945,91 грн,-

ВСТАНОВИЛА:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ПЗУ Україна", м. Київ звернулось до Господарського суду Полтавської області з вимогою про стягнення з Фізичної особи - підприємця Пазинича Анатолія Івановича, м. Миргород суми страхового відшкодування у розмірі 15 945,91 грн - різниці між збитками і відновлювальним ремонтом.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 11.04.2019 у справі №917/206/19 позов задоволено повністю; стягнуто з Фізичної особи-підприємця Пазинича Анатолія Івановича, АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , рік народження 01.08.1956 р. ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна", ( вул. Дегтярівська, 62, м. Київ, 04112 , ) суму в якості страхового відшкодування у розмірі 15 945,91 грн та 1 921,00 грн витрат по сплаті судового збору.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що з 07.04.2016 (з моменту виплати страхового відшкодування в сумі 56 769,13) до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" перейшло право вимоги потерпілого та можливість відшкодування шкоди, як за рахунок її заподіювача, так і за рахунок страховика.

Відповідач з вказаним рішенням суду не погодився, звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати, прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтуванні апеляційної скарги наголошує про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки позивачем неправомірно здійснено виплату страхового відшкодування без врахування фізичного зносу транспортного засобу, а належна для виплати сума страхового відшкодування з врахуванням фізичного зносу була виплачена страховиком відповідача - Страховою компанією "Провідна".

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 05.06.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Пазинича Анатолія Івановича на рішення Господарського суду Полтавської області від 11.04.2019 у справі № 917/206/19; вирішено розгляд апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Пазинича Анатолія Івановича на рішення Господарського суду Полтавської області від 11.04.2019 у справі № 917/206/19 здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Як вбачається з долучених до матеріалів справи повідомлень відділення поштового зв`язку копію вищевказаної ухвали суду від 05.06.2019 позивачем отримано 11.06.2019; відповідачем 11.06.2019.

05.08.2019 повторний автоматизованим розподілом справи №917/206/19, у звязку з відпусткою судді Тихого П.В., судді Гетьмана Р.А., сформовано наступний склад колегії суддів: головуючий суддя Россолов В.В., суддя Хачатрян В.С., суддя Склярук О.І.

За таких обставин, не вбачаючи підстав для розгляду апеляційної скарги в даній справі у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи з власної ініціативи, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги в порядку спрощеного письмового провадження, в межах встановленого чинним процесуальним законодавством строку, без проведення судового засідання.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, встановила, що рішення Господарського суду Полтавської області від 11.04.2019 у справі № 917/206/19 відповідає в повній мірі нормам матеріального та процесуального права, враховуючи таке.

Як вбачається з матеріалів справи, 30.06.2015 року між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "ПЗУ Україна", м. Київ та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ако Індастріс" був укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № АМ.100368, предметом якого є страхування автомобіля "Chevrolet Lacetti", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_1 .

11.02.2016 року у м. Львів по вул. Б.Хмельницького відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля "Chevrolet Lacetti" державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 та транспортним засобом "Daf TE 96NAM338", державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , з причіпом "Scmitz SPR 24", державний реєстраційний номер НОМЕР_4 (власник Фізична особа-підприємець Пазинич Анатолій Іванович ) під керуванням ОСОБА_3 (власник ).

В результаті дорожньо-транспортної пригоди застрахований автомобіль "Chevrolet Lacetti" отримав механічні пошкодження.

Постановою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 14.03.2016 року винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбачено ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення визнано громадянина ОСОБА_3 , який керував автомобілем "Daf TE 96NAM338", державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , з причіпом "Scmitz SPR 24", державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , що застрахований у Приватному акціонерному товаристві "Страхова компанія "Провідна", на підставі полісу № АЕ/4770024.

07.04.2016 року, на підставі складеного страхового акту № UA 033/L02/01 від 28.03.2016 року Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ПЗУ Україна" платіжними дорученнями № 41229 та № 41230 здійснило виплату, в розмірі 56 769,13 грн.

Позивач звернувся до Страхової компанія "Провідна" із заявою про виплату страхового відшкодування, остання здійснила виплату в межах ліміту відповідальності - 40 823,22 грн, і тому різниця між збитками і відновлювальним ремонтом склала 15 945,91 грн.

Позивач просить стягнути вищевказану різницю з власника джерела підвищеної безпеки Фізичної особи - підприємця Пазинича Анатолія Івановича.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до приписів ст. 55 Конституції України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Судова колегія зауважує, що порядок відшкодування шкоди спричиненої дорожньо - транспортною пригодою (ДТП) регулюється нормами Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), Законом України "Про страхування" та спеціальним Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", який регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України (далі - Закон про обов`язкове страхування відповідальності).

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про страхування", страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (ст. 6 Закону про обов`язкове страхування відповідальності).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. При цьому, страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору, і не може перевищувати розміру реальних збитків (втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права). Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Зокрема, норми статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України "Про страхування", вказують перехід до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відтак судова колегія погоджується із висновками суду першої інстанції відносно того, що до страховика (позивача у справі) у межах фактичних витрат, які не можуть перевищувати розміру реальних збитків, перейшло право майнової вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки.

Отже майнова шкода, яка завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, і яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).

Така особа відповідно до ст. 1192 ЦК України має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Між тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору, при цьому, предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (ст. 979, п. 3 ч. 1 ст. 980, ст. 990 ЦК України).

В даному випадку колегія суддів звертає увагу, що умовами договору добровільного страхування наземних транспортних засобів передбачено виплату страхувальникові суми страхового відшкодування без врахування фізичного зносу.

Таким чином, на противагу доводам апеляційної скарги відповідача, колегія суддів зазначає, що після виплати страховиком (позивачем) страхувальнику суми страхового відшкодування без врахування фізичного зносу, позивач має право на відшкодування даної суми в повному обсязі особою, протиправною поведінкою якої було зумовлено необхідність виплати такої суми.

Як вбачається з матеріалів справи страховою компанією відповідача - Страхова компанія "Провідна" в межах ліміту відповідальності було виплачено позивачеві - 40 823,22 грн.

Судом встановлено, що відповідна сума являє собою суму вартості ремонту з врахуванням фізичного зносу транспортного засобу з вирахуванням франшизи.

В даному випадку колегія суддів звертає увагу, що у Законі України "Про страхування" встановлено види обов`язкового страхування, одним із яких є страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (пункт 9 частини 1 статті 7 Закону). Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

У відповідності до Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (статті 9, 22 - 31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми.

Відтак, страховик відповідача за договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів також є відповідальною особою за завдані збитки. Водночас, на відміну від особи, яка завдала шкоди, обсяг відповідальності страховика за договором страхування відповідальності обмежений нормами Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Зокрема, правила відшкодування шкоди заподіяної третій особі встановлені статтею 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", згідно пункту 22.1 якої у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Отже, страховик відповідача за договором страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує лише шкоду, яка визначена та оцінена у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно зі статтею 29, пункту 32.7 статті 32 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Шкоду, пов`язану із втратою товарної вартості транспортного засобу, страховик не відшкодовує.

Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або працездатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (пункт 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092).

Відповідно до вимог пункту 8.2 цієї Методики вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу розраховується за формулою:

Сврз = С р + С м + С с Х (1- Е З), де:

С р - вартість ремонтно-відновлювальних робіт, грн;

С м - вартість необхідних для ремонту матеріалів, грн;

С с - вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту, грн;

Е З - коефіцієнт фізичного зносу.

Отже, якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (страховик автомобіля відповідача) відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 22.03.2017 у справах №№ 910/3650/16, 910/32969/15 та у постановах Верховного Суду від 06.02.2018 у справі № 910/3867/16, від 01.02.2018 у справі № 910/22886/16.

Так, розмір вартості проведення ремонту транспортного засобу підтверджується звітом № PZU/0465/16 про оцінку вартості (розміру) збитків, спричинених пошкодженням КТЗ, страховим актом № UA 033/L02/01 від 28.03.2016 року, розрахунком страхового відшкодування.

Оскільки чинним законодавством передбачено обов`язок страховика відповідача (Страхова компанія "Провідна") за договором страхування цивільно-правової відповідальності з відшкодування шкоди з врахуванням фізичного зносу транспортного засобу, різниця між збитками і відновлювальним ремонтом у сумі 15 945,91 грн підлягає стягненню з власника джерела підвищеної безпеки Фізичної особи - підприємця Пазинича Анатолія Івановича.

За таких обставин колегія суддів погоджується з позиції суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в зв`язку з її юридичною та фактичною необґрунтованістю та відсутністю фактів, які свідчать про те, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням судом норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують наведені висновки колегії суддів, у зв`язку з чим апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню з підстав, викладених вище, а оскаржуване рішення має бути залишене без змін.

Враховуючи, що апеляційний господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги, витрати апелянта по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги не підлягають відшкодуванню.

Керуючись статтями 13, 129, 269, п.1, ч.1 ст.275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, ч.6 ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Пазинича Анатолія Івановича залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Полтавської області від 11.04.2019 у справі № 917/206/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя В.В. Россолов

Суддя О.І. Склярук

Суддя В.С. Хачатрян