ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відстрочення виконання рішення

15.08.2019р. № 904/2732/18
Суддя Васильєв О.Ю., розглянувши заяву:

За позовом: Публічного акціонерного товариства Укртрансгаз , м. Київ

До: Публічного акціонерного товариства Дніпрогаз, м. Дніпро

Третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Дніпровський Національний Університет ім. Олеся Гончара , м. Дніпро (третя особа-2) , Технологічний коледж Дніпропетровського державного аграрно-економічного університету, м. Дніпро (третя особа-3), Дніпропетровська дирекція УДПЗ «Укрпошта» , м. Дніпро (третя особа-4), Державний Вищий Навчальний Заклад «Український державний хіміко-технологічний університет», м. Дніпро (третя особа-5) , Національна металургійна академія України, м. Дніпро (третя особа-6) , Регіональна філія «Придніпровська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця», м. Дніпро (третя особа-7), Приватне акціонерне товариство «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод», м. Дніпро ( третя особа-8) , Житлово-будівельний кооператив №54 «Трубник», м. Дніпро ( третя особа-9) , Комунальне підприємство «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради , м. Дніпро ( третя особа-10), Служба будівельно-монтажних робіт Регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця», м. Дніпро ( третя особа-11), Комунальне підприємство «Теплоенерго» Дніпровської міської ради , м. Дніпро ( третя особа-12), Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Колос», смт. Слобожанське ( третя особа-13) та Обслуговуючий кооператив «ЖСК №8 Весна», м. Дніпро ( третя особа-14)

Про: стягнення 547 968 885, 52 грн (розгляд заяви про відстрочення виконання рішення суду)

Суддя Васильєв О.Ю.

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача: Вагнер Д.В. ( адвокат); Лавринець І.П. (адвокат);

Від відповідача: Кондратенко Д.А. (адвокат);

Від третьої особи-1: Сороколіт ОСОБА_1 (адвокат);

Від третьої особи-2: не з`явився;

Від третьої особи-3: не з`явився;

Від третьої особи-4: не з`явився;

Від третьої особи-5: не з`явився;

Від третьої особи-6: не з`явився;

Від третьої особи-7: не з`явився;

Від третьої особи-8: не з`явився;

Від третьої особи-9: не з`явився;

Від третьої особи-10: не з`явився;

Від третьої особи-11: не з`явився;

Від третьої особи-12: не з`явився;

Від третьої особи-13: не з`явився;

Від третьої особи-14: не з`явився;

СУТЬ СПОРУ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 28.03.19р. у справі №904/2732/18 позовні вимоги задоволено частково; стягнуто з відповідача ПАТ «Дніпрогаз» на користь позивача АТ «Укртрансгаз»: 408 230 613, 84 грн. - заборгованості за надані послуги балансування обсягів природного газу ; 71 663 666, 49 грн. - пені; 43 794 743, 92 грн. - інфляційних втрат , 14 430 198, 98 грн. - 3% річних та 616 700,00 грн. - витрат зі сплати судового збору; та закрито провадження в іншій частині позовних вимог .

Постановою ЦАГС від 01.08.19р. змінено назву відповідача з ПАТ «Дніпрогаз» на АТ «Дніпрогаз»; апеляційну скаргу ПАТ «Дніпрогаз» задоволено частково; скасовано рішення господарського суду Дніпропетровської області від 28.03.19р. у справі № 904/2732/18; позовні вимоги АТ «Укртрансгаз» задоволено частково: стягнуто з АТ «Дніпрогаз» на користь АТ «Укртрансгаз» : 186 582 865 грн. ( в т.ч.: сума заборгованості за послуги балансування- 150 352 665,60 грн., 3% річних - у сумі 2 814 044,63 грн., інфляційні - у сумі 5 561 656,96 грн., пеня - у сумі 27 854 497,81 грн. ; в іншій частині позовних вимог відмовлено; стягнуто з АТ «Укртрансгаз» на користь АТ «Дніпрогаз» 400 067,65 грн. - судового збору.

02.08.19р. до канцелярії господарського суду від АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» (відповідач) надійшла заява про відстрочення виконання постанови ЦАГС від 01.08.19р. у справі №904/2732/18 на один рік. Заява обґрунтована посилання на тяжкий фінансовий стан відповідача та відсутністю його вини у виникненні спору. 07.08.19р. матеріали справи надійшли з ЦАГС. 07.08.19р. на виконання постанови ЦАГС господарським судом були видано відповідні накази. Ухвалою суду від 07.08.19р. розгляд вищезазначеної заяви відповідача призначено на 15.08.19р.

14.08.19р. до канцелярії суду від АТ «Укртрансгаз» ( позивач) надійшли заперечення на заяву про відстрочення виконання рішення суду, в якій позивач вважає безпідставними твердження відповідача про відсутність його вини у виникненні спору ( з посиланням на ту обставину , що НКРЕКП необґрунтовано затверджений тариф на розподіл природного газу, який не покриває витрат останнього на виробничо-технологічні витрати ); оскільки за порушення договірних зобов`язань підприємство самостійно несе відповідальність, а відсутність у нього необхідних коштів не є обставиною , яка звільняє відповідача від відповідальності. Окрім того позивач зазначає, що незадовільний фінансовий стан відповідача та криза у державі не є підставою для розстрочення виконання рішення суду, адже сторони справи перебувають у рівних економічних умовах; позивач також перебуває у тяжкому фінансовому стані; за результатами діяльності у 1 кварталі 2019 р. АТ «Укртрансгаз» взагалі не отримало прибутку та навіть зазнало збитків на загальну суму 3 885 759 тис. грн. Також зазначає, що відповідачем не надано суду жодних доказів на підтвердження того, що через сплив проміжку часу в один рік боржник зможе виконати судове рішення.

До судового засідання 15.08.19р. з`явилися представники сторін та третьої особи-1, треті особі-2-14 явку повноважних представників до судового засідання не забезпечили. Представник відповідача наполягав на задоволенні своєї заяви про відстрочення виконання рішення суду. Представники позивача та третьої особи-1 заперечували проти її задоволення.

Відповідно до приписів ст.331 ГПК України : за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. 2. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

3. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

4. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

5. Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. 6. При відстроченні або розстроченні виконання судового рішення суд може вжити заходів щодо забезпечення позову. 7. Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю.

Відповідно до п.7.2. Постанови Пленуму ВГСУ №9 від 17.10.12р. «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України», підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом…Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Згідно до положень «Конвенції про захист прав людини та основних свобод» (Рим, 4.XI.1950) ( ратифіковано Законом України N 475/97-ВР ( 475/97-ВР ) від 17.07.97 ): Кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом ( стаття 6(1).Кожен, чиї права і свободи, викладені в цій Конвенції, порушуються, має право на ефективний засіб правого захисту у відповідному національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, що діяли як офіційні особи ( Стаття 13 (1). Ніщо в цій Конвенції не може тлумачитися як таке, що надає будь-якій державі, групі або особі будь-яке право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, що викладені в цій Конвенції, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж передбачено в Конвенції ( Стаття 17 (1). Відповідно до Першого Протоколу до «Конвенції про захист прав і основних свобод людини» ( який ратифіковано Законом України N 475/97-ВР ( 475/97-ВР ) від 17.07.97 ) : кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права ( ст.1 ).

1) Стосовно ступені вини відповідача у виникненні спору .

Як встановив апеляційний суд у постанові від 01.08.19 р. по цій справі : « …Звертаючись до АТ «Дніпрогаз» із позовом про стягнення 547 968 885,53 грн., з яких 418 080 276,13 грн. - основний борг; 71 663 666,49 грн - пеня; 43 794 743,92 грн. - інфляційні втрати та 14 430 198,98 грн. - 3% річних, позивач - АТ «Укртрансгаз» посилався на порушення відповідачем умов договору транспортування природного газу № від 17.12.15р. в частині здійснення своєчасної оплати послуг балансування обсягів природного газу за період січень-квітень, червень, листопад, грудень 2016 року ; січень-грудень 2017р. та січень-червень 2018 р.

Задовольняючи позовні вимоги, господарський суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок несанкціонованого відбору газу споживачами ( третіми особами), весь відповідний обсяг вноситься в алокацію на відповідного оператора газорозподільної системи, оскільки несанкціонований відбір природного газу - відбір природного газу за відсутності по суб`єкту ринку природного газу підтвердженої номінації (підтвердженого обсягу природного газу) на відповідний розрахунковий період. Судом встановлено, що ПАТ НАК «Нафтогаз України» не надавав номінацій/реномінацій на транспортування природного газу третім особам 2-14 у спірні періоди.

Крім того, суд зазначив, що підставою звернення ПАТ «Укртрансгаз» з цим позовом є несплата ПАТ «Дніпрогаз» послуг по балансуванню обсягів природного газу, на підставі укладеного між сторонами договору транспортування природного газу, а тому встановлення порядку виконання ПАТ «НАК «Нафтогаз України» договорів поставки природного газу споживачам ( третім особам-2-14 ), обставини належного або ж неналежного виконання сторонами вказаних договорів взятих на себе зобов`язань, обґрунтованість або ж безпідставність ненадання ПАТ «НАК «Нафтогаз України» номінацій на постачання газу цим споживачам в спірний період часу виходить за межі предмету розгляду даного спору, а, отже, вказані обставини не підлягають встановленню судом у даній справі.

Суд першої інстанції зазначив, що розміри небалансу відповідача склали більше 5% від обсягу природного газу, відібраного ним з газотранспортної системи, а тому застосування позивачем коефіцієнту компенсації 1,2 при здійсненні розрахунку вартості послуг балансування, є цілком обґрунтованим, оскільки відповідач, як замовник послуг транспортування, є відповідальним за виникнення небалансу, у тому числі щодо споживачів, з якими укладені договори постачання, та зобов`язується застосувати всі доступні заходи для його уникнення, а у випадку виникнення та неврегулювання замовником негативного небалансу - сплатити оператору ГТС вартість послуг балансування.

Проте, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції. На виконання вимог Кодексу ГТС, АТ «Укртрансгаз» було здійснено процедуру алокації відповідача, за результатами якої, зокрема, було встановлено наявність у ПАТ Дніпрогаз негативних місячних небалансів у період січень-квітень, червень, листопад, грудень 2016 року; січень-грудень 2017р. та січень-червень 2018 р., які, на думку позивача, виникли внаслідок несанкціонованих відборів газу з газорозподільної системи, оператором якої є відповідач, наступними споживачами: Дніпровський Національний Університет ім. Олеся Гончара (третя особа-2), Технологічний коледж Дніпропетровського державного аграрно-економічного університету ( третя особа-3), Дніпропетровська дирекція УДПЗ Укрпошта (третя особа-4), Державний Вищий Навчальний Заклад Український державний хіміко-технологічний університет (третя особа-5) , Національна металургійна академія України (третя особа-6), Регіональна філія Придніпровська залізниця АТ Укрзалізниця (третя особа-7), Приватне акціонерне товариство Дніпропетровський тепловозоремонтний завод (третя особа-8), Житлово-будівельний кооператив №54 Трубник (третя особа-9), Комунальне підприємство Дніпроводоканал Дніпровської міської ради (третя особа-10), Служба будівельно-монтажних робіт Регіональної філії Придніпровська залізниця АТ Укрзалізниця ( третя особа-11), Комунальне підприємство Теплоенерго Дніпровської міської ради ( третя особа-12) , Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Колос ( третя особа-13) та Обслуговуючий кооператив ЖСК №8 Весна ( третя особа-14) .

Обсяги газу, відібрані вказаними споживачами, відображено відповідачем як обсяги природного газу, що відібрані з ресурсу ПАТ НАК Нафтогаз України, в той час як позивач відніс ці обсяги в алокацію відповідача, та вважав ці обсяги газу як несанкціонований відбір. Крім того, відбір газу відповідачем для власних виробничих потреб також кваліфіковано позивачем як несанкціонований відбір, що також стало підставою для утворення негативного місячного небалансу відповідача, який не був ним врегульований…З урахуванням викладеного, колегія суддів зазначає, що коефіцієнт компенсації слід розраховувати, виходячи з співвідношення небалансу до загального обсягу газу, відібраного з газотранспортної системи, а не лише того, що був відібраний відповідачем для власного споживання для покриття виробничо-технічних витрат.

При цьому, для вирішення питання про застосування коефіціенту 1,2 або 1 для обсягів небалансу, необхідно також вирішити питання обґрунтованості віднесення обсягів природного газу, відібраного третіми особами, в алокацію відповідача.

За змістом визначення в п. 5 розділу 1 Кодексу ГТС небаланс перебуває в залежності від відбору природного газу замовником послуг з транспортування, тому на наявність такого небалансу безпосередньо впливає факт несанкціонованого відбору газу.

Як вбачається з матеріалів справи, обсяги природного газу в розмірі:

- 305,230 м.куб. в січні 2016 року за об`єктами споживання підприємства ТКЕ (Дніпропетровський національний університет ім. О.Гончара, Технологічний коледж Дніпропетровського державного аграрно-економічного університету, УДППЗ Укрпошта Дніпропетровська дирекція, ДВНЗ Український державний хіміко-технологічний університет, Національна металургійна академія України);

- 12,502 м.куб. в березні 2016 року за об`єктами споживання- підприємства ТКЕ (ПАТ Українська залізниця, Служба будівельно-монтажних робіт РФ Придніпровська залізниця);

- 7,585 м.куб. у квітні 2016 року за об`єктами споживання- підприємства ТКЕ, (Дніпропетровський тепловозоремонтний завод ПрАВ, ЖБК-54 Трубник, КП Дніпроводоканал, ПАТ Українська залізниця Придніпровська залізниця РФ Служба будівельно монтажних робіт);

- 17 101,623 м.куб. в березні 2017 року за об`єктами споживання- підприємства ТКЕ (КП Теплоенерго ДМР, ОСББ Колос, ОК ЖСК № 8 Весна) відповідачем віднесено в алокацію ПАТ Нафтогаз України, оскільки постачальником вказаних обсягів газу було АТ НАК Нафтогаз України.

Відповідно до ч.1 ст. 11 Закону України Про ринок природного газу з метою забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу на суб`єктів ринку природного газу у виключних випадках та на визначений строк можуть покладатися спеціальні обов`язки в обсязі та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України після консультацій із Секретаріатом Енергетичного Співтовариства.

Такі обов`язки мають бути чітко визначеними, прозорими, недискримінаційними та заздалегідь не передбачати неможливість їх виконання.

Постановою КМУ від 01.10.2015 року № 758 Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу ( відносин у перехідний період) передбачалось, що цим Положенням покладаються такі обов`язки: 4) обов`язок НАК Нафтогаз України постачати природний газ виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії за цінами, на умовах та у порядку, що визначені пунктами 15-17 цього Положення.

Як вбачається з матеріалів справи, між третіми особами по справі на стороні відповідача( особи 2-14) та третьою особою на стороні позивача - ПАТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України( постачальник), були укладені договори на постачання природного газу, за умовами яких постачальник зобов`язався передати у власність споживачів у 2016 році природний газ для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню, з 1 січня по 31 березня 2016 року.

Пунктом 2.1.5 договорів передбачено, що розподіл природного газу за цим договором здійснює оператор ГРМ, з яким споживач укладає відповідний договір, про що повідомляє постачальника протягом 3 днів.

На виконання п.2.1.5 типового договору, треті особи по справі на підставі заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу, уклали з відповідачем- ПАТ Дніпрогаз типові договори розподілу природного газу.

Пунктом 7.3 договорів постачання, укладених між третіми особами на стороні відповідача ( особи 2-14) та ПАТ Нафтогаз України передбачено, що постачальник має право припинити або обмежити постачання природного газу споживачу у разі несанкціонованого відбору. Проте, як вбачається з матеріалів справи, третя особа - ПАТ Нафтогаз України не здійснював таких дій.

Відповідно до Розпорядження КМУ від 5.10.2016 року № 742-р Деякі питання опалювального сезону 2016/17 року для забезпечення безперебійного постачання природного газу виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії для бюджетних установ, релігійних та інших організацій, надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню, публічному акціонерному товариству Національна акціонерна компанія Нафтогаз України та постачальникам природного газу до початку опалювального сезону 2016/17 року (далі - опалювальний сезон) видати номінації теплогенеруючим і теплопостачальним організаціям відповідно до договорів, які укладені з ними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2016 р. № 357 Про затвердження Примірного договору про постачання природного газу виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії (Офіційний вісник України, 2016 р., № 46, ст. 1666), та з дотриманням принципу недискримінації.

Відповідно до статті 117 Конституції України, Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання.

Оскільки дане розпорядження Кабінету Міністрів України є актом нормативного характеру, то на публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України та постачальників природного газу покладено обов`язок видати номінації теплогенеруючим і теплопостачальним організаціям ще на початку опалювального сезону.

Враховуючи викладене, виникнення в точці виходу до газорозподільної системи відповідача (оператора ГРМ) неврегульованого негативного небалансу обсягів природного газу за спірні періоди відбулося внаслідок дій Компанії щодо ненадання споживачам - третім особам по справі, номінації на плановий обсяг газу на вказаний період.

Проте, вказана обставина не звільняла ПАТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України від обов`язку постачати природний газ зазначеним споживачам за укладеними між ними договорами постачання природного газу. Оскільки Компанія наділена спеціальними обов`язками щодо постачання природного газу виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням, бюджетними установами/організаціями, є ліцензіатом та монополістом з постачання природного газу, то на підставі Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, Правил постачання природного газу та розпорядження Кабінету Міністрів України від 05.10.2016 № 742-р "Про деякі питання опалювального сезону 2016/17 року", Компанія зобов`язана постачати природний газ, шляхом своєчасної видачі номінацій.

При цьому, з огляду на встановлений спеціальним законодавством у сфері газопостачання механізм постачання природного газу можливість відбору споживачами із газотранспортної системи погоджених у відповідних договорах з Компанією обсягів природного газу перебуває у безпосередній залежності від належного виконання Компанією своїх зобов`язань з підтвердження обсягів природного газу шляхом своєчасної видачі номінацій, тобто видача Компанією номінацій є однією з гарантій безперебійного постачання виробнику теплової енергії природного газу з метою виробництва теплової енергії в опалювальний сезон.

Водночас, вказівка у розпорядженні на обов`язок надати номінації до початку опалювального сезону не свідчить про обмеження його періодом, який закінчується із початком опалювального сезону, оскільки полягає у забезпеченні належної підготовки до опалювального сезону та забезпечення природним газом протягом усього сезону.

Колегія суддів також зауважує на тому, що пунктом 2 Розпорядження КМУ від 5.10.2016 року № 742-р Деякі питання опалювального сезону 2016/17 року для забезпечення безперебійного постачання природного газу виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії для бюджетних установ, релігійних та інших організацій, зобов`язано Операторів газорозподільних систем до початку опалювального сезону забезпечити постачання природного газу на джерела теплової енергії теплогенеруючих і теплопостачальних організацій.

Як встановлено судом, відповідач у спірний період був оператором ГРМ, який здійснював газорозподільну функції відносно третіх осіб, з якими, на підставі заяви-приєднання треті особи приєдналась до Типового договору № 0942021YLAAB016 розподілу природного газу.

Відповідно до п. 4 гл. 1 розділу 1 Кодексу Газорозподільних систем, несанкціонований відбір природного газу відбір (споживання) природного газу з газорозподільної системи з порушенням вимог чинного законодавства, зокрема цього Кодексу.

Проте, як встановлено судом, між відповідачем та третіми особами були укладені договори розподілу природного газу, а тому відсутні підстави вважати, що треті особи у відносинах з відповідачем здійснили несанкціонований відбір.

За таких обставин, коли Розпорядженням КМУ відповідача було зобов`язано забезпечити безперебійне постачання природного газу, колегія суддів дійшла висновку про відсутність несанкціонованого відбору природного газу з ГТС, Оператором якої є позивач, та, як наслідок, неправомірності віднесення на Оператора ГРМ - відповідача у справі негативного небалансу у вказаному об`ємі та відшкодування витрат з оплати наданих послуг балансування.

Такий висновок відповідає правовим позиціям, викладеним у постановах Верховного Суду у справах: № 904/5621/17 від 22.06.18, від 21 березня 2018 року у справі № 911/656/17, від 14 травня 2018 року у справі № 926/680/17, від 04.09.2018 № 922/4187/17

З огляду на вищезазначене, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції про здійснення третіми особами несанкціонованого відбору природного газу з мереж відповідача в періоди та обсягах, визначених ПАТ Дніпрогаз у власних звітах про фактичні обсяги розподілу природного газу по постачальникам та внесення цього обсягу газу в алокацію відповідача, як оператора ГРС.

До того ж, відповідно до п. 6 Розділу IV Правил постачання природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2496, споживач природного газу на розрахунковий період, тобто, на газовий місяць, має право отримувати природний газ виключно від одного постачальника. Споживач має право обрати нового постачальника лише у періоді, наступному після періоду постачання природного газу діючим постачальникам за умови відсутності простроченої заборгованості перед ним.

При цьому, доводи третьої особи ПАТ НАК Нафтогаз України та позивача - АТ Укртрансгаз та висновки суду першої інстанції про те, що встановлення порядку виконання ПАТ НАК Нафтогаз України договорів поставки природного газу споживачам (третім особам-2-14), обставини належного або ж неналежного виконання сторонами вказаних договорів взятих на себе зобов`язань, обґрунтованість або ж безпідставність ненадання ПАТ НАК Нафтогаз України номінацій на постачання газу цим споживачам в спірний період часу виходить за межі предмету розгляду даного спору, а, отже, вказані обставини не підлягають встановленню судом у даній справі, є неспроможними, оскільки для вирішення питання щодо обґрунтованості позовних вимог, суд повинен надати оцінку правомірності висновків суду щодо існування несанкціонованого відбору газу третіми особами та відповідачем, обґрунтованість віднесення цих обсягів до алокації відповідача, що неможливо зробити без оцінки правовідносин третіх осіб- підприємств ТКЕ та третьої особи- ПАТ НАК Нафтогаз України…»

Таким чином , скасовуючи рішення господарського суду у цій справі та приймаючи нове рішення , суд апеляційної інстанції фактично дійшов до висновку про незначну ступень вини ПАТ «Дніпрогаз» у виникненні цього спору.

2) Стосовно обставин , що істотно ускладнюють виконання рішення ( постанови ) або роблять його неможливим .

ПАТ «Дніпрогаз» здійснює господарську діяльність з розподілу природного газу в межах території міста Дніпро та Дніпропетровського району (крім сіл Любимівка, Перше травня АДРЕСА_1 Балівка, Зоря, Маївка, Степове, Партизанське, Чумаки, радгоспу «Дзержинець») Дніпропетровської області, відповідно до ліцензії, виданої НКРЕКП, та статуту Товариства та є суб`єктом природної монополії. Тривала криза неплатежів за спожитий природний газ вимушено призвела до порушення дисципліни розрахунків з боку ПАТ «Дніпрогаз» по всім категоріям споживачів.

Протягом 2014-2018 років спостерігається суттєве зменшення обсягів розподілу природного газу АТ «Дніпрогаз», що у свою чергу призвело до суттєвого зменшення отримання Оператором ГРМ плати за послуги з розподілу газу. Так, у 2014 році обсяг розподіленого ПАТ Дніпрогаз» природного газу складав 1 081,0 млн. м3, у 2015 році цей обсяг зменшився до 813,2 ілн. м3., у 2016 році склав 827,8 млн. м3, у 2017 році обсяг розподіленого природного газу склав 788,2 млн. м3.

Станом на 31.12.18р. заборгованість підприємств, установ, організацій, населення за послуги з розподілу природного газу складає 53 060 183,26 грн., в т. ч. бюджетні установи 138 418,32 грн., підприємства теплоенергетики 40 905 638,63 грн.

Відповідно до Звіту про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 6 місяців 2019 року (форма 2) діяльність АТ «Дніпрогаз» є збитковою, а сума збитку складає 96 388 тис.грн.

Додатковою обставиною, що свідчить про скрутний майновий стан відповідача, є обставина щомісячної сплати ПАТ «Дніпрогаз» суми в розмірі 204 277,48 грн. по договорам про реструктуризацію заборгованості, укладеним з дочірньою компанією «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України».

Так, між ПАТ «Дніпрогаз» та ДК «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» укладено 3 договори про реструктуризацію заборгованості: договір від 28.05.2012 року №14/12-91 на суму боргу 23 511 176,52 грн. з обов`язковою

щомісячною сплатою суми в розмірі 97 963,24 грн.; договір від 28.05.2012 року №14/12-92 на суму боргу 25 431 262,84 грн. з обов`язковою щомісячною сплатою суми в розмірі 105 963,60 грн. в термін до 2032 року; договір від 28.05.2012 року №14/12-93 на суму боргу 84 152,60 грн. з обов`язковою

щомісячною сплатою суми в розмірі 350,64 грн. в термін до 2032 року.

Крім зазначеної реструктуризованої заборгованості, щомісяця підприємство сплачує: згідно ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 25.12.2012 р. по справі

№ 36/5005/6053/12 (копія ухвали про затвердження мирової угоди додається) суму в розмірі 247 081,19 грн. до 31.12.2027 р.; згідно ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 26.12.2012 р. по справі

№ 36/5005/6050/12 (копія ухвали про затвердження мирової угоди додається) суму в розмірі 420

776,76 грн. до 31.12.2027 р.

Також, станом на дату подання заяви про відстрочення виконання рішення на поточних рахунках Товариства не обліковуються кошти в достатній сумі для погашення заборгованості, що підтверджуються відповідними довідками про залишок коштів на рахунках:

станом на 02.08.2019 - 537 925,16 грн. (рахунок № НОМЕР_1 ПАТ «Банк

«Клірінговий дім») ; 48 295,32 грн. (рахунок № НОМЕР_2 ПАТ «Банк

«Клірінговий дім») ; 2 566,39 грн. (рахунок № НОМЕР_3 ПАТ «Банк «Клірінговий

дім») .

Отже, особливості господарської діяльності АТ «Дніпрогаз», які не дозволяють йому впливати на цінову політику в сфері надання послуг з розподілу природного газу та стан розрахунків споживачів за надані послуги, його суспільно-економічне значення, вкрай незадовільний фінансовий стан підприємства, обумовлений, в першу чергу, вкрай низьким рівнем розрахунків за надані послуги з розподілу природного газу, обумовлюють складність та можливість виконання рішення суду в даній справі без його відстрочення на термін, достатній для акумулювання на банківських рахунках товариства грошових коштів в розмірі , необхідному для виплати присудженої суми без тяжких економічних наслідків для оператора ГРМ.

Разом з цим, відстрочення виплати присудженої суми не призведе до порушення прав позивача та дозволить запобігти її одноразовому примусовому списанню, стабілізувати тим самим вкрай тяжке фінансове становище АТ «Дніпрогаз» та дозволить виконувати функції оператора ГРМ напередодні наближення чергового сезону опалення .

Суд погоджується також з твердженнями відповідача стосовно того , що несвоєчасні розрахунки з АТ «Дніпрогаз» та, як наслідок, його неспроможність негайно виконати постанову Центрального апеляційного господарського суду у цій справі , створить реальну загрозу цивільним правам та інтересам держави, споживачів природного газу міста Дніпро та Дніпровського району і можуть призвести до: часткового або повного зупинення виробничої діяльності підприємства, загрози безаварійного газопостачання через дефіцит обігових коштів; неспроможності виконання відповідачем поточних фінансових зобов`язань перед постачальником природного газу, і, як наслідок відключення від газопостачання області і залишення без тепла та гарячого водопостачання, припинення виробничого процесу промислових підприємств - споживачів природного газу, виникнення аварійних ситуацій в процесі забезпечення населення природним газом, і як наслідок нещасних випадків ; загрози технічному стану і безпечній експлуатації газових мереж, які знаходяться у власності держави.

3) Стосовно можливості виконання рішення ( постанови ) суду по цій справі у майбутньому .

Міністерством енергетики та вугільної промисловості України 02.03.15р. прийнято Наказ №122 «Про затвердження розмірів нормативних втрат і виробничо-технологічних витрат газорозподільних підприємств на 2015 рік». Цим наказом було затверджено нормативні втрати і виробничо - технологічні витрати природного газу в газорозподільних мережах на 2015 рік для газопостачальних та газорозподільних підприємств, в тому числі і для споживачів, у заниженому розмірі.

ПАТ «Дніпрогаз» разом з іншими операторами ГРМ звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Міненерговугілля про скасування наказу № 122 від 02.03.15р. в частині зобов`язання вчинити дії. Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.09.15 р. у справі №826/15132/15 було скасовано наказ №122 від 02.03.15р., а Міненерговугілля зобов`язано затвердити на 2015 рік розміри ВТВ та Втр в газорозподільних мережах, що розрахований ПАТ Дніпрогаз» відповідно до Методики № 264 та Методики № 595. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 17.02.16р. у відкритті провадження а касаційною скаргою Міненерговугілля було відмовлено.

Оскільки Міненерговугілля постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.09.15р. у справі №826/15132/15 досі не виконано, ПАТ «Дніпрогаз» звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до НКРЕКП про зобов`язання встановити для ПАТ «Дніпрогаз» економічно обґрунтований тариф на транспортування природного газу розподільними трубопроводами, включивши до нього витрати на придбання та оплату природного газу для потреб виробничо-технологічних витрат та нормованих втрат.

Таким чином, після встановлення НКРЕКП економічно обґрунтованого тарифу на розподіл природного газу, АТ «Дніпрогаз» з великою долею ймовірності отримає змогу виконати судове рішення у справі №904/2732/18 без завдання істотної шкоди майновому стану відповідача та без створення загрози його банкрутству.

Крім того, АТ «Дніпрогаз» постійно вчиняються дії щодо погашення дебіторської заборгованості підприємств, установ, організацій, населення перед Товариством для покращення його фінансового стану.

Водночас, АТ «Дніпрогаз» є оператором газорозподільної системи, діє на підставі ліцензії, оформленої постановою НКРЕКП від 19.06.2017 №816 «Про видачу ліцензії на розподіл природного газу ПАТ «Дніпрогаз», та відповідно до п. 2 глави 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2494, здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління.

Основним видом діяльності товариства є розподіл природного газу для бюджетних установ , підприємств та організацій , населення , а також обслуговування газопроводів.

Майно , яке перебуває у власності ( на балансі ) відповідача ,використовується ним виключно з метою обслуговування газопроводів та здійснення безперебійного розподілу природного газу. Отже, звернення стягнення на це майно несе загрозу технічному стану і безпечній експлуатації газових мереж , які знаходяться у власності держави , виникненню аварійних ситуацій в процесі забезпечення населення природним газом .

В той же час , суд критично оцінює заперечення позивача та третьої особи-1 з посиланням на приписи ст.42 ГК України та ст.ст.607, 614 та 617 ЦК України ; оскільки вони помилково вважають , що у разі надання судом відстрочки або відстрочки виконання судового рішення ( враховуючи в том числі і відсутність необхідної кількості грошових коштів у боржника ) суд звільняє відповідача від відповідальності за невиконання або несвоєчасне виконання тим зобов`язань. Також , суд враховує , що ані позивач ,ані третя особа-1 не надали належних та допустимих доказів ,які б спростовували обставини та докази, на які посилається відповідач в обґрунтування свого клопотання .

Враховуючи вищезазначені фактичні обставини, незначну ступень вини відповідача у виникненні спору , доведеність відповідачем обставин , які значно ускладнюють одночасне виконання рішення ( постанови ) суду про стягнення значної суми заборгованості та приписи чинного законодавства України ; суд дійшов до висновку про можливість задоволення заяви відповідача про відстрочення виконання рішення суду.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ст.ст.234, 235, 255, 256, 331 ГПК України, господарський суд , -

УХВАЛИВ :

1. Задовольнити заяву АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» про відстрочення виконанні рішення суду у повному обсязі.

2. Відстрочити виконання постанови Центрального апеляційного господарського суду 01.08.19р. у справі №904/2732/18 на один рік з дати її винесення.

Відповідно до вимог ст. 235 ГПК України ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Згідно до вимог ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Відповідно до вимог ст. 257 ГПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції .

Суддя О.Ю.Васильєв

Повний текст складено 16.08.19р.