ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2019 року м. ОдесаСправа № 915/1051/19
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Діброви Г.І.

суддів: Разюк Г.П., Поліщук Л.В.

розглянувши апеляційну скаргу в порядку письмового провадження Фермерського господарства "Ортус", с. Олександрівка Миколаївської області

на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 19.06.2019 року про зупинення провадження у справі, суддя Ржепецький В.О., м. Миколаїв, повний текст складено 20.06.2019 року

у справі № 915/1051/19

за позовом Першого заступника керівника Баштанської місцевої прокуратури, м. Баштанка Миколаївської області

до відповідача - 1 Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, м.Миколаїв

до відповідача - 2 Фермерського господарства "Ортус", с. Олександрівка Миколаївської області

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 , с. Олександрівка Миколаївської області

про визнання незаконними та скасування наказів, визнання недійсними договорів оренди земельної ділянки та повернення земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог та ухвали суду першої інстанції.

В квітні 2019 року Перший заступник керівника Баштанської місцевої прокуратури, м.Баштанка Миколаївської області в інтересах держави звернувся до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, м. Миколаїв та Фермерського господарства "Ортус", с.Олександрівка Миколаївської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 про визнання незаконними та скасування наказів, визнання недійсними договорів оренди земельної ділянки та повернення земельних ділянок.

Позовні вимоги у справі обґрунтовані тим, що приймаючи оскаржувані у справі накази, Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області, м. Миколаїв порушило вимоги чинного законодавства, в зв`язку з чим останні є незаконними та підлягають скасуванню, а укладені на їх підставі договори оренди землі є недійсними, в зв`язку з чим спірні земельні ділянки підлягають поверненню у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, м. Миколаїв.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 23.04.2019 року відкрито провадження у справі № 915/1051/19, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 , с. Олександрівка Миколаївської області та призначено справу до розгляду.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 19.06.2019 року зупинено провадження у справі № 915/1051/19 до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду судового рішення у справі № 587/430/16-ц.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що правовідносини у справі №915/1051/19 є подібними правовідносинам у справі № 587/430/16-ц за позовом заступника керівника Сумської місцевої прокуратури до ГУ Держгеокадастру у Сумській області та особи про визнання незаконними та скасування наказів, недійсним договору оренди і повернення земельної ділянки, судові рішення за якою переглядаються Великою Палатою Верховного Суду саме з питання наявності підстав для представництва інтересів держави прокурором як самостійним позивачем при заявленні вимог до територіального органу Держгеокадастру, в зв`язку з чим з метою забезпечення повного, всебічного і об`єктивного розгляду справи та дотримання єдності судової практики, суд з власної ініціативи дійшов висновку про наявність підстав для зупинення провадження у справі № 915/1051/19 на підставі п. 7 ч. 1 ст. 228 ГПК України, до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду судових рішень у справі № 587/430/16-ц.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Фермерське господарство "Ортус", с. Олександрівка Миколаївської області з ухвалою суду не погодилось, тому звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить суд ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 19.06.2019 року про зупинення провадження у справі №915/1051/19 скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована порушенням місцевим господарським судом норм процесуального права і неповним з`ясуванням всіх обставин справи.

Зокрема, скаржник посилається на те, що правовідносини у справах № 587/430/16-ц та 915/1051/19 не є подібними, оскільки у зазначених справах застосовуються різні процесуальні нормативно-правові акти. Так, у справі № 915/1051/19 застосовуються норми Господарського процесуального кодексу України від 06.11.1991 року, в той час як у справі №587/430/16-ц застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України від 18.03.2004 року.

Відповідач зазначає, що у справі № 587/430/16-ц судом першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, позовну заяву було залишено без розгляду на підставі того, що позовна заява не відповідає вимогам ч. 7 ст. 119 Цивільного процесуального кодексу України (у разі пред`явлення позову особами, які діють на захист прав, свобод та інтересів іншої особи, в заяві повинні бути зазначені підстави такого звернення), в зв`язку з чим суд застосував п. 8 ч. 1 ст. 207 Цивільного процесуального кодексу України залишив заяву без розгляду.

У справі, що розглядається скаржником до суду було подано клопотання про залишення позову без розгляду, де зазначалось, що застосуванню підлягає п. 1 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України: «Суд залишає позов без розгляду, якщо позов подано особою, яка не має процесуальної дієздатності», тоді як в Цивільному процесуальному кодексі України, в редакції від 2004 року, аналогічні норми містяться в п. Д ч. 1 ст. 207 Кодексу.

З огляду на вищезазначене, скаржник вважає, що справу № 587/430/16-ц, попри схожість зі справою № 915/1051/19, не можна застосовувати для дотримання єдності судової практики, оскільки в них підлягають застосуванню різні за змістом процесуальні норми.

Великою Палатою Верховного Суду буде вирішуватись питання чи правомірно судами першої та апеляційної інстанцій було залишено позов без розгляду на підставі саме п. 8 ч. 1 ст. 207 Цивільного процесуального кодексу України (в редакції 2004 року), тобто в зв`язку з тим, що провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог статті 119 Цивільного процесуального кодексу України (в редакції 2004 року). Однак не буде розглядатись питання щодо того, чи було позовну заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, тобто чи мав право саме прокурор подавати позовну заяву.

Відповідно будь-які правові висновки щодо питань та обставин (наявності у прокурора процесуальної дієздатності у справі), викладених скаржником в клопотанні про залишення позову без розгляду в рішенні Великої Палати Верховного суду будуть відсутні, а зупинення провадження у справі призводить тільки до затягування розгляду справи №915/1051/19.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 26.07.2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фермерського господарства "Ортус", с. Олександрівка Миколаївської області на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 19.06.2019 року про зупинення провадження у справі №915/1051/19, розгляд справи призначено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

08.08.2019 року поштою до Південно-західного апеляційного господарського суду від Першого заступника керівника Баштанської місцевої прокуратури, м. Баштанка Миколаївської області надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просив суд апеляційну скаргу Фермерського господарства "Ортус", с. Олександрівка Миколаївської області на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 19.06.2019 року про зупинення провадження у справі № 915/1051/19 залишити без задоволення, а ухвалу без змін. Судовою колегією відзив долучено до матеріалів справи.

У відзиві прокурор зазначає, що безпідставним є твердження скаржника про те, що правовідносини у вказаних справах не є подібними у зв`язку із застосуванням різних процесуальних нормативно - правових актів (ГПК України та ЦПК України), який обумовлено виключно різним суб`єктним складом справ, проте жодним чином не впливає на предмет та підстави позову.

У даній справі прокурор звернувся на захист інтересів держави як самостійний позивач відповідно до приписів ст. 131-1 Конституції України, ст. 53 Господарського процесуального кодексу України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», оскільки орган, який на даний час розпоряджається земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності на території області є Головне управління Держгеокадастру в області, та саме цим органом допущено порушення вимог земельного законодавства при наданні у користування спірних земель, що обумовило звернення прокурора з позовними вимогами у тому числі до ГУ Держгеокадастру в області (як правонаступника прав та обов`язків ГУ ДЗА в області) в якості самостійного позивача.

Відповідач-1 та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача своїм правом згідно ч. 1 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України не скористались, відзив на апеляційну скаргу не надали, що згідно з ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду оскарженої ухвали суду першої інстанції.

У зв`язку з перебуванням судді-члена колегії Богацької Н.С. у відпустці, на підставі розпорядження керівника апарату суду від 08.08.2019 року № 542, було здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи № 915/1051/19, внаслідок якого для розгляду апеляційної скарги сформовано судову колегію у складі: головуючий суддя - Діброва Г.І., судді: Разюк Г.П., Поліщук Л.В.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 09.08.2019 року справу № 915/1051/19 прийнято до свого провадження колегією суддів у новому складі.

Суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Переглянувши у порядку письмового провадження оскаржену у справі ухвалу суду першої інстанції, дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду Миколаївської області від 19.06.2019 року про зупинення провадження у справі № 915/1051/19 відповідає вимогам чинного процесуального законодавства України, і відсутні підстави для її скасування, виходячи з наступного.

Господарським судом Миколаївської області та Південно-західним апеляційним господарським судом було встановлено та неоспорено учасниками справи наступні обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, в квітні 2019 року Перший заступник керівника Баштанської місцевої прокуратури, м. Баштанка Миколаївської області в інтересах держави звернувся до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, м. Миколаїв та Фермерського господарства "Ортус", с.Олександрівка Миколаївської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 , в якій просив суд:

1) визнати незаконним та скасування наказу Головного управління Держземагентства в Миколаївській області від 23.06.2015 №3104-сг, яким ОСОБА_1 надано в оренду земельну ділянку площею 28,8310 га (кадастровий номер НОМЕР_1 ) для ведення фермерського господарства в межах території Олександрівської сільської ради Снігурівського району;

2) визнати незаконним та скасування наказу Головного управління Держземагентства в Миколаївській області від 23.06.2015 №3102-сг, яким ОСОБА_1 надано в оренду земельну ділянку площею 2,0 га (кадастровий номер НОМЕР_2 ) для ведення фермерського господарства в межах території Олександрівської сільської ради Снігурівського району;

3) визнати незаконним та скасування наказу Головного управління Держземагентства в Миколаївській області від 26.05.2015 №2709-сг, яким ОСОБА_1 надано в оренду земельну ділянку площею 6,3600 га (кадастровий номер НОМЕР_3 ) для ведення фермерського господарства в межах території Олександрівської сільської ради Снігурівського району;

4) визнати недійсним укладеного 25.06.2015 між Головним управлінням Держземагентства в Миколаївській області та ОСОБА_1 договору про надання в оренду останньому земельної ділянки площею 28,8310 га (кадастровий номер НОМЕР_1 ), розташованої в межах території Олександрівської сільської ради Снігурівського району;

5) визнати недійсним укладеного 25.06.2015 між Головним управлінням Держземагентства в Миколаївській області та ОСОБА_1 договору про надання в оренду останньому земельної ділянки площею 2,0 га (кадастровий номер НОМЕР_2 ), розташованої в межах території Олександрівської сільської ради Снігурівського району;

6) визнати недійсним укладеного 25.06.2015 між Головним управлінням Держземагентства в Миколаївській області та ОСОБА_1 договору про надання в оренду останньому земельної ділянки площею 6,3600 га (кадастровий номер НОМЕР_3 ), розташованої в межах території Олександрівської сільської ради Снігурівського району;

7) Фермерському господарству "Ортус" повернути у розпорядження держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності площею 28,831 га з кадастровим номером НОМЕР_1 , нормативною грошовою оцінкою 419935,95 грн., розташованої в межах території Олександрівської сільської ради Снігурівського району, право оренди на яку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 10751572;

8) Фермерському господарству "Ортус" повернути у розпорядження держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності площею 2,0 га з кадастровим номером НОМЕР_2 , нормативною грошовою оцінкою 41971,34 грн., розташованої в межах території Олександрівської сільської ради Снігурівського району, право оренди на яку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 10755357;

9) Фермерському господарству "Ортус" повернути у розпорядження держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності площею 6,36 га з кадастровим номером НОМЕР_3 , нормативною грошовою оцінкою 99766,84 грн., розташованої в межах території Олександрівської сільської ради Снігурівського району, право оренди на яку зареєстровано з Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 10754807.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 23.04.2019 року відкрито провадження у справі № 915/1051/19, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 , с. Олександрівка Миколаївської області та призначено справу до розгляду.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 24.04.2019 року роз`єднано позовні вимоги, виділено в самостійні провадження позовні вимоги Першого заступника керівника Баштанської місцевої прокуратури до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області та Фермерського господарства "Ортус", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 про визнання незаконними та скасування наказів, визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок та повернення земельних ділянок державі і виділено позовні вимоги в окреме провадження про:

- визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Держземагентства в Миколаївській області від 23.06.2015 №3104-сг, яким ОСОБА_1 надано в оренду земельну ділянку площею 28,8310 га (кадастровий номер НОМЕР_1 ) для ведення фермерського господарства в межах території Олександрівської сільської ради Снігурівського району;

- визнання недійсним укладеного 25.06.2015 між Головним управлінням Держземагентства в Миколаївській області та ОСОБА_1 договору про надання в оренду останньому земельної ділянки площею 28,8310 га (кадастровий номер НОМЕР_1 ), розташованої в межах території Олександрівської сільської ради Снігурівського району;

- повернення Фермерським господарством "Ортус" у розпорядження держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності площею 28,831 га з кадастровим номером НОМЕР_1 , нормативною грошовою оцінкою 419935,95 грн., розташованої в межах території Олександрівської сільської ради Снігурівського району, право оренди на яку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 10751572, вирішено розглядати у справі № 915/1051/19.

23.05.2019 року до Господарського суду Миколаївської області від Фермерського господарства "Ортус", с. Олександрівка Миколаївської області надійшло клопотання про залишення позову без розгляду на підставі п. 1 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України в зв`язку з відсутністю у прокурора повноважень на звернення до суду із відповідним позовом.

14.06.2019 року прокурором подано до Господарського суду Миколаївської області заперечення на клопотання відповідача про залишення позову без розгляду.

Також, 14.06.2019 року третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 , с. Олександрівка Миколаївської області звернувся до Господарського суду Миколаївської області з клопотанням про залишення позову без розгляду.

В зв`язку з відсутністю на даний час єдиної правової позиції з приводу наявності підстав для представництва інтересів держави прокурором як самостійним позивачем при заявленні вимог до територіального органу Держгеокадастру, з ініціативи суду, ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 19.06.2019 року зупинено провадження у справі № 915/1051/19 до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду судового рішення у справі № 587/430/16-ц.

Норми права, які регулюють спірні правовідносини, доводи та мотиви відхилення аргументів, викладених скаржником в апеляційній скарзі, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції

Статтями 227, 228 Господарського процесуального кодексу України встановлено вичерпний перелік підстав, за яких суд, відповідно, зобов`язаний та має право зупинити провадження у справі.

Зокрема, згідно з п. 7 ч. 1 ст. 228 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

За змістом названої норми, вирішення питання про зупинення провадження у справі обумовлено необхідністю досягнення правової визначеності у правозастосуванні відносно конкретної категорії справ.

При цьому, судова колегія зазначає, що подібність правовідносин означає, зокрема, схожість суб`єктного складу учасників господарських відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, підстав позову, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності визначається обставинами кожної конкретної справи.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 41 Господарського процесуального кодексу України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони та треті особи.

У справах можуть також брати участь органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно зі ст. 45 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у ст. 4 цього Кодексу.

За змістом процесуального законодавства позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу. Тобто учасники справи - це суб`єкти матеріально-правових відносин, які виступають на захист своїх інтересів, і на яких поширюється законна сила судового рішення. Позивачем є особа, яка має право вимоги (кредитор), а відповідачем - особа, яка повинна виконати зобов`язання (боржник).

Частиною 3 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно з ч. 5 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України у разі пред`явлення позову особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, в заяві повинні бути зазначені підстави такого звернення.

Частиною 1 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" передбачено, що представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

За змістом ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, якою передбачена необхідність обґрунтування прокурором у суді наявність підстав для представництва.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову-факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. В свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

Для визнання предмета позову як способу захисту права чи інтересу важливе значення має перелік способів захисту цивільного права та інтересу, наведений у ст. 16 Цивільного кодексу України, за змістом якої способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права, припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, тощо. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Так, в межах справи № 915/1051/19 позовні вимоги заявлено Першим заступником керівника Баштанської місцевої прокуратури, м. Баштанка Миколаївської області, який в інтересах держави звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, м.Миколаїв та Фермерського господарства "Ортус", с.Олександрівка Миколаївської області з вимогою про визнання незаконними та скасування наказів, визнання недійсними договорів оренди земельної ділянки та повернення земельних ділянок.

Позовні вимоги у справі обґрунтовані тим, що приймаючи оскаржувані у справі накази, Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області, м. Миколаїв порушило вимоги чинного законодавства, в зв`язку з чим останні є незаконними та підлягають скасуванню, а укладені на їх підставі договори оренди землі є недійсними, в зв`язку з чим спірні земельні ділянки підлягають поверненню у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, м. Миколаїв.

В той же час у провадженні Великої Палати Верховного Суду перебуває справа №587/430/16-ц, в якій прокурор виступає як самостійний позивач та оскаржує накази реорганізованого ГУ Держземагентства в Сумській області, на підставі яких укладено договір оренди та надано в оренду земельну ділянку державної власності сільськогосподарського призначення.

Передаючи ухвалою від 06.02.2019 року справу № 587/430/16-ц на розгляд Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів Касаційного цивільного суду вважала за необхідне відступити від висновку щодо застосування положень ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» щодо правових підстав представництва прокурором інтересів держави в суді, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів іншого касаційного суду та одночасно дійшла висновку, що справа містить виключну правову проблему у застосуванні зазначеної норми права і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

Тобто, цілком очевидним є той факт, що правовідносини у справах № 915/1051/19 та №587/430/16-ц є подібними, адже в обох справах досліджуються обставини законності прийняття наказів Держгеокадастру та визнання недійсними укладені на їх підставі договори, так і правове обґрунтування підстав представництва прокурором інтересів держави в суді, отже, справи є подібними з огляду як на наявні предмет спору, підстави та обставини заявлених позовних вимог, так і на склад учасників справи в частині наявності у прокурора повноважень щодо представництва інтересів держави в суді у таких правовідносинах.

Тому, з огляду на вищевикладене, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що в силу приписів п. 7 ч. 1 ст. 228 Господарського процесуального кодексу України, на момент прийняття оскаржуваної ухвали, у суду першої інстанції були підстави для зупинення провадження у справі.

Оскільки, відповідно до ч. 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, та з огляду на те, що правовідносини у даній справі та справі № 587/430/16-ц є подібними, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду вважає, що Господарським судом Миколаївської області було правильно застосовано норми як матеріального так і процесуального права, у зв`язку із чим підстави для скасування оскаржуваної ухвали відсутні.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність, відповідно до п. 7 ч.1 ст. 228 Господарського процесуального кодексу України та п. 11 ч.1 ст. 229 Господарського процесуального кодексу України, зупинення провадження у даній справі до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 587/430/16-ц .

Крім того, судова колегія зазначає, що відповідно до відомостей про стан розгляду справ Великою Палатою Верховного Суду із офіційного сайту Судової влади України (https://court.gov.ua/) 26.06.2019 року скасовано судові рішення (судів першої та/або апеляційної інстанцій) з направленням справи № 587/430/16-ц для продовження розгляду.

Згідно з положенням Закону України «Про доступ до судових рішень», усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. Зокрема, колегія суддів бере до уваги, що відповідно до частини третьої статті 6 цього Закону, суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень.

Разом із тим, на теперішній час у Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутній повний текст постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 року у справі № 587/430/16-ц.

Відповідно до ч.1, 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Заперечення скаржника, викладені у апеляційній скарзі, щодо того, що справу №587/430/16-ц, попри схожість зі справою № 915/1051/19, не можна застосовувати для дотримання єдності судової практики, оскільки в них підлягають застосуванню різні за змістом процесуальні норми, колегією суддів не приймаються, оскільки підставою для зупинення провадження у даній справі є необхідність визначення наявності, обумовлених ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», підстав представництва прокурором інтересів держави в суді, та такі підстави не залежать від форми судочинства, в якій прокурор виступає в якості позивача у справі.

Згідно ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду, вважає апеляційну скаргу Фермерського господарства "Ортус", с.Олександрівка Миколаївської області необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду Миколаївської області від 19.06.2019 року про зупинення провадження у справі № 915/1051/19 відповідає обставинам справи та вимогам закону і достатніх правових підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фермерського господарства "Ортус", с. Олександрівка Миколаївської області на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 19.06.2019 року про зупинення провадження у справі № 915/1051/19 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 19.06.2019 року про зупинення провадження у справі № 915/1051/19 залишити без змін.

Постанова суду є остаточною і не підлягає оскарженню, крім випадків, передбачених у пункті 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Г.І. Діброва
Судді Г.П. Разюк
Л.В. Поліщук