РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

14.08.2019Справа № 910/6842/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукшин Л.Г. розглянув у порядку письмового провадження матеріали господарської справи

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія" "ПЗУ УКРАЇНА" (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 40)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Союз-авто" (04210, м. Київ, проспект Героїв Сталінграда, 10, кор. 2, кв. 35)

про стягнення 8 226,95 грн.

Представники: без виклику представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ПЗУ Україна" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Союз-Авто" про стягнення 8 226,95 грн.

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія" "ПЗУ УКРАЇНА" на підставі договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів засобі серії АК №7464210 від 18.10.2017, внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди виплачено страхове відшкодування потерпілій особі у розмірі 16 453,90 грн. За доводами позивача, забезпечений транспортний засіб - автобус «Богдан А 091», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , використовувався як маршрутне таксі, що свідчить про порушення відповідачем умов договору страхування, передбачених п. 13.2 ст. 13 та п. 38-1.1 ст. 38.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та є підставою для вимоги про відшкодування відповідачем завданої майнової шкоди у розмірі 50% виплаченої суми страхового відшкодування, що становить 8 226,95 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.05.2019 залишено позовну заяву Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія" "ПЗУ УКРАЇНА" без руху в порядку ч. 1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України та надано позивачу час для усунення недоліків, вказаних в ухвалі суду, а саме надати належні докази відправлення на адресу відповідача вимоги про відшкодування завданої майнової шкоди.

13.06.2019 через загальний відділ діловодства суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, в якій позивачем надано письмові пояснення щодо вимог зазначених в ухвалі Господарського суду м. Києва від 31.05.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.06.2019 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі №910/6842/19 та вирішив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Даною ухвалою, суд у відповідності до ст.ст. 165, 166 Господарського процесуального кодексу України встановив відповідачу строк для подання відзиву на позов та заперечень на відповіді на відзив, а позивачу строк для подання відповіді на відзив.

З наявного у матеріалах справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №405 вбачається, що ухвала про відкриття провадження у справі була отримана відповідачем 24.06.2019, проте, у визначений судом строк відзив на позовну заяву останнім не подано.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Оскільки, відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

18 жовтня 2017 року між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія" "ПЗУ УКРАЇНА" (надалі-позивач, страховик) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Союз-авто" (надалі- відповідач, страхувальник) було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів засобі серії АК №7464210, за яким страховик зобов`язався відшкодувати шкоду заподіяну страхувальником життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме: автобуса «Богдан А091», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

17 березня 2018 року в місті Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого автобуса «Богдан А 091», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та автомобіля «Opel», державний номер НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_2 , під керуванням ОСОБА_3 .

ДТП сталася в результаті порушення ОСОБА_1 , який працює водієм в Товаристві з обмеженою відповідальністю "Союз-авто", вимог п. 13.1 Правил дорожнього руху України, якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП України постановою Дарницького районного суду міста Києва від 04.05.2018 у справі 753/5375/18 (провадження № 3/753/2198/18).

21 березня 2018 року страхувальник пошкодженого транспортного засобу звернувся до позивача з заявою про настання страхового випадку, за наслідками якого автомобіль «Opel», державний номер НОМЕР_2 , отримав механічні пошкодження.

Відповідно до Звіту №194411 від 29.03.2018 вартість збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу «Opel», державний номер НОМЕР_2 , становить 31 045,87 грн. Відновлювальний ремонт вищевказаного автомобіля є недоцільним з економічної точки зору.

Згідно з п. 30.1. ст. 30 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів" транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Пунктом 30.2. вищевказаної статті передбачено, що якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до Звіту про розрахунок ринкової вартості пошкодженого колісного транспортного засобу №276/05/18 від 08.05.2018 встановлено, що ринкова вартість аварійного (пошкодженого) автомобіля «Opel», державний номер НОМЕР_2 , на дату оцінки складає 13 591,97 грн.

За наслідками страхового випадку, складено страховий акт № UA055/L01/01 від 29.05.2018, відповідно до якого позивачем було виплачено на користь потерпілої особи страхове відшкодування у розмірі 16 453,90 грн, що підтверджується платіжним дорученням №16723 від 30.05.2018.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Частиною другою статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частиною 1 ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач виконав свої зобов`язання та сплатив на користь уповноваженої потерпілої особи (за довіреністю) страхове відшкодування у розмірі 16 453,90 грн, яка зазнала пошкоджень внаслідок ДТП, заподіяного ОСОБА_1 , який виконував свої трудові обов`язки перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Союз-авто". Даний факт підтверджується наявною у матеріалах справи постановою Дарницького районного суду міста Києва від 04.05.2018 у справі 753/5375/18 (провадження № 3/753/2198/18) та витягом з наказу №08-к від 14.01.2009 про призначення ОСОБА_1 на посаду водія автотранспортних засобів, зокрема, закріпленого за ним автомобіля марки «Богдан А091», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Згідно з п. 13.2. ст. 13 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів" розмір страхового платежу за одним внутрішнім договором страхування зменшується на 50 відсотків, за умови, що страхувальником є громадянин України - учасник війни, особа з інвалідністю II групи, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесена до I або II категорії, пенсіонер, а забезпечений транспортний засіб має робочий об`єм двигуна до 2500 сантиметрів кубічних включно та належить цьому громадянину на праві власності. Зазначена пільга надається за умови особистого керування таким транспортним засобом особою, яка належить до визначених у цьому пункті категорій громадян України, без мети надання платних послуг з перевезення пасажирів або вантажу.

Відповідно до п. 38-1.1. ст. 38-1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів" у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування.

В даному випадку, судом встановлено, що у підписаному обома сторонами Полісі №АК №7464210 від 18.10.2017 про страхування обов`язкової цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів визначені особливі умови використання забезпеченого транспортного засобу «Богдан А 091», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , а саме, у пункті 8 передбачено, що вказаний транспортний засіб не використовується як маршрутне таксі.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що дана обставина не відповідає дійсності, оскільки на фото з місця ДТП забезпечений транспортний засіб «Богдан А 091», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , використовувався як маршрутне таксі №513(23+8).

Таким чином, порушення на момент вчинення ДТП відповідачем умов договору страхування, передбачених п. 13.2 ст. 13 та 38-1.1. ст. 38-1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів", вказує на виникнення у позивача права вимоги відшкодування завданої майнової шкоди з боку відповідача у розмірі 50% виплаченої суми страхового відшкодування, що становить 8 226,95 грн (16 453,90 грн * 50%).

Судом встановлено, що з метою досудового врегулювання спору позивач звертався до відповідача з вимогою про відшкодування завданої майнової шкоди в порядку регресу у розмірі 8 226,95 грн. З доданих до матеріалів справи рекомендованих повідомлень про вручення №920 та №938 вбачається, що відповідачем було отримано вимогу за адресою: 04210, м. Київ, просп.. Героїв Сталінграда, 10-А, корп. 2, кв. 35 - 25.09.2018 та за адресою: 02121, м. Київ, вул. Колекторна, 17 - 27.09.2018 відповідно. Проте, станом на момент звернення позивача з позовом до суду, ні відповіді на вищевказану вимогу, ні сплати страхове відшкодування від відповідача не надходило.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідачем не надано суду жодних доказів належного виконання зобов`язань щодо відшкодування шкоди, як і не надано доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги або свідчили про відсутність у нього обов`язку відшкодувати шкоду в заявленому позивачем розмірі.

За таких обставин, суд оцінивши подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи, дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача страхового відшкодування у розмірі 8 226,95 грн є правомірними, обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 129, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути Товариства з обмеженою відповідальністю "Союз-авто" (04210, м. Київ, проспект Героїв Сталінграда, буд. 10, корпус 2, кв. 35; ідентифікаційний код: 30729545) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія" "ПЗУ УКРАЇНА" (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 40; ідентифікаційний код: 20782312) страхове відшкодування у розмірі 8 226 (вісім тисяч двісті двадцять шість) грн 95 коп. та судовий збір у розмірі 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 14.08.2019

Суддя Л. Г. Пукшин