ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"09" серпня 2019 р. Cправа № 902/356/19

Господарський суд Вінницької області у складі головуючого судді Тварковського А.А.,

за участю:

секретаря судового засідання Німенко О.І.,

представників:

позивача: Бойко Т.В.,

у відсутності відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження матеріали господарської справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Поділляагрозахист" (вул. Хмельницьке шосе, 122, м. Вінниця, 21029)

до: Приватного підприємства "Павлівка" (вул. Леніна, буд. 179, с. Павлівка, Калинівський район, Вінницька область, 22436)

про стягнення 556 800, 31 грн,

В С Т А Н О В И В :

Товариством з обмеженою відповідальністю "Поділляагрозахист" подано позов до Приватного підприємства "Павлівка" про стягнення 556 800, 31 грн заборгованості, з яких: 405 833, 64 грн основного боргу, 75 726, 08 грн пені, та 75 240, 59 грн відсотків річних за договором поставки № 04-81-В-Д від 12.04.2018.

Ухвалою суду від 08.05.2019 за вказаним позовом відкрито провадження у справі № 902/356/19 в порядку загального позовного провадження та призначено у ній підготовче засідання на 28.05.2019.

За результатами проведеного судового засідання (28.05.2019) судом відкладено розгляд справи до 18.06.2019, про що постановлено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання.

18.06.2019 через канцелярію суду надійшло клопотання №5 від 18.06.2019 за підписом директора відповідача про відкладення розгляду справи, у зв`язку із неможливістю прибути в засідання суду.

В судове засідання 18.06.2019 з`явився представник позивача, відповідач явки уповноваженого представника не забезпечив, останній про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином ухвалою, яка надсилалась йому рекомендованою кореспонденцією.

Судом відхилено як необґрунтоване вказане клопотання директора відповідача про відкладення розгляду справи, оскільки відповідач як юридична особа не обмежений колом осіб на представництво інтересів останнього, про що постановлено ухвалу, зафіксовану у протоколі судового засідання.

За наслідками даного судового засідання суд дійшов висновку про продовження строку підготовчого провадження у справі на 30 днів з власної ініціативи на підставі ч. 3 ст. 177 ГПК України з метою належної підготовки справи для розгляду по суті з урахуванням графіку відпусток головуючого судді, а також про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 09.08.2019, про що постановлено відповідні ухвали, зафіксовані у протоколі судового засідання.

В судове засідання 09.08.2019 з`явився представник позивача, відповідач правом участі у судовому засіданні не скористався. Останній належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення ухвали суду, яке наявне в матеріалах справи (а.с. 70).

Розгляд справи здійснювався з фіксуванням судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

В судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги у повному обсязі з викладених у позовній заяві підстав.

В якості підстав заявлених позовних вимог позивач посилається на укладення з відповідачем договору поставки № 04-81-В-Д від 12.04.2018, відповідно до умов якого Товариством з обмеженою відповідальністю "Поділляагрозахист" поставлено Приватному підприємству "Павлівка" товар, який останнім не оплачено в повному обсязі.

З огляду на вказане, позивачем заявлено до стягнення відповідача 556 800, 31 грн заборгованості з оплати поставленого товару.

Матеріали справи не містять ні відзиву, ні письмового пояснення з долученням відповідних доказів, в яких би відповідач вказав власну процесуальну позицію щодо поданого позову.

Розглянувши подані документи і матеріали даної справи, з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне.

12.04.2018 між позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Поділляагрозахист" (в Договорі - "Постачальник") та відповідачем - Приватним підприємством "Павлівка" (в Договорі - "Покупець") було укладено Договір поставки № 04-81-В-Д (далі по тексту Договір).

Відповідно до п.1.1. Договору Постачальник зобов`язався передати (поставити) партіями у власність Покупцеві, а Покупець зобов`язався прийняти та провести оплату продукції виробничо-технічного призначення (мінеральне добриво, мікродобриво), іменованих у подальшому "Товар".

Найменування Товару, чинні відносно Товару коди за відповідними класифікаторами, варіант тарування та/або пакування Товару, виробник та країна походження Товару, одиниці виміру кількості Товару та його кількість, ціна, строки та умови (базис) поставки кожної партії Товару визначаються в Договорі та/або у відповідній специфікації (надалі - Специфікація) до Договору, яка є його невід`ємною частиною (п. 1.2. Договору).

Згідно з пунктом 3.3. Договору сторони погодили, що оплата конкретної партії Товару проводиться в національній валюті України у безготівковій формі шляхом перерахування Покупцем на поточний банківський рахунок Постачальника, вказаний у Договорі, оплати в розмірі вартості партії Товару зазначеної у відповідній Специфікації, протягом 5 (п`яти) банківських днів з моменту отримання покупцем даної партії Товару, якщо інший термін та/або порядок оплати партії Товару не вказаний у відповідній Специфікації. Зобов`язання Покупця зі сплати ціни Товару вважається виконаним в момент списання коштів з банківського рахунку Покупця відповідно до платіжних реквізитів, вказаних Постачальником у цьому Договорі.

Відносно окремої партії Товару відповідною Специфікацією може бути передбачено інший строк та/або порядок розрахунків (п.3.4. Договору).

Відповідно до п. 5.3. Договору в разі прострочення оплати Товару Покупець сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ (що діяла у період прострочення), нарахованої на суму вартості неоплаченого Товару, за кожен день прострочення.

Згідно з приписами п. 5.4. Договору нарахування штрафних санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за цим Договором здійснюється без обмеження строку нарахування та припиняється в день виконання Стороною відповідного зобов`язання. Сторони домовились, що строк позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за цим Договором становить три роки.

Сторони дійшли згоди щодо зміни розміру процентної ставки, передбаченої частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України і встановлюють її в 25 % річних від несплаченої загальної вартості Товару протягом 90 календарних днів з дати, коли Товар повинен бути сплачений Покупцем (відповідно до специфікації до Договору) та 48% річних від несплаченої ціни товару з дати закінчення 90 календарних днів до дня повної оплати (п. 5.6. Договору).

Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання повноваженими представниками Сторін та його скріплення печатками Сторін та закінчується 31.12.2018, але в будь - якому випадку - не раніше моменту виконання Сторонами взятих на себе за Договором зобов`язань (п.8.1. Договору).

Сторони підписали ряд Специфікацій до Договору, якими передбачили вартість партії товару, строк та порядок оплати, також Постачальником виставлено Покупцю відповідні рахунки на оплату:

- Специфікація №1 від 12.04.2018 на суму 17 599, 20 грн, порядок оплати: 20% (3519, 84 грн) до 13.04.2018 та 80 % ( 14 079, 36 грн) до 31.10.2018; рахунок на оплату №4659 від 12.04.2018;

- Специфікація №2 від 19.04.2018 на суму 125 400, 00 грн, порядок оплати: 100% до 20.04.2018; рахунок на оплату №4999 від 19.04.2018;

- Специфікація №3 від 02.05.2018 на суму 59 497, 20 грн, порядок оплати: 100% до 01.11.2018; рахунок на оплату №5552 від 02.05.2018;

- Специфікація №4 від 10.05.2018 на суму 272 987, 52 грн, порядок оплати: 100% до 01.11.2018; рахунок на оплату №5981 від 10.05.2018;

- Специфікація №5 від 23.05.2018 на суму 47 750, 04 грн, порядок оплати: 100% до 01.11.2018; рахунок на оплату №6607 від 23.05.2018;

- Специфікація №6 від 11.06.2018 на суму 7 999, 68 грн, порядок оплати: 100% до 01.11.2018; рахунок на оплату №7400 від 11.06.2018.

При цьому Покупцем здійснено оплату лише згідно зі Специфікацією №2 від 19.04.2018 на суму 125 400, 00 трьома платежами, з порушенням строку та порядку оплати (100% до 20.04.2018), що підтверджується відповідними платіжними дорученнями: №274 від 02.05.2018 на суму 50 000,00 грн; №290 від 10.05.2018 на суму 30 000, 00 грн; №328 від 11.07.2018 на суму 45 400, 00 грн.

Доказів оплати згідно решти вказаних Специфікацій матеріали справи не містять.

Факт поставки за Специфікаціями підтверджується відповідними видатковими та товаро-транспортними накладними:

- видаткова накладна №12-00028 від 06.12.2018 та товарно-транспортна накладна (а.с. 19) (за Специфікацією №1 від 12.04.2018);

- видаткова накладна №5-00072 від 03.05.2018 (за Специфікацією №2 від 19.04.2018);

- видаткова накладна №10-00483 від 23.10.2018 та товарно-транспортна накладна (а.с.29) (за Специфікацією №3 від 02.05.2018);

- видаткова накладна №11-00044 від 05.11.2018 та товарно-транспортна накладна (а.с.33) (за Специфікацією №4 від 10.05.2018);

- видаткова накладна №12-00014 від 05.12.2018 та товарно-транспортна накладна (а.с.37) (за Специфікацією №5 від 23.05.2018);

- видаткова накладна №11-00048 від 05.11.2018 та товарно-транспортна накладна (а.с.41) (за Специфікацією №6 від 11.06.2018).

Таким чином, позивач на виконання умов Договору поставив відповідачеві згідно відповідних Специфікацій, а останній отримав Товар. При цьому відповідач (Покупець) не здійснив оплату Товару у передбачені строки згідно взятих на себе зобов`язань за договором.

Враховуючи викладене, основний борг відповідача перед позивачем за Договором на момент ухвалення рішення у справі становить 405 833, 64 грн.

Несплата відповідачем основного боргу у встановлені Договором строки слугувала підставою звернення позивача з даним позовом до суду.

З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів.

Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до положень ст.ст. 662, 664 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства. Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар.

Зобов`язання, в свою чергу, згідно вимог ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Згідно ч. 1 ст. 693 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 538 Цивільного кодексу України у разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

В силу положень ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 610, 612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як встановлено статтею 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем, в порушення прийнятих на себе зобов`язань за Договором не було здійснено остаточної оплати за поставлений позивачем товар загальною вартістю 405 833, 64 грн.

Оскільки позивачем заявлено до стягнення основний борг в розмірі 405 833, 64 грн, суд дійшов висновку про задоволення позову щодо суми основного боргу у вказаному розмірі.

Також з матеріалів справи слідує, що відповідачем, в порушення прийнятих на себе зобов`язань за Договором не здійснено остаточну оплату вартості поставленого позивачем Товару після спливу строків, вказаних у Специфікаціях. Таким чином, відповідач вважається боржником, що прострочив.

Як встановлено статтею 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 2 ст. 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Договором (п.5.6.) сторони встановили зміну розміру процентної ставки, передбаченої частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України і встановили її в 25 % річних від несплаченої загальної вартості Товару протягом 90 календарних днів з дати, коли Товар повинен бути сплачений Покупцем (відповідно до специфікації до Договору) та 48% річних від несплаченої ціни товару з дати закінчення 90 календарних днів до дня повної оплати.

Порушенням зобов`язання, згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до п.3 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч.1 ст. 546 Цивільного кодексу України та ст. 230 Господарського кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.

У відповідності до ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч.1 ст. 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Статтею 230 Господарського кодексу України, встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Водночас згідно з п. 5.4. Договору сторони дійшли згоди, що нарахування штрафних санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за цим Договором здійснюється без обмеження строку нарахування та припиняється в день виконання Стороною відповідного зобов`язання. Сторони домовились, що строк позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за цим Договором становить три роки.

Так позивачем заявлено до стягнення 75 726, 08 грн пені, та 75 240, 59 грн відсотків річних за період прострочення.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок відсотків річних та пені за допомогою програми "ЛІГА.ЗАКОН", суд дійшов висновку про його правильність та обґрунтованість. Таким чином, заявлені позивачем позовні вимоги щодо стягнення 75 726, 08 грн пені, та 75 240, 59 грн відсотків річних підлягають задоволенню в повному обсязі.

Як визначає ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи вищевикладене, факт існування заборгованості відповідача перед позивачем витікає з умов укладеного між сторонами Договору, положень чинного законодавства та підтверджується матеріалами справи.

При цьому відповідач не подав до суду жодних доказів в спростування позовних вимог.

За таких обставин суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Витрати на судовий збір підлягають віднесенню на відповідача відповідно до ст.129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42, 45, 46, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 79, 80, 86, 91, 113, 118, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд-

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного підприємства "Павлівка" (вул. Леніна, буд. 179, с. Павлівка, Калинівський район, Вінницька область, 22436, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Поділляагрозахист" (вул. Хмельницьке шосе, 122, м. Вінниця, 21029, ) 405 833, 64 грн основного боргу, 75 726, 08 грн пені, 75 240, 59 грн відсотків річних та 8352, 00 грн витрат на сплату судового збору.

3. Згідно з приписами ч.1 ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

4. Відповідно до положень ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

5. Примірник повного судового рішення надіслати учасникам справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Повне рішення складено 19 серпня 2019 р.

Суддя А.А. Тварковський

віддрук. 3 прим.:

1 - до справи;

2 - позивачу - вул. Хмельницьке шосе, 122, м. Вінниця, 21029;

3 - відповідачу - вул. Леніна, буд. 179, с. Павлівка, Калинівський район, Вінницька область, 22436.