ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2019 року м. ОдесаСправа № 916/4692/15
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді: Діброви Г.І.

суддів: Разюк Г.П., Богатиря К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства "СБЕРБАНК", м. Київ

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 10.06.2019 року, м. Одеса, суддя Погребна К.Ф.

у справі № 916/4692/15

за позовом Акціонерного товариства "СБЕРБАНК", м. Київ

до відповідача Публічного акціонерного товариства "Чорноморська транспортна компанія", м. Одеса

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Приватного акціонерного товариства "Футбольний клуб "ЧОРНОМОРЕЦЬ", м.Одеса

про стягнення грошових коштів, -

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог та ухвали суду першої інстанції.

В провадженні Господарського суду Одеської області на новому розгляді перебуває справа № 916/4692/15 за позовом Акціонерного товариства "СБЕРБАНК", м. Київ до Публічного акціонерного товариства "Чорноморська транспортна компанія", м. Одеса за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Приватного акціонерного товариства "Футбольний клуб "ЧОРНОМОРЕЦЬ", м.Одеса про стягнення грошових коштів.

13.05.2019 року Акціонерне товариство "СБЕРБАНК", м. Київ звернулось до Господарського суду Одеської області з заявою про збільшення розміру позовних вимог, в якій просило суд стягнути з Публічного акціонерного товариства "Чорноморська транспортна компанія", м. Одеса на користь Акціонерного товариства "СБЕРБАНК", м. Київ заборгованість за Договором про відкриття кредитної лінії від 15.07.2011 року №14-В/11/44/ЮО та на підставі Договору поруки від 26.04.2013 року за процентами в розмірі 12182609,73 дол. США, за період з 03.11.2015 року по 15.04.2019 року (відповідно до п. 1.3.6 Кредитного договору з розрахунку 12 % річних/ мінімальний розмір % ставки - 12 процентів річних) та пеню в розмірі 29 971746,22 грн. за прострочення сплати загальної заборгованості за Кредитною лінією.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 15.05.2019 року заяву Акціонерного товариства "СБЕРБАНК", м. Київ про збільшення позовних вимог у справі №916/4692/15 було залишено без руху, з мотивів відсутності доказів сплати судового збору та надано позивачу 7-денний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення виявлених недоліків, в частині надання належної сплати судового збору.

Акціонерне товариство "СБЕРБАНК", м. Київ в строки, передбачені вищезазначеною ухвалою, недоліки заяви не усунуло, докази сплати судового збору не надало, в зв`язку з чим, ухвалою Господарського суду Одеської області від 10.06.2019 року у справі №916/4692/15 (суддя Погребна К.Ф.) заяву Акціонерного товариства "СБЕРБАНК", м. Київ про збільшення розміру позовних вимог від 13.05.2019 року за вх. № 2-2162/19 повернуто заявнику без розгляду.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що позивач, подавши відповідну заяву про збільшення розміру позовних вимог, фактично заявив до стягнення заборгованість за новий період прострочення, яка не була предметом при первісному розгляді справи та виникла після винесення судом рішення, а саме: за період з 03.11.2015 року по 15.04.2019 року, який підпадає під дію нової редакції Закону України «Про судовий збір", яким передбачено інший максимальний розмір судового збору, ніж той, що було встановлено на момент подання позову до суду, в зв`язку з чим позивач при подачі відповідної заяви про збільшення позовних вимог має сплатити судовий збір в порядку та розмірі, передбаченому новою редакцією Закону України «Про судовий збір», чого заявником зроблено не було, що в свою чергу свідчить про необхідність повернення такої заяви без розгляду.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Акціонерне товариство "СБЕРБАНК", м. Київ з ухвалою суду не погодилось, тому звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить суд ухвалу Господарського суду Одеської області від 10.06.2019 року у справі № 916/4692/15 скасувати та прийняти нове рішення, яким прийняти до розгляду заяву Акціонерного товариства "СБЕРБАНК", м. Київ від 13.05.2019 року вх.. № 2-2162/19 про збільшення позовних вимог та призначити її до розгляду в межах справи №916/4692/15.

Апеляційна скарга мотивована порушенням місцевим господарським судом норм процесуального права та матеріального права. Зокрема, скаржник посилається на те, що законодавство встановлює ставки судового збору, визначаючи їх мінімальний та максимальний розмір, в зв`язку з чим обов`язок позивача сплатити судовий збір обмежений максимальним розміром ставки судового збору, що підлягає сплаті. Якщо особа, що звернулась із позовною заявою, сплатила судовий збір, виходячи з ціни позову, за умови, якщо це не максимальна ставка судового збору, то при зверненні з заявою про збільшення позовних вимог позивач має сплатити недоплачену суму. Разом з тим, якщо судовий збір сплачений при поданні позовної заяви в максимальному розмірі, то при збільшенні позовних вимог вже відсутнє поняття «недоплачена сума судового збору» і у такому разі судовий збір додатково не сплачується.

Також, скаржник зауважує, що вичерпний перелік найменувань процесуальних документів, дій, за які справляється судовий збір, та його ставки закріплені у ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», в якому не міститься окремо заяв про збільшення розміру позовних вимог. Відтак, справляння судового збору за подання до суду інших процесуальних документів, які не визначені у частині другій ст. 4 Закону, по суті, суперечить його вимогам.

З огляду на зазначене, скаржник вважає, що судом помилково застосовано норми Закону України «Про судовий збір» в редакції 2019 року, у справі, провадження в якій розпочато у 2015 році, що призвело до постановлення помилкової ухвали. Рішення суду про повернення заяви про збільшення позовних вимог з підстав недоплати судового збору, що має, за висновком суду, справлятись за подання такої заяви, обмежує право позивача на доступ до правосуддя.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.07.2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "СБЕРБАНК", м. Київ на ухвалу Господарського суду Одеської області від 10.06.2019 року у справі № 916/4692/15 (головуючий суддя Діброва Г.І., судді Разюк Г.П., Богацька Н.С.), розгляд справи призначено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

У зв`язку з перебуванням судді-члена колегії Богацької Н.С. у відпустці, на підставі розпорядження керівника апарату суду від 07.08.2019 року № 537, було здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи № 916/4692/15, внаслідок якого для розгляду апеляційної скарги сформовано судову колегію у складі: головуючий суддя - Діброва Г.І., судді: Разюк Г.П., Богатир К.В.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 08.08.2019 року справу № 916/4692/15 прийнято до свого провадження колегією суддів у новому складі.

Відповідач та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, своїм правом згідно ч. 1 ст.263 Господарського процесуального кодексу України не скористались, відзив на апеляційну скаргу не надали, що згідно з ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Переглянувши у порядку письмового провадження оскаржувану у справі ухвалу суду першої інстанції, дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду Одеської області від 10.06.2019 року у справі № 916/4692/15 відповідає вимогам чинного процесуального законодавства України, і відсутні підстави для її скасування, виходячи з наступного.

Господарським судом Одеської області та Південно-західним апеляційним господарським судом було встановлено та неоспорено учасниками справи наступні обставини.

Як вбачається з матеріалів оскарження ухвали, Публічне акціонерне товариство "Дочірній банк Сбербанку Росії" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Чорноморська транспортна компанія" за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Приватного акціонерного товариства "Футбольний клуб "Чорноморець" (далі - ПрАТ "ФК "Чорноморець", позичальник) про стягнення з поручителя заборгованості у розмірі 43 371 675,85 дол. США та 46 608 814,15 грн., що разом еквівалентно сумі ,41 грн.

Відповідно до останньої заяви про зменшення позовних вимог від 26.10.2016 року, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії від 15.07.2011 року № 14-В/11/44/ЮО та за договором поруки від 26.04.2013 року у розмірі 42352220,60 дол. США, та 45 773 758,97 грн., з яких: загальна заборгованість за кредитною лінією - 36 773 937,32 дол. США; проценти за користування кредитною лінією - 5 578 283,28 дол. США, що нараховані за період з 15.07.2014 року по 02.11.2015 року; пеня за прострочення сплати процентів за користування кредитною лінією 15 802 012,75 грн.; пеня за прострочення сплати загальної заборгованості за кредитною лінією 29 971 746,22 грн.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 29.11.2017 року позов задоволено. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Чорноморська транспортна компанія" на користь Публічного акціонерного товариства "Дочірній банк Сбербанку Росії" заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії від 15.07.2011 року № 14-В/11/44/ЮО та на підставі договору поруки від 26.04.2013 року у розмірі 42 352 220,60 дол. США, що в гривневому еквіваленті на день прийняття рішення становить 1 138 081 502,67 грн. та 45 773 758,97 грн., з яких: загальна заборгованість за кредитною лінією - 36773937,32 дол. США, з них прострочена заборгованість - 36 773 937,32 дол. США; проценти за користування кредитною лінією - 5 578 283,28 дол. США, що нараховані за період з 15.07.2014 року по 02.11.2015 року; пеня за прострочення сплати процентів за користування кредитною лінією 15 802 012,75 грн.; пеня за прострочення сплати загальної заборгованості за кредитною лінією 29 971 746,22 грн.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 06.11.2018 року рішення Господарського суду Одеської області від 29.11.2017 року змінено в частині стягнення пені.

Постановою Верхового суду України від 06.03.2019 року, касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Чорноморська транспортна компанія" задоволено частково. Постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 06.11.2018 року та рішення Господарського суду Одеської області від 29.11.2017 року у справі №916/4692/15 в частині стягнення боргу по процентах, пені за прострочення повернення кредиту та пені за несвоєчасну сплату процентів скасовано. Справу у цій частині направлено на новий розгляд до Господарського суду Одеської області. В іншій частині постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 06.11.2018 року та рішення Господарського суду Одеської області від 29.11.2017 року у справі № 916/4692/15 (в частині стягнення 36 773 937,32 дол. США боргу) залишено без змін.

Наразі, в провадженні Господарського суду Одеської області на новому розгляді перебуває справа № 916/4692/15 за позовом Акціонерного товариства "СБЕРБАНК", м.Київ до Публічного акціонерного товариства "Чорноморська транспортна компанія", м. Одеса за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Приватного акціонерного товариства "Футбольний клуб "ЧОРНОМОРЕЦЬ", м.Одеса про стягнення грошових коштів.

13.05.2019 року Акціонерне товариство "СБЕРБАНК", м. Київ звернулось до Господарського суду Одеської області з заявою про збільшення розміру позовних вимог, в якій просило суд стягнути з Публічного акціонерного товариства "Чорноморська транспортна компанія", м. Одеса на користь Акціонерного товариства "СБЕРБАНК", м.Київ заборгованість за Договором про відкриття кредитної лінії від 15.07.2011 року № 14-В/11/44/ЮО та на підставі Договору поруки від 26.04.2013 року за процентами в розмірі 12182609,73 дол. США, за період з 03.11.2015 року по 15.04.2019 року (відповідно до п. 1.3.6 Кредитного договору з розрахунку 12 % річних/ мінімальний розмір % ставки - 12 процентів річних) та пеню в розмірі 29 971746,22 грн. за прострочення сплати загальної заборгованості за Кредитною лінією.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 15.05.2019 року заяву Акціонерного товариства "СБЕРБАНК", м. Київ про збільшення позовних вимог у справі №916/4692/15 було залишено без руху, з мотивів відсутності доказів сплати судового збору та надано позивачу 7-денний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення виявлених недоліків, в частині надання належної сплати судового збору.

03.06.2019 року до Господарського суду Одеської області від Акціонерного товариства "СБЕРБАНК", м. Київ надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви у справі № 916/4692/15, в якій скаржник просив суд прийняти дану заяву про усунення недоліків по справі № 916/4692/15, врахувати пояснення щодо сплати судового збору та прийняти до розгляду заяву АТ "СБЕРБАНК" про збільшення розміру позовних вимог з врахуванням заяви від 31.05.2019 року про усунення недоліків у справі № 916/4692/15.

Так, в заяві позивач зазначив, що на дату подання позову Банком сплачено судовий збір в максимальному розмірі на дату подачі позовної заяви - у сумі 182 700 грн., а також зазначив, що з огляду на приписи ст. 6 Закону України «Про судовий збір», якщо особа, яка звернулась з позовною заявою, сплатила новий судовий збір, виходячи з розміру позовних вимог, за умови якщо це не максимальна ставка сплаченого судового збору, то при зверненні з заявою про збільшення розміру позовних вимог сплачує недоплачену суму. Якщо ж судовий збір сплачений при подачі позовної заяви в максимальному розмірі, то при збільшенні позовних вимог вже відсутнє поняття "недоплачена сума судового збору", що свідчить про те, що в даній справі збільшення позовних вимог не потребує оплати судового збору.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 10.06.2019 року у справі №916/4692/15 (суддя Погребна К.Ф.) заяву Акціонерного товариства "СБЕРБАНК", м. Київ про збільшення розміру позовних вимог від 13.05.2019 року за вх. № 2-2162/19 повернуто заявнику без розгляду.

Норми права, які регулюють спірні правовідносини, доводи та мотиви відхилення аргументів, викладених скаржником в апеляційній скарзі, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції.

Нормативно-правовим актом національного законодавства, який регулює порядок справляння судового збору, є Закон України «Про судовий збір», в якому закріплені правові приписи, які застосовуються при обчисленні судового збору, його сплаті, а також звільненні осіб від його сплати у випадках, визначених у статті 5 цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про судовий збір» судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Судовий збір справляється, зокрема, за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством (ч. 1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір»).

Згідно з абз. 2 ч. 2 ст.6 Закону України «Про судовий збір» у разі, якщо розмір позовних вимог збільшено або пред`явлено нові позовні вимоги, недоплачену суму судового збору необхідно сплатити до звернення до суду з відповідною заявою.

Аналогічні приписи містить ч. 3 ст. 163 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої у разі збільшення розміру позовних вимог або зміни предмета позову несплачену суму судового збору належить сплатити до звернення в суд із відповідною заявою.

Отже, за подання додаткових заяв, у яких збільшується розмір позовних вимог недоплачена сума судового збору підлягає сплаті.

При цьому, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлена у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, положеннями Закону України "Про судовий збір" визначено граничний розмір сум судового збору, що підлягає сплаті у мінімальному та максимальному значенні при зверненні до суду з відповідними заявами.

Суд зазначає, що з урахуванням положень частини 4 статті 6 Закону України "Про судовий збір", судовий збір слід обраховувати у відсотковому співвідношенні до оспорюваної суми лише у випадках, коли така сума судового збору є не нижчою за 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року та не перевищує 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Аналогічної позиції дотримується Верховний суд в ухвалі від 04.07.2018 року у справі № 910/13332/17.

З матеріалів оскарження ухвали вбачається, що наразі справа знаходиться в місцевому господарському суді на новому розгляді, а саме: в частині стягнення боргу по процентах, пені за прострочення повернення кредиту та пені за несвоєчасну сплату процентів, які початково було заявлено за період з 15.07.2014 року по 02.11.2015 року.

Так, звертаючись до суду першої інстанції з відповідним позовом скаржником в 2015 році, з урахуванням предмету та ціни позову, було сплачено судовий збір у сумі 182 700 грн., тобто у максимальному розмірі станом на 2015 рік.

Звертаючись з заявою про збільшення розміру позовних вимог, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за процентами в розмірі 12182609,73 дол. США, за новий період з 03.11.2015 року по 15.04.2019 року та пеню в розмірі 29 971746,22 грн. за прострочення сплати загальної заборгованості за Кредитною лінією за новий період, тобто фактично позивач заявив до стягнення штрафні санкції за новий період прострочення, які не були предметом спору при первісному розгляді справи та виникли після винесення судом рішення, яке частково було залишено без змін.

Тобто в даному випадку, таку заяву фактично має бути розцінено як подання інших позовних вимог, і в такому разі позивачем має бути додержано правил вчинення відповідної процесуальної дії, а недотримання ним таких правил тягне за собою процесуальні наслідки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

При цьому, як вірно зазначено судом першої інстанції, збільшений період нарахування з 03.11.2015 року по 15.04.2019 року підпадає під дію нової редакції Закону України «Про судовий збір», яким передбачено інший максимальний розмір судового збору.

Так, відповідно до ч.1, пп. 2 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру - 1,5% ціни позову, але менше ПМДПО та не більше 350 розмірів ПМДПО.

Положення ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлюють у 2019 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2019 року - 1921,00 гривень.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, звертаючись до суду з заявою про збільшення позовних вимог в 2019 році, та заявляючи до стягнення нові суми за нові періоди, з урахуванням предмету та нової ціни позову, позивачу необхідно було сплатити судовий збір у максимальному розмірі станом на 2019 рік, який складає 672 350 грн., за вирахуванням суми попередньо сплаченого судового збору у розмірі 182 700 грн., тобто судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач звертаючись із відповідною заявою до суду зобов`язаний був надати докази сплати судового збору у розмірі 489 650 грн.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", - право на справедливий суд охоплює не лише стадію розгляду справи по суті, але також дотримання всіх процедур, що передбачені національним законодавством і повинні відбуватися до порушення провадження у справі.

Таким чином, якщо нормами процесуального законодавства передбачено вчинення стороною до подання заяви певних дій, в тому числі щодо сплати судового збору, такі дії мають бути вчинені.

Водночас доступ до правосуддя у контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не привести судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений Господарським процесуальним кодексом України.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Креуз проти Польщі" від 19.06.2001 зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

У рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" та від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України" зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Судова колегія підкреслює, що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти (див., наприклад, рішення суду від 10.07.1998 року у справі компанії "Тіннеллі та сини, Лтд. та ін." і "Мак-Елдуф та інші проти Сполученого Королівства", Reports 1998-IV, с. 1660, п. 72, та рішення суду від 28.11.2006 року у справі "Апостол проти Грузії", заява N 40765/02). При цьому, Суд в якості "законної мети" визнає, зокрема, фінансування функціонування органів судової влади та дія в якості стримуючого фактору від легковажних позовів (рішення суду від 12.06.2007 року у справі "Станков проти Болгарії" (Case of Stankov v. Bulgaria, заява N 68490/01, п. 57).

У ст. 129 Конституції України та ст. 42 Господарського процесуального кодексу України закріплено принцип рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Отже, як органи державної влади, що утримуються за рахунок держбюджету, так і суб`єктів господарювання та громадян, поставлено законом у рівні умови в частині обов`язку сплачувати судовий збір, у зв`язку з чим вибіркове надання господарським судом суб`єктивних переваг одним учасникам процесу перед іншими учасниками судового процесу шляхом призведе до порушення вищевказаного конституційного принципу, що є неприпустимим.

Так, матеріали апеляційного оскарження ухвали доказів сплати судового збору у вищезазначеному розмір не містять.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху (ч. 1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 2 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Згідно ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Відповідно до ч. 6 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Так, на виконання приписів чинного процесуального законодавства України, ухвалою суду першої інстанції від 15.05.2019 року заяву Акціонерного товариства "СБЕРБАНК", м. Київ про збільшення позовних вимог у справі № 916/4692/15 було залишено без руху з мотивів відсутності доказів сплати судового збору та надано позивачу 7-денний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення виявлених недоліків в частині надання належної сплати судового збору.

На виконання вимог ухвали, у встановлений нею строк, докази сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі позивачем надано не було, в зв`язку з чим судом першої інстанції було правомірно повернуто позивачеві заяву про збільшення позовних вимог без розгляду.

Згідно ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду, вважає апеляційну скаргу Акціонерного товариства "СБЕРБАНК", м.Київ необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду Одеської області від 10.06.2019 року у справі № 916/4692/15 відповідає обставинам справи та вимогам закону і достатніх правових підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "СБЕРБАНК", м. Київ на ухвалу Господарського суду Одеської області від 10.06.2019 року у справі № 916/4692/15 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Одеської області від 10.06.2019 року у справі №916/4692/15 залишити без змін.

Постанова суду є остаточною і не підлягає оскарженню, крім випадків, передбачених у пункті 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Г.І. Діброва
Судді Г.П. Разюк
К.В. Богатир