УХВАЛА

м. Київ

06.08.2019Справа № 910/2798/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Гулевець О.В. за участю секретаря судового засідання Письменної О.М. розглянувши

подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова Ігоря Миколайовича

про тимчасове обмеження керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа

у справі № 910/2798/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАРТАК ТТ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "СІЕНТО"

про стягнення 263321,13 грн.

за участі приватного виконавця: не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТАРТАК ТТ" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю "СІЕНТО" про стягнення основного боргу в сумі 195 800 грн., пені в розмірі 44 175,70 грн., 3% річних в сумі 5037,16 грн., інфляційних втрат в розмірі 18308,27 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.05.2018 у справі № 910/2798/18 (суддя Спичак О.М.) позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАРТАК ТТ" задоволено частково.

02.07.2018 на виконання вказаного рішення видано наказ про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "СІЕНТО" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАРТАК ТТ" основного боргу в сумі 195800 грн., пені в розмірі 25357,44 грн., 3% річних в сумі 5037,16 грн., інфляційних втрат в розмірі 18308,27 грн. та судового збору в сумі 3667,56 грн.

Додатковим рішенням від 25.06.2018 стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "СІЕНТО" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАРТАК ТТ" судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 68 108,84 грн.

17.08.2018 на виконання додаткового рішення видано наказ про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "СІЕНТО" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАРТАК ТТ" судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 68108,84 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.10.2018 відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "СІЕНТО" від 25.05.2018 про відстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва по справі №910/2798/18.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.10.2018 відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "СІЕНТО" від 25.06.2018 про відстрочення виконання додаткового рішення Господарського суду міста Києва по справі №910/2798/18.

05.08.2019 приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Щербаков Ігор Миколайович звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України.

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду міста Києва від 05.08.2019 №05-23/1674 призначено повторний автоматичний розподіл подання у зв`язку з відпусткою судді Спичака О.М.

В результаті повторного автоматизованого розподілу зазначене подання передано на розгляд судді Гулевець О.В.

Відповідно до частини 4 статті 337 Господарського процесуального кодексу України, ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.08.2019 розгляд подання призначено на 06.08.2019 без повідомлення сторін.

В судове засідання 06.08.2019 приватний виконавець не з`явився.

06.08.2019 електронною поштою від приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова Ігоря Миколайовича надійшло клопотання про відкладення розгляду справи та здійснювати розгляд подання за участі приватного виконавця.

Своє клопотання приватний виконавець обґрунтовує тим, що проводить заплановані виконавчі дії в іншому виконавчому провадженні за межами Києва, а тому не має можливості бути присутнім у судовому засіданні. Також, приватний виконавець зазначає, що суд невчасно повідомив приватного виконавця про судове засідання.

Однак, суд розглянувши клопотання приватного виконавця, відмовив у його задоволенні з огляду на наступне.

Приписами частини 4 статті 337 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що подання державного або приватного виконавця про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України розглядається судом негайно без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Тобто, нормами процесуального законодавства встановлені обмежені строки розгляду подання приватного виконавця про тимчасове обмеження керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України. Звертаючись до суду із відповідним поданням приватний виконавець повинен враховувати обмежені строки розгляду подання та добросовісно користуватися наданими йому процесуальними правами.

Водночас, жодних доказів в підтвердження неможливості прибути у судове засідання, а також проведення приватним виконавцем виконавчих дій, приватний виконавець Щербаков І.М. не надав.

Як зазначено судом вище, враховуючи обмежені строки розгляду подання суд непозбавлений можливості повідомити приватного виконавця про судове засідання, зокрема, телефонограмою, електронною поштою, мобільного зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення.

Суд зазначає, що 06.08.2019 об 09 год. 26 хв. за номером телефону НОМЕР_1 , який вказаний самим приватним виконавцем у засобах зв`язку, невідома особа відмовилася у прийнятті телефонограми.

Водночас, копію ухвали направлено на електронну адресу, зазначену приватним виконавцем у поданні.

Також, судом направлено ухвалу на адресу приватного виконавця зазначену у поданні, що підтверджується списком поштових відправлень від 06.08.2019.

Тобто, у даному випадку суд використав усі можливі засоби повідомлення приватного виконавця про час та місце судового засідання.

За таких обставин, з огляду на строки розгляду подання, суд вважає необґрунтованим клопотання приватного виконавця про відкладення розгляду подання.

Розглянувши подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова Ігоря Миколайовича про тимчасове обмеження керівника боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю "СІЕНТО", ОСОБА_1 , за межі України, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні подання, з огляду на наступне.

В обґрунтування заявленого подання про тимчасове обмеження керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України приватний виконавець посилається на наступні обставини:

26.09.2018 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Щербаковим Ігорем Миколайовичем відкрито виконавче провадження № 57308697 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва № 910/2798/18 від 02.07.2018 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "СІЕНТО" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАРТАК ТТ" заборгованості у сумі 248170,43 грн.

Також, 26.09.2018 приватним виконавцем відкрито виконавче провадження №57308713 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва №910/2798/18 від 17.08.2018 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "СІЕНТО" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАРТАК ТТ" судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 68108,84 грн.

26.09.2018 приватним виконавцем винесено постанову про об`єднання виконавчих проваджень № 57308697 та № 57308713 у зведене виконавче провадження № 57308764..

02.10.2018 приватним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника.

З доданих до подання матеріалів виконавчого провадження вбачається, що постанови про відкриття виконавчого провадження та про винесено постанову про арешт коштів отримані боржником 11.10.2018.

Згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_2 був засновником Товариства, ОСОБА_1 - керівником та ОСОБА_3 - підписантом.

30.12.2018 приватним виконавцем на адреси ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 направлено вимогу , в якій приватний виконавець просить підготувати фінансову звітність та забезпечити пояснення по діяльності боржника в період 01.01.2018 по дату отримання вимоги приватного виконавця, а також з`явитися на прийом до приватного виконавця 11.01.2019 о 12:00 год. за адресою розташування офісу приватного виконавця. Як вбачається із матеріалів виконавчого провадження вказана вимога отримана зазначеними особами 03.01.2019 та 10.01.2019.

Однак, посадові особи ТОВ "СІЕНТО" вимогу приватного виконавця не виконали, за викликом не з`явилися, що на думку приватного виконавця свідчить про ухилення боржника від виконання покладених на нього зобов`язань.

29.10.2018, 21.12.2018 та 15.05.2019 приватним виконавцем було здійснено виїзд за місцезнаходженням юридичної особи - боржника за адресою: АДРЕСА_1 , літ. А , нежиле приміщення 19, та встановлено, що за даною адресою представників, посадових осіб чи робітників боржника не виявлено,про що було складені акти із залученням понятих.

Приватний виконавець посилається на те, що станом на сьогоднішній день заборгованість ТОВ "СІЕНТО" як боржником не погашена, жодні дії з метою виконання рішення суду посадовими особами ТОВ "СІЕНТО" не вчиняються.

Крім того, приватний виконавець посилається на те, що згідно із відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, відбулась зміна засновника ТОВ "СІЕНТО", у зв`язку з чим засновником ТОВ "СІЕНТО" є ОСОБА_1 , а не ОСОБА_2 .

За твердженням приватного виконавця викладені у поданні обставини свідчать про свідоме невиконання керівником боржника рішення суду, що набрало законної сили та законних вимог приватного виконавця, а також вжиття боржником заходів, спрямованих на ускладнення та затягування проведення виконавчих дій в межах виконавчого провадження.

З огляду на зазначене, враховуючи суму заборгованості, ненадання керівником боржника витребуваних документів, приватний виконавець стверджує, що захист прав та інтересів стягувача стане неможливим без вжиття заходів забезпечення виконання судового рішення, у зв`язку із чим, у своєму поданні приватний виконавець просить суд тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон керівника боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "СІЕНТО" ОСОБА_1 , до повного виконання боржником зобов`язань, покладених на нього наказами №910/2798/18, виданими 02.07.2018 та 17.08.2018 Господарським судом міста Києва.

Статтею 18 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Наведеною нормою визначено права та обов`язки виконавців. Серед встановлених законодавством прав та обов`язків приватних виконавців передбачена можливість звертатися до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, яке відповідно до частини першої статті 337 Господарського процесуального кодексу України може бути застосоване виключно судом.

Так, частиною першою статті 337 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що тимчасове обмеження фізичної особи - боржника у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як виключний захід забезпечення виконання судового рішення.

Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею (ч. 2 ст. 337 ГПК України).

Відповідно до частини 3 наведеної статті Господарського процесуального кодексу України, суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

За змістом частини 3 статті 337 Господарського процесуального кодексу України господарський суд постановляє ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України саме - фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням.

В той же час, відповідно до наказів Господарського суду м. Києва від 02.08.2018 та від 17.08.2018 боржником за вказаним наказом є - юридична особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "СІЕНТО".

Разом з тим, пунктом 19 частини 3 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Вище вказаною нормою передбачено право виконавця на звернення до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

У контексті наведеної норми, обмеження у праві виїзду боржника може бути застосоване лише за рішеннями про виконання зобов`язань та стягненням з боржника періодичних платежів. Рішеннями про стягнення періодичних платежів є зокрема, рішення у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я.

Як встановлено судом, у даній справі рішенням суду було присуджено до стягнення з боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю "СІЕНТО" суми основної заборгованості, пені, 3% річних, інфляційних втрат, судового збору, а також згідно із додатковим рішенням - витрат на правову допомогу. Відповідні рішення суду по справі №910/2798/18 за своєю правовою природою не є рішеннями про стягнення з боржника періодичних платежів, внаслідок чого обмеження у праві виїзду не може бути застосоване за зобов`язаннями покладеними на боржника згідно із рішеннями у даній справі.

Щодо посилань приватного виконавця на те, що боржник та посадові особи боржника ухиляються від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням суду, то суд зазначає наступне.

Як роз`яснено Верховним Судом України у листі від 01.02.2013 "Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України" поняття "ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням", яке варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Відповідно до вказаного листа Верховного Суду України, однією з підстав для відмови у задоволенні подання є неповнота вчинення виконавчих дій, відсутність доказів на підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх боргових зобов`язань і відомостей про обізнаність боржника щодо наявності відкритого виконавчого провадження та строків його добровільного виконання.

Отже, право виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду зобов`язань.

За змістом ч. 2 ст. 337 Господарського процесуального кодексу України тимчасове обмеження фізичної особи - боржника у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як виключний захід забезпечення виконання судового рішення.

З урахуванням наведеного, наявність лише самого зобов`язання не наділяє виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

У доданих до подання матеріалах виконавчого провадження відсутні докази того, що боржник вчиняє свідомі діяння, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні.

Крім того, суд враховує, що законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст. 313 Цивільного кодексу України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Закон України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України", право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Свобода пересування гарантована ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає, що кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. При чому, на здійснення цього права не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб (ч. 3).

У справі "Гочев проти Болгарії" від 26.11.2009, Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування).

З урахуванням вище наведеного, враховуючи приписи ст. 337 Господарського процесуального кодексу України, п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова Ігоря Миколайовича про тимчасове обмеження керівника боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю "СІЕНТО", ОСОБА_1 , у праві виїзду за межі України.

Керуючись ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", ст. 234, ст. 337 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова Ігоря Миколайовича про тимчасове обмеження керівника боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю "СІЕНТО", ОСОБА_1 , у праві виїзду за межі України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у порядку і строк, встановлені ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Дата підписання ухвали: 09.08.2019.

Суддя О.В. Гулевець