РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

09.08.2019Справа № 910/7588/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукшин Л.Г. розглянув у порядку письмового провадження матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ППМ" (69035, м. Запоріжжя, пр. Маяковського, 11 корп. 2)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільпо-Фуд" (02090, м. Київ, вул. Бутлерова буд.1)

про стягнення 215 037,26 грн.

Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ППМ" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільпо-Фуд" про стягнення 215 037,26 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що всупереч умовам укладеного між сторонами договору поставки та монтажу обладнання № 12/10-16 від 12.10.2016 відповідач не виконав своїх грошових зобов`язань щодо оплати поставлених матеріалів згідно видаткової накладної №21 від 03.01.2018 на суму 162 805,80 грн та виконаних робіт на суму 52 231,46 грн, що стало наслідком виникнення у останнього заборгованості перед позивачем у загальному розмірі 215 037,26 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.06.2019 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі №910/7588/19 та постановив здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

01.07.2019 через загальний відділ діловодства суду надійшла заява відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заява про продовження строків для подання відзиву на позов.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.07.2019 суд постановив залишити заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільпо-Фуд" про розгляд справи за правилами загального позовного провадження без задоволення, частково задовольнив заяву про продовження строків для подання відзиву на позов до 12.07.2019.

12.07.2019 через загальний відділ діловодства суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог з тих підстав, що у видатковій накладній №21 від 03.01.2018 відсутні відомості про узгоджене місце та строк поставки товару, неможливо ідентифікувати особу, яка підписала накладну зі сторони відповідача, та встановити наявність повноважень у такої особи отримувати обладнання та підписувати накладну від імені ТОВ "Сільпо-Фуд". Оскільки в копії накладної не вказано посаду особи, яка брала участь в господарській операції зі сторони відповідача, не вказано номер і дату довіреності, яка б підтверджувала наявність відповідних повноважень у такої особи отримувати обладнання та підписувати первинний документ зі сторони ТОВ "Сільпо-Фуд", така накладна не є первинним документом в розумінні ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", який би підтверджував факт існування у відповідача обов`язку здійснити оплату грошових коштів. Щодо наданої позивачем копії акту виконаних робіт № 77 від 03.01.2018, то такий акт не є належним та допустимим доказом існування обов`язку у відповідача здійснити оплату грошових коштів, оскільки був підписаний сторонами за допомогою факсимільного відтворення підписів. Таким чином, за доводами відповідача, наданий позивачем акт виконаних робіт не є таким, що підписаний уповноваженими представниками сторін, а тому не є підставою для здійснення оплати грошових коштів відповідачем. За доводами відповідача, надана позивачем податкова накладна №66 від 16.01.2018 також не підтверджує факту поставки та виконання робіт, а також факту існування у відповідача обов`язку щодо оплати грошових коштів у розмірі 215 037,26 грн, оскільки остання не є первинним документом в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

29.07.2019 до канцелярії суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач не погоджується із вищенаведеними доводами відповідача, оскільки акт виконаних робіт №77 від 03.01.2018 повністю відповідає вимогам первинного бухгалтерського документа, був підписаний уповноваженою особою відповідача та містив відомості щодо місця виконання робіт (м. Одеса, вул. Корольова, 44). Недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо (частина 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні"). Позивач зауважує, що реєстрація податкової накладної №66 від 16.01.2018 додатково підтверджує реальність здійснення господарської операції.

05.08.2019 від відповідача надійшли заперечення, в яких він повністю підтримав свою правову позицію про те, що первинні документи неналежним чином оформлені, у зв`язку з чим відсутні підстави здійснювати по них оплату.

Відповідно до ч.4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

12 жовтня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ППМ" (надалі- позивач, постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сільпо-Фуд" (надалі- відповідач, покупець) був укладений договір № 12/10-16 поставки і монтажу обладнання, відповідно до якого сторони дійшли взаємної згоди про те, що постачальник поставляє, а покупець приймає та оплачує обладнання в комплекті та/ або комплектуючі, надалі - товар або обладнання, на умовах і в порядку, передбаченому в договорі.

Пунктом 1.2 договору встановлено, що поставка товару здійснюється партіями на умовах, що передбачені відповідними додатками (надалі - умови поставки), які сторони укладають згідно зі зразком, вказаним в додатку 1 до договору. Найменування, кількість товару, ціна одиниці товару, що входить до кожної партії товару визначаються у відповідній специфікації, яка укладається сторонами за зразком, вказаним в додатку 2 до цього договору. Всі додатки, оформлені сторонами відповідно до зразків, вказаних в додатках 1 та 2, є невід`ємними частинами договору з моменту їх підписання уповноваженими представниками та скріплення печатками сторін.

Умовами п. 1.3 договору, при необхідності постачальник здійснює шеф-монтаж, чи збирання (монтаж) обладнання своїми силами на об`єкті покупця, якщо це передбачено умовами поставки, в строки зазначені в умовах поставки.

В пункті 1.4 договору вказано, що партією товару вважається товар, вказаний в одній специфікації.

Пунктом 2.2. договору погоджено, що ціною договору є загальна вартість всього товару, який поставляється на підставі цього договору, і всіх робіт зі збору (монтажу) товару, що виконуються на його підставі, відповідно до приймально-здавальних документів, що підписані та скріплені печатками сторін.

Пунктом 2.3 договору визначено, що загальна вартість всього товару, що входить до партії товару, і всіх робіт з його монтажу вказуються у відповідних умовах поставки (загальна вартість партії).

Пункт 3.1 договору встановлює, що оплата кожної партії товару здійснюється в порядку, вказаному в умовах поставки.

За умовами п. 4.3 договору, датою поставки вважається дата приймання товару покупцем, зазначена в накладній на товар, якщо інше не передбачено даним договором. Відповідальність за якість навантаження, належне закріплення товару на транспортному засобі (в вагоні), їх маркування при будь-яких умовах поставки покладається на постачальника.

Умовами п. 4.5 договору встановлено, що при здійсненні збирання на об`єкті покупця, постачальник протягом 5 робочих днів після виконання збирання (монтажу) надає покупцю акт виконаних робіт. У випадку поставки деталей (комплектуючих) обладнання, з яких буде змонтований (зібраний) товар, постачальник на вимогу покупця надає акт комплектації обладнання. У цьому випадку зобов`язання з поставки товару вважаються виконаними після надання комплектації покупцю.

Приймання товару по кількості та якості здійснюється на складі покупця в присутності уповноважених представників покупця та постачальника. В накладних на товар, які оформляються постачальником, зазначаються прізвище та ініціали особи, уповноваженої передати товар покупцю і підписати приймально-видаткові документи (накладні, акти). Якщо ці дані відсутні, повноваження представника постачальника на вчинення зазначених дій підтверджуються наданими супровідними документами на товар і підписання акта приймання (накладних) цією особою не може оскаржуватися (п. 5.2).

Пунктом 11.1. договору в редакції додаткової угоди б/н від 25.12.2017 встановлено, що договір вступає в силу з дати його підписання обома сторонами та діє до 31.12.2018 року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань по даному договору. В частині виконання гарантійних зобов`язань за договором діє до закінчення гарантійного строку.

На виконання умов вищевказаного договору позивачем було поставлено відповідачу товар (гірлянди світодіодні, мотив-іграшки, контролер) на загальну суму 162 805,80 грн, що підтверджується видатковою накладною №21 від 03.01.2018, та виконані роботи щодо монтажу новорічних фасадів на магазин «Сільпо» (м. Одеса, вул. Корольова, 44), про що свідчить підписаний між сторонами акт виконаних робіт (надання послуг) №77 від 03.01.2018 на суму 52 231,46 грн.

Спір у справі виник внаслідок неналежного, на думку позивача, виконання відповідачем умов договору в частині здійснення оплати за поставлений товар та виконані роботи, що стало наслідком виникнення у останнього заборгованості перед позивачем у загальному розмірі 215 037,26 грн.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до положень ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

З огляду на встановлений ст.204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину суд визнає договір поставки та монтажу обладнання № 12/10-16 від 12.10.2016 належною підставою, у розумінні норм ст. 11 ЦК України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Судом встановлено, що на підтвердження виконання позивачем своїх зобов`язань за договором, останнім було надано підписану та скріплену печатками сторін видаткову накладну №21 від 03.01.2018, яка засвідчує факт поставки відповідачу товарів на загальну суму 162 805,80 грн, та акт виконаних робіт (надання послуг) №77 від 03.01.2018, що підтверджує виконання позивачем робіт по монтажу новорічних фасадів на магазин «Сільпо» (м. Одеса, вул. Корольова, 44) на суму 52 231,46 грн.

Товар за вищевказаною накладною та роботи за актом були прийняті відповідачем без жодних зауважень та заперечень щодо кількості та якості.

Крім того, у матеріалах справи також міститься зареєстрована у встановленому законом порядку податкова накладна №66 від 16.01.2018 на суму 215 037,26 грн.

Частиною 1 ст. 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Як вбачається з умов договору та доданих до позову документів, строк оплати отриманих товарів та виконаних робіт по монтажу, які були надані згідно видаткової накладної та акту виконаних робіт (надання послуг) від 03.01.2018 на загальну суму 215 037,26 грн, не встановлений.

Разом з тим, в матеріалах справи міститься претензія від 03.06.2019, у якій позивач просить відповідача негайно перерахувати грошові кошти у розмірі 215 037,26 грн за товари та послуги, які були надані останньому 03.01.2018 на підставі договору № 12/10-16 від 12.10.2016.

Частина 2 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що строк для оплати отриманих від позивача товарі та виконаних монтажних робіт на загальну суму 215 037,26 грн є таким, що настав.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідач заперечуючи проти позову у відзиві зазначає про те, що акт виконаних робіт та видаткова накладна є неналежними доказами у справі, оскільки не містять обов`язкових реквізитів, підписані не уповноваженим представником відповідача за допомогою факсиміле та з використанням печатки ТОВ «Сільпо-Фуд», яку може виготовити будь-яка особа.

Згідно з ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Підпунктом 2.1 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України N 88 від 24.05.95 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.95 за N 168/70, визначено, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Первинні документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Вказаний перелік обов`язкових реквізитів кореспондується з пунктом 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, згідно якого первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складається документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції (у натуральному та/або у вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Підпунктом 2.5 пункту 2 згаданого Положення передбачено, що документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою.

При цьому, слід зазначити, що вимоги наведених норм чинного законодавства щодо правильності оформлення первинних документів, передбачають наявність в документах такого реквізиту, як "інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції" лише альтернативно такому обов`язковому реквізиту, як особистий підпис особи, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Дослідивши форму та зміст наявної у матеріалах справи видаткової накладної №21 від 03.01.2018 на суму 162 805,80 грн та акту виконаних робіт (надання послуг) №77 від 03.01.2018 на суму 52 231,46 грн, суд дійшов висновку, що останні відповідають вимогам ст. 9 Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні" та містять обов`язкові реквізити.

Крім того, як вбачається з доданої до позовної заяви Угоди про використання факсимільного відтворення підпису від 12.10.2016, сторони домовились щодо використання при вчиненні правочинів, а саме при укладанні додатків, додаткових угод до договору № 12/10-16 від 12.10.2016 факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання.

Отже, сторони в умовах договору було погоджено використання факсиміле.

Також в спростування тверджень відповідача судом зазначається про те, що в матеріалах справи наявна копія зустрічної позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "СІЛЬПО-ФУД" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ППМ" про відшкодування збитків, що була подана в межах справи №910/6333/19.

Як вбачається із поданої зустрічної позовної заяви, позовні вимоги ТОВ "СІЛЬПО-ФУД" обґрунтовує тим, що ТОВ "ППМ" неналежним чином виконало зобов`язання за договором №12/10-16 поставки і монтажу обладнання від 12.10.2016, зокрема, не склало та не зареєструвало податкові накладні внаслідок здійснення господарських операцій, що підписані сторонами.

При цьому, ТОВ "Сільп-Фуд" у своїй зустрічній позовній заяві посилається на те, що ТОВ "ППМ" не виконало свого зобов`язання щодо складання та реєстрації податкових накладених внаслідок оформлення та підписання сторонами первинних документів, зокрема, видаткових накладних, які були підписані представником відповідача Устименко Т.В. та актів виконаних робіт, за підписом директора ТОВ "Сільп-Фуд" Лесько Ю.А. з використанням факсиміле.

Суд також звертає увагу, що відповідно до п. 10.1.Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Типової інструкції про порядок ведення обліку, зберігання, використання і знищення документів та інших матеріальних носіїв інформації, що містять службову інформацію" №736 від 19.10.2016 документи і справи з грифом "Для службового користування" зберігаються у шафах, сейфах, що розташовані у службових приміщеннях або сховищах архіву. Шафи, сейфи, службові приміщення, сховища архіву повинні надійно замикатися і опечатуватися металевими печатками. Порядок виготовлення, ведення обліку, використання металевих печаток та порядок ведення обліку шаф, сейфів і ключів від них визначаються керівником установи. Зберігання документів і справ із грифом "Для службового користування" здійснюється працівниками, які безпосередньо отримали їх під розписку, у спосіб, що унеможливлює доступ до них сторонніх осіб.

Враховуючи зазначене, відповідач несе повну відповідальністю за законність використання своєї печатки, зокрема, при нанесенні відбитків на договорах, актах, накладних, а тому відсутність доказів втрати печатки ТОВ «Сільпо-Фуд», не спростовують твердження відповідача про те, що акт виконаних робіт та видаткова накладна була скріплена не печаткою ТОВ «Сільпо-Фуд».

Отже, приймаючи до уваги вищенаведене, суд приходить до висновку, що заперечення відповідача спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що наявними в матеріалах справи документами підтверджується факт поставки товару та надання послуг з монтажу на загальну суму 215 037,26 грн.

При цьому, оскільки матеріали справи не містять доказів сплати відповідачем основного боргу, а факт заборгованості відповідача перед позивачем за договором №12/10-16 поставки і монтажу обладнання від 12.10.2016 (згідно видаткової накладної №21 від 03.01.2018 на суму 162 805,80 грн та акту виконаних робіт (надання послуг) №77 від 03.01.2018 на суму 52 231,46 грн) належним чином доведений, документально підтверджений, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача вищевказаної суми боргу у розмірі 215 037,26 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, враховуючи вищевикладені положення норм чинного законодавства України, приймаючи до уваги встановлені фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ППМ" підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільпо-Фуд" (02090, м. Київ, вул. Бутлерова, буд. 1; ідентифікаційний код: 40720198) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ППМ" (69035, м. Запоріжжя, пр. Маяковського, буд. 11 корп. 2; ідентифікаційний код: 39251590) заборгованість у розмірі 215 037 (двісті п`ятнадцять тисяч тридцять сім) грн 26 коп. та судовий збір у розмірі 3 225 (три тисячі двісті двадцять п`ять) грн 56 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 09.08.2019

Суддя Л. Г. Пукшин