У Х В А Л А

05 серпня 2019 року м. Чернігівсправа № 927/318/19

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Оленич Т. Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву

Товариства з обмеженою відповідальністю «МІЛЛ ІНВЕСТ»

про розподіл судових витрат у справі №927/318/19

за позовом: Державного підприємства «Ніжинський комбінат хлібопродуктів», провул. Урожайний, буд.16, м. Ніжин, Чернігівської області, 16600

до відповідачів:

1. Головного управління ДФС у Чернігівській області, вул. Реміснича, буд.11, м. Чернігів, Чернігівської області, 14000

2. Товарної біржи «Міжрегіональна товарно-промислова біржа», провул. Виноградний, буд.4, оф.2, м. Київ, 01021

3. Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОУ», вул. Котельникова, буд.3, кв.228, м. Київ, 03115

4. Товариства з обмеженою відповідальністю «МІЛЛ ІНВЕСТ», провул. Хрестовий, буд.6, м. Київ, 01010

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача:

1. Міністерства аграрної політики та продовольства України, вул.Хрещатик, 24, м. Київ, 01001

2. Фонду державного майна України, вул. Генерала Алмазова, 18/9, м. Київ, 01133

про визнання недійсними результатів цільового аукціону, визнання недійсним договору купівлі-продажу, визнання права власності та про зобов'язання повернути майно

у присутності представників сторін:

від позивача: Лутай Н.М. - адвоката (довіреність від 18.01.2019);

від відповідача-1: Качанка О.М. - заступника начальника відділу (довіреність №912/9/25-01-10-11 від 11.02.2019)

від відповідача-2: не з'явився;

від відповідача-3: не з'явився;

від відповідача-4: не з'явився

від 3-ї особи-1: не з'явився

від 3-ї особи-2: не з'явився,

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Державне підприємства «Ніжинський комбінат хлібопродуктів» звернувся до Господарського суду Чернігівської області з позовом до відповідачів: 1. Головного управління ДФС у Чернігівській області, 2. Товарної біржи «Міжрегіональна товарно-промислова біржа», 3. Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОУ» та 4. Товариства з обмеженою відповідальністю «МІЛЛ ІНВЕСТ» про:

- визнання недійсними результатів цільового аукціону з реалізації майна платника податків Державного підприємства «Ніжинський комбінат хлібопродуктів», яке перебуває у податковій заставі відповідача-1 та знаходиться на балансі Філії «Хлібна база №87» ДП «Ніжинський комбінат хлібопродуктів», що відбувся 20.12.2018;

- визнання недійсним укладеного на підставі результатів цільового аукціону договору купівлі-продажу майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі, від 20.12.2018 №78/18-Д;

- визнання за позивачем права власності на нерухоме майно - будівлі та споруди у кількості 33 об'єктів, загальною площею 25956,2кв. м, розташованих за адресою: Чернігівська область, Бахмацький район, м. Бахмач, вул. Східна, 13;

- зобов'язання відповідача-4 звільнити та передати позивачу нерухоме майно - будівлі та споруди у кількості 33 об'єктів, загальною площею 25956,2 кв. м, розташованих за адресою: Чернігівська область, Бахмацький район, м. Бахмач, вул. Східна, 13.

Позовні вимоги обґрунтовувались проведенням цільового аукціону з реалізації майна платника податків - Державного підприємства «Ніжинський комбінат хлібопродуктів» з порушенням встановленого порядку та з порушенням чинного законодавства, яке регулює питання відчуження майна державних підприємств.

Ухвалою суду від 19.07.2019 позов залишено без розгляду.

25 липня 2019 року від відповідача-4 - Товариства з обмеженою відповідальністю «МІЛЛ ІНВЕСТ» через канцелярію суду надійшла заява від 24.07.2019 про стягнення з позивача судових витрат, понесених відповідачем-4 в зв'язку з розглядом справи.

В заяві про стягнення судових витрат відповідач-4 зазначає, що ним понесені витрати в сумі 34602грн.64коп., які складаються з: - 20000(двадцять тис.)грн. по оплаті висновку науково-правової експертизи; - 260грн.64коп. поштових витрат; - 13381грн.50коп. витрат на оплату судового збору за подання зустрічного позову у цій справі; - 960грн.50коп. витрат на оплату судового збору за подання заяви про забезпечення позову у цій справі. Також відповідач-4 стверджує, що ним понесені та плануються витрати, пов'язані з оплатою наданої правничої допомоги, а саме: 19448грн. на оплату правничої допомоги, наданої адвокатом Карась А.А. на підставі договору від 21.05.2019 №21/05/19-Г, та 10000грн. на оплату послуг адвоката Онученка Д.С. До заяви подані докази, на які відповідач-4 посилається на підтвердження понесених ним судових витрат.

Згідно з приписами частин 5, 6 статті 130, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України у разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов'язаних з розглядом справи, внаслідок необгрунтованих дій позивача. В такому випадку питання про розподіл судових витрат вирішується судом протягом п'ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про залишення позову без розгляду, за умови подання відповідачем протягом п'яти днів після постановлення ухвали про залишення позову без розгляду доказів, що підтверджують розмір понесених ним судових витрат.

Приймаючи до уваги, що ухвала про залишення позову без розгляду постановлена судом 19.07.2019, а заява про стягнення судових витрат з доданими до неї доказами понесення витрат здана відповідачем-4 на пошту 24.07.2019, що підтверджується відбитком поштового штемпелю на конверті, в якому заява надійшла до суду, тому суд доходить висновку, що заявником не порушено встановлений приписами господарського процесуального законодавства строк на подання доказів понесення витрат.

Ухвалою суду від 26.07.2019 призначено судове засідання по розгляду заяви на 05.08.2019 о 12год.00хв.

До початку судового засідання від позивача через канцелярію суду до справи надійшли заперечення на заяву, в яких позивач просить відмовити в її задоволенні, стверджуючи, що ст.130 Господарського процесуального кодексу України є спеціальною нормою, яка регулює порядок компенсації відповідачу понесених ним судових витрат при залишенні позову без розгляду. В зв'язку з тим, що позивач, звертаючись до суду із позовом, який розглядався судом в межах цієї справи, скористався своїм суб'єктивним гарантованим Конституцією України правом на звернення до суду, а відповідач не довів необгрунтованість дій позивача під час розгляду справи, тому, на думку позивача, відсутні підстави для компенсації відповідачу-4 понесених останнім судових витрат, пов'язаних з розглядом справи.

В судове засідання по розгляду заяви відповідача-4 з'явились уповноважені представники позивача та відповідача-1. Заявник - відповідач-4 явку свого уповноваженого представника в засідання не забезпечив, незважаючи на належне повідомлення відповідача-4 про дату, час та місце проведення судового засідання, що підтверджується наявним у справі рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за штрихкодовим ідентифікатором 995. Інші учасники справи також належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення призначеного на 05.08.2019 судового засідання, проте своїх уповноважених представників до суду не направили.

Приймаючи до уваги, що відповідачем-4 не подано суду доказів наявності поважних причин неявки його представника в судове засідання, неявка в засідання як представника відповідача-4 так й представників інших учасників справи не перешкоджає розгляду заяви, тому судом постановлено протокольну ухвалу про проведення засідання за відсутності їх представників.

Дослідивши наявні у справі матеріали, вислухавши пояснення та доводи представника позивача, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про стягнення з позивача на користь відповідача-4 судових витрат, понесених в зв'язку з розглядом справи, з огляду на таке.

Відповідно до частин 1, 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Загальний порядок розподілу судових витрат, понесених учасниками справи в ході розгляду справи, регулюється ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, згідно з ч.5 якої під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, пов'язаність цих витрат з розглядом справи, обгрунтованість розміру таких витрат та їх пропорційність до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи.

Заявляючи про компенсацію за рахунок позивача судових витрат в загальній сумі 64050грн.64коп., відповідач-4 не надав суду належних та допустимих доказів понесення ним таких витрат.

Так, вимагаючи покласти на позивача витрати, понесені внаслідок надання професійної правничої допомоги, відповідачем-4 не надано доказів, які підтверджують факт сплати ним на момент подання заяви від 24.07.2019 грошових коштів в сумі 19448грн. на оплату послуг адвоката Карася А.А. Відповідачем-4 подано у п'ятиденний строк лише копію платіжного доручення від 24.07.2019 №49 про сплату 4000грн. за правничі послуги згідно з договором « 21/05/19-Г від 21.05.2019.

Що стосується вимог про стягнення 10000грн. за надання правничих послуг адвоката Онученка Д.С., суд звертає увагу на відсутність в матеріалах справи договору про надання правових послуг з цим адвокатом, виходячи із якого суд може встановити умови щодо оплати правничих послуг. Також не подано жодного доказу на підтвердження фактичної оплати послуг адвоката Онученка Д.С.

В частині 34602грн.64коп. судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, суд зазначає про таке.

Витрати на оплату судового збору в сумі 13381грн.50коп., які відповідача-4 включає до складу витрат, що має компенсувати позивач, понесені відповідачем-4 в зв'язку із поданням ним до справи зустрічного позову до позивача. Ухвалою суду від 15.07.2019 у цій справі зустрічний позов повернуто ТОВ «МІЛЛ ІНВЕСТ» в зв'язку з пропуском встановленого законом строку на подання зустрічного позову. Отже питання повернення відповідачу-4 сплаченого судового збору має вирішуватися з урахуванням приписів Закону України «Про судовий збір».

Крім того, ухвалою від 15.07.2019, постановленою в ході підготовчого провадження у цій справі, суд відмовив у задоволенні поданої відповідачем-4 заяви про забезпечення позову, в зв'язку з чим судовий збір в сумі 960грн.50коп., сплачений відповідачем-4 за подання цієї заяви, не може бути покладений на позивача у цій справі.

Не можуть бути покладені на позивача й поштові витрати в сумі 260грн.64коп., про які зазначає відповідач-4, та на підтвердження понесення яких посилається на копії фіскальних чеків від 04.07.2019 (т.3, а.с.190), оскільки відповідач-4 не довів необхідність надсилання поштової кореспонденції адресатам саме в зв'язку з розглядом цієї справи.

Щодо покладення на позивача витрат в сумі 20000грн., пов'язаних з отриманням Висновку науково-правової експертизи, виконаного на підставі договору №126/45 про надання послуг від 17.05.2019, суд враховує, що відповідно до ч.1 ст.109 Господарського процесуального кодексу України висновок експерта у галузі права не є доказом, а має допоміжний консультативний характер. Відтак замовлення такого висновку є виключно ініціативою відповідача-4, в зв'язку з чим, виходячи з критеріїв реальності та розумності судових витрат, а також враховуючи усталену практику ЄСПЛ, згідно з якою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04, п.268), суд доходить висновку, що витрати відповідача-4, понесені на оплату Висновку науково-правової експертизи не є неминучими, тобто необхідними для розгляду цієї справи.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідачем-4 не доведено належним чином понесення ним судових витрат в сумі, яку він просить стягнути з позивача, а також не доведено понесення частини таких витрат саме в зв'язку з розглядом справи.

Водночас, вирішуючи питання про наявність підстав для компенсації позивачем судових витрат відповідача-4, суд звертає увагу на таке.

Аналіз змісту ст.129 Господарського процесуального кодексу України свідчить, що покладення судового збору на ту чи іншу сторону судового процесу, а також покладення інших судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, залежить від результатів вирішення спору за наслідками розгляду справи по суті.

Проте, відповідно до ухвали від 19.07.2019 позов у цій справі залишено судом без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст.226 Господарського процесуального кодексу України, а саме: за заявою позивача, поданою до початку розгляду справи по суті.

Згідно з частиною 2 цієї ж статті, в ухвалі про залишення позову без розгляду вирішується питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з бюджету.

Втім, приписами ч.5 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України передбачається право відповідача заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов'язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду.

Вказана норма є спеціальною нормою, яка має застосовуватися судом при вирішенні питання про розподіл судових витрат у разі залишення позову без розгляду.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18.06.2019 у справі №922/3787/17, яка враховується судом на підставі ч.4 ст.236 Господарського процесуального кодексу України.

Виходячи із змісту вищенаведеної норми, суд вважає, що право відповідача на компенсацію здійснених ним судових витрат пов'язується із вчиненням позивачем необгрунтованих дій в ході розгляду справи. Відтак відповідач має довести суду, а суд має встановити і зазначити у судовому рішенні, які саме необгрунтовані дії були здійснені позивачем під час розгляду справи.

Відповідачем-4 у заяві про стягнення з позивача судових витрат не зазначено жодної обставини, яка може бути розцінена судом як необгрунтовані дії позивача.

При цьому суд зауважує, що залишення позову без розгляду є формою закінчення розгляду справи без ухвалення рішення.

В ст.226 Господарського процесуального кодексу України наведено перелік обставин, при яких суд залишає позов без розгляду, зокрема, передбачається залишення позову без розгляду за заявою позивача, яка має бути подана не пізніше початку розгляду справи по суті.

Отже, подання позивачем заяви про залишення поданого ним позову без розгляду є безумовним правом позивача, яке передбачено нормами господарського процесуального законодавства, та яке не обмежується в його реалізації, крім визначення стадії позовного провадження, на якій така заява може бути подана.

Суд приймає до уваги, що подання позивачем в межах прав, передбачених приписами Господарського процесуального кодексу України, заяви про залишення позову без розгляду не свідчить про вчинення позивачем необгрунтованих дій в розумінні ч.5 ст.130 цього Кодексу. Тому, суд доходить висновку про відсутність обставин, які свідчать про вчинення позивачем необгрунтованих дій під час розгляду справи.

Враховуючи, що відповідачем-4 не доведено та не підтверджено відповідними доказами факту вчинення позивачем необгрунтованих дій, що мали на меті протиправне ущемлення прав та інтересів відповідача-4, та не встановлення таких обставин судом, суд доходить висновку про відсутність підстав для покладення на позивача судових витрат, понесених відповідачем-4.

З огляду на вищевикладене заява відповідача-4 - ТОВ «МІЛЛ ІНВЕСТ» про стягнення з позивача судових витрат є необгрунтованою, в зв'язку з чим в її задоволенні має бути відмовлено.

Керуючись ст.123, 126, 129, 130, 226, 234, 235, 255 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «МІЛЛ ІНВЕСТ», (м. Київ, провул. Хрестовий, б.6) про стягнення з Державного підприємства «Ніжинський комбінат хлібопродуктів (16600, Чернігівська область, м. Ніжин, провул. Урожайний, буд.16) 34602грн.64коп. судових витрати, пов'язаних з розглядом справи та 29448грн. витрат, пов'язаних з правничою допомогою адвокатів, ВІДМОВИТИ ПОВНІСТЮ.

Ухвалу проголошено 05 серпня 2019 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та не підлягає оскарженню окремо від ухвали про залишення позову без розгляду.

З повним текстом даної ухвали можна ознайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua/.

В судовому засіданні 05.08.2019 проголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Повний текст ухвали складено 05 серпня 2019 року.

Суддя Т. Г. Оленич