ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.08.2019 року м.Дніпро Справа № 18/5005/5715/2012

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Білецької Л.М. (доповідач)

суддів: Верхогляд Т.А., Паруснікова Ю.Б.,

секретар судового засідання: Вітко Г.С.,

від відповідача: Сидорчук І.С., посвідчення №21/2036 від 23.04.2019р., довіреність №16/2019 від 28.05.2019 р., адвокат;

Представник позивача в судове засідання не з`явився.

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Дніпровська теплоелектроцентраль» на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 11.07.2019 (суддя Мельниченко І.Ф.) у справі № 18/5005/5715/2012

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до Публічного акціонерного товариства "Дніпродзержинська теплоелектроцентраль", м. Кам`янське, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості за спожитий природний газ

ВСТАНОВИВ:

1.Короткий зміст обставин справи і рішення суду першої інстанції.

Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області із заявою, в якій просить поновити строк на пред`явлення наказу до виконання та видати дублікат наказу від 06.08.2012 у справі № 18/5005/5715/2012.

Заяву обґрунтовано тим, що 04.09.2012 стягувачем було пред`явлено наказ господарського суду Дніпропетровської області від 06.08.2012 у справі № 18/5005/5715/2012 до виконання відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, у зв`язку з чим 01.11.2012 державним виконавцем вказаного відділу винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 35018888 з примусового виконання зазначеного вище виконавчого документа.

У зв`язку з невиконанням рішення суду від 19.07.2012 ПАТ НАК Нафтогаз України звернулось до Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області із заявою про здійснення контролю за діяльністю підпорядкованих органів державної виконавчої служби та надання інформації стосовно виконання вказаного судового рішення.

Листом № ПАТ-145-02 від 01.04.2019 Головне територіальне управління юстиції у Дніпропетровській області повідомило заявника про те, що 08.12.2015 державним виконавцем на підставі пункту 4 частини 1 статті 47 Закону України Про виконавче провадження (в редакції від 21.04.1999 № 606-XIV) винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, яка надіслана останньому рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

З огляду на те, що вказана вище постанова разом з наказом від 06.08.2012 у справі № 18/5005/5715/2012 на адресу стягувача не надходили, що, на думку стягувача, свідчить про їх втрату, рішення суду від 19.07.2012 до теперішнього часу не виконано, заборгованість боржником не сплачена, АТ "НАК "Нафтогаз України" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області із заявою про видачу дубліката наказу та поновлення строку для пред`явлення наказу до виконання.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 11.07.2019 у справі № 18/5005/5715/2012 внесено зміни в найменування позивача у справі № 18/5005/5715/2012 з Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України".

Внесено зміни в найменування відповідача у справі № 18/5005/5715/2012 з Публічного акціонерного товариства "Дніпродзержинська теплоелектроцентраль" на Акціонерне товариство "Дніпровська теплоелектроцентраль".

Заяву Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про видачу дубліката наказу та поновлення строку для пред`явлення наказу до виконання задоволено.

Поновлено пропущений строк для пред`явлення наказу господарського суду Дніпропетровської області від 06.08.2012 у справі № 18/5005/5715/2012 до виконання, встановивши строк пред`явлення його до виконання з 11.07.2019 по 12.07.2022.

Видано дублікат наказу господарського суду Дніпропетровської області від 06.08.2012 у справі № 18/5005/5715/2012.

Ухвалу обґрунтовано тим, що зважаючи на те, що наказ від 06.08.2012 у справі № 18/5005/5715/2012, який відповідно до постанови державного виконавця від 08.12.2015 ВП № 35018888 повернуто стягувачу без виконання, але на адресу останнього не надходив, що підтверджується довідкою Управління діловодства АТ НАК Нафтогаз № 36-22-19 від 07.05.2019, строк для повторного пред`явлення вказаного наказу до виконання пропущений стягувачем з об`єктивних причин, незалежних від нього.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд прийшов до висновку задовольнити заяву Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", поновити строк для пред`явлення наказу господарського суду від 06.08.2012 у справі № 18/5005/5715/2012 до виконання та видати його дублікат.

Крім того, відповідно до даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" змінило тип товариства з Публічного акціонерного товариства на Акціонерне товариство; Публічне акціонерне товариство "Дніпродзержинська теплоелектроцентраль" змінило назву та тип товариства з Публічного акціонерного товариства "Дніпродзержинська теплоелектроцентраль" на Акціонерне товариство Дніпровська теплоелектроцентраль.

З огляду на викладене, господарський суд прийшов до висновку внести відповідні зміни в найменування позивача та відповідача у справі № 18/5005/5715/2012.

2.Короткі узагальнені доводи апеляційної скарги.

Не погодившись з ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 11.07.2019 у справі № 18/5005/5715/2012, до Центрального апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою звернулось Акціонерне товариство «Дніпровська теплоелектроцентраль», в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 11.07.2019 року в справі №18/5005/5715/2012.

Відмовити в задоволенні заяви AT «НАК «Нафтогаз України» про видачу дублікату наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 06.08.2012 року з примусового виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.07.2012 року по справі № 18/5005/5715/2012 та поновлення строку на його звернення до виконання в повному обсязі.

З метою об`єктивного розгляду справи залучити, в якості третьої особи без самостійних вимог орган, що здійснював примусове виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.07.2012 року в справі № 18/5005/5715/2012 та має статус юридичної особи - Головне територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 49027, м. Дніпро пр. Дмитра Яворницького, 21-А.

Справу розглядати за обов`язковою участі представника AT «Дніпровська теплоелектроцентраль».

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що строк для повторного звернення до органів Державної виконавчої служби має відраховуватись з дня повернення виконавчого документа.

Факт надсилання постанови про повернення виконавчого документа стягувачу підтверджується листом Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області № ПАТ-145-02 від 01.04.2019 року.

Отже, скаржник вважає, що строк для повторного пред`явлення виконавчого документа - наказу Господарського суду Дніпропетровської області № 18/5005/5715/2012 від 06.08.2012 повернутий постановою від 08.12.2015 року закінчується - 08.12.2018 року. Проте, в цей строк позивач (стягувач) до виконання вищевказаний наказ не звертав.

Згідно ст. 329 ГПК України у разі пропуску строку для пред`явлення наказу, судового наказу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бу ти поновлено. ІІри цьому, згідно ст. 13 та 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. При цьому згідно ст. 76 та 77 ГПК України докази мають відповідати ознакам належності га допустимості.

На думку скаржника, висновок суду є передчасним необ`єктивним, у зв`язку з неповнотою розгляду справи, неповнотою дослідження доказів та не встановлення підстав повернення виконавчого документа стягувачу а також дійсних причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

У зв`язку з цим, апелянт вважає за необхідне зазначити, що підставою повернення виконавчого документу стягувачеві, як вбачається з постанови державного виконавця є те, що в межах виконавчого провадження державним виконавцем встановлена наявність нерухомого майна боржника, на яке можливо звернути стягнення лише після виготовлення технічної документації.

Стягувачу було запропоновано авансувати виграти виконавчого провадження на виготовлення вказаної технічної документації та звіту щодо вартості арештованого майна з метою подальшої реалізації вказаного майна. Не дивлячись попередження стягувача щодо повернення виконавчого документу без подальшого виконання у разі перешкоджання провадженню виконавчих дій, стягувачем у визначений державним виконавцем строк авансування не було здійснено (копія постанови надається).

Отже, на підставі п. 4 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року N 606-XIV в виконавчому провадженні №2 35018888 з примусового виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області виконавчий документ повернуто стягувачеві без виконання через те, що стягувач не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, авансування яких передбачено цим Законом, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документа і про наслідки невчинення таких дій був обізнаний заздалегідь.

Апелянт вважає, що законодавчо визначена залежність видачі дублікату виконавчого документа від строку в межах якого стягував має звернути його до виконання або обґрунтованості підстав для поновлення такого строку, що в свою чергу покладає на стягувача обов`язок доведення об`єктивних причин пропуску цього строку. Також причини пропуску строку мають бути визнані судом як поважні.

Апелянт зазначає, що в постанові про відкриття виконавчого провадження зазначається ідентифікатор доступу до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень.

Отже, відповідач (стягувач) мав право і реальну можливість перевіряти хід виконавчого провадження ще з моменту його відкриття, мав доступ до відповідного реєстру виконавчих проваджень, був обізнаний з обов`язком авансувати витрати виконавчого провадження, на виготовлення технічної документації та звіту щодо вартості арештованого майна з метою подальшої реалізації вказаного майна боржника та був попереджений про наслідки невиконання вимог державного виконавця. Проте, не здійснив дій по авансуванню, не отримав повернутий виконавчою службою виконавчий документ, не перевірив більш ніж за три роки стан виконавчого провадження, що дає підстави сумніватись в добросовісності користування позивачем (стягувачем) своїми правами та не доводить об`єктивних підстав вважати неможливим або ускладненим, незалежним від його волі звернення стягувана до суду з заявою про видачу дублікату втраченого виконавчого документа в межах строків для пред`явлення його до виконання.

Скаржник вважає, що довідка про неотримання позивачем (стягувачем) наказу Господарською суду Дніпропетровської області від 06.08.2012 року № 18/5005/5715/2012 разом з постановою державного виконавця від 08.12.2015 року № 35018888 с суперечливим доказом оскільки виготовлена самим позивачем (стягувачем) як зацікавленою особою та має сприйматися критично. Натомість, згаданий лист Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області № ПАТ-145-02 від 01.04.2019 року підтверджує факт направлення на адресу стягувача 9 наказів разом з відповідними постановами про повернення виконавчих документів, в тому числі і наказ Господарського суду Дніпропетровської області від 06.08.2012 року № 18/5005/5715/2012.

Апелянт вважає, що об`єктивним доказом неотримання документів відправлених поштовим зв`язком, при цьому рекомендованим листом з повідомленням про вручення, має бути довідка про втрату листа видана поштою, яка здійснювала це відправлення.

Заява ж стягувача не місить доказів, а також документів, що свідчать про поважність причин пропуску заявником строку пред`явлення наказу до виконання. При цьому такі докази, повинні відповідати критеріям належності, допустимості, достовірності та достатності, встановленим ст .ст. 76-79 ГПК України.

Скаржник вважає, що тривалий час позивач (стягувач) не переймався етапом виконавчого провадження, не реагував па повідомлення державного виконавця щодо необхідності здійснення авансування витрат виконавчого провадження, не скористався правом доступу до єдиного державного реєстру виконавчих проваджень та не вчинював жодних залежних від нього дій та виконання обов`язків визначених законом, що сприятимуть виконанню судового рішення.

Скаржник зазначає, що суд першої інстанції позбавив права відповідача бути присутнім у судовому засіданні.

3.Узагальнені доводи інших учасників справи.

Позивач не скористався своїм правом надати відзив на апеляційну скаргу, що не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції

4. Рух справи у суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 29.07.2019 року, у складі колегії суддів головуючого судді Білецької Л.М. (доповідач), суддів Верхогляд Т.А., Паруснікова Ю.Б. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Дніпровська теплоелектроцентраль» на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 11.07.2019 у справі № 18/5005/5715/2012 та призначено розгляд справи на 07.08.2019.

07.08.2019 року оголошено перерву у судовому засіданні до 12.08.2019 року.

12.08.2019 року оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

В судовому засіданні представник представник відповідача надав пояснення по справі та навів обґрунтування своїх вимог і заперечень з посиланням на норми законодавства.

Позивач не скористався своїм правом бути присутнім у судовому засіданні, про час дату та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, вислухавши представника скаржника, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті ним рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 11.07.2019 у справі № 18/5005/5715/2012 слід залишити без змін з огляду на наступне.

5. Встановлені та неоспорені судом обставини справи і відповідні їм правовідносини.

19.07.2012 господарським судом розглянуто спір за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Публічного акціонерного товариства "Дніпродзержинська теплоелектроцентраль" про стягнення заборгованості за спожитий природний газ, за результатом розгляду якого вимоги позивача задоволено частково та присуджено до стягнення з Публічного акціонерного товариства "Дніпродзержинська теплоелектроцентраль" 8 215 957,90 грн. заборгованості за спожитий природний газ, 74 225,52 грн. інфляційних, 543 515,21 грн. пені, 107 139,14 грн. річних, 717 009,35 грн. штрафу, 64 380,00 грн. судового збору.

06.08.2012 на виконання вказаного рішення господарським судом видано наказ.

05.07.2019 Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось із заявою про видачу дубліката наказу та поновлення строку для пред`явлення наказу до виконання.

Заява обгрунтовував тим, що 04.09.2012 стягувачем було пред`явлено наказ господарського суду Дніпропетровської області від 06.08.2012 у справі № 18/5005/5715/2012 до виконання відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, у зв`язку з чим 01.11.2012 державним виконавцем вказаного відділу винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 35018888 з примусового виконання зазначеного вище виконавчого документа.

У зв`язку з невиконанням рішення суду від 19.07.2012 ПАТ НАК Нафтогаз України звернулось до Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області із заявою про здійснення контролю за діяльністю підпорядкованих органів державної виконавчої служби та надання інформації стосовно виконання вказаного судового рішення.

Листом № ПАТ-145-02 від 01.04.2019 Головне територіальне управління юстиції у Дніпропетровській області повідомило заявника про те, що 08.12.2015 державним виконавцем на підставі пункту 4 частини 1 статті 47 Закону України Про виконавче провадження (в редакції від 21.04.1999 № 606-XIV) винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, яка надіслана останньому рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

З огляду на те, що вказана вище постанова разом з наказом від 06.08.2012 у справі № 18/5005/5715/2012 на адресу стягувача не надходили, що, на думку стягувача, свідчить про їх втрату, рішення суду від 19.07.2012 до теперішнього часу не виконано, заборгованість боржником не сплачена, АТ "НАК "Нафтогаз України" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області із заявою про видачу дубліката наказу та поновлення строку для пред`явлення наказу до виконання.

6. Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції.

Відповідно до частини 1 статті 327 ГПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно з підпунктом 19.4 пункту 19 Розділу XI Перехідні положення ГПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини 5 статті 47 Закону України Про виконавче провадження (в редакції від 21.04.99 № 606-ХІV, чинній на момент винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу) повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання в межах строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Згідно зі статтею 22 Закону України Про виконавче провадження (в редакції від 21.04.99 № 606-ХІV) встановлений однорічний строк для пред`явлення наказу до виконання.

Стаття 23 Закону України Про виконавче провадження (в редакції від 21.04.99 № 606-ХІV) передбачає, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред`явленням виконавчого документа до виконання. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

05.12.2016 набрав чинності Закон України Про виконавче провадження № 1404-VIII (далі Закон), пунктом 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення якого встановлено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Частиною 1 статті 12 Закону визначено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими Стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Згідно з частиною 2 статті 12 Закону строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню -з наступного дня після його прийняття.

З огляду на те, що постанова відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про повернення виконавчого документа стягувачу винесена 08.12.2015, строк пред`явлення наказу господарського суду Дніпропетровської області від 06.08.2012 у справі № 18/5005/5715/2012 до виконання пропущено.

Відповідно до частини 1 статті 329 ГПК України у разі пропуску строку для пред`явлення наказу, судового наказу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Враховуючи відсутність доказів направлення на адресу АТ "НАК "Нафтогаз України" Наказу від 06.08.2012 та постанови державного виконавця від 08.15.2015 року про повернення виконавчого документа стягувачу, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що строк для повторного пред`явлення вказаного наказу до виконання пропущений стягувачем з об`єктивних причин.

7. Мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу.

Колегія суддів вважає необґрунтованим довід скаржника, стосовно доводу скаржника про те, що суд першої інстанції з огляду на наступне.

Так відповідно до ч.2 ст. 329 ГПК України заява про поновлення пропущеного строку подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, і розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк.

Враховуючи, що за приписами ст. 329 ГПК України неявка сторін не є перешкодою для вирішення питання про поновлення строку для пред`явлення наказу, та те що суд обмежений десятиденним процесуальним строком для розгляду даної заяви, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції виконав свій обов`язок щодо повідомлення сторін.

Довід скаржника про те, що відповідач (стягувач) мав право і реальну можливість перевіряти хід виконавчого провадження ще з моменту його відкриття, мав доступ до відповідного реєстру виконавчих проваджень, був обізнаний з обов`язком авансувати витрати виконавчого провадження, на виготовлення технічної документації та звіту щодо вартості арештованого майна з метою подальшої реалізації вказаного майна боржника та був попереджений про наслідки невиконання вимог державного виконавця є немотивованим з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що вищезазначеною статтею Закону закріплена імперативна норма, в даному випадку, для державного виконавця щодо форми повідомлення сторін виконавчого провадження при винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, а саме: така постанова повинна бути направлена рекомендованим поштовим відправленням.

Судом першої інстанції за результатами розгляду заяви АТ НАК Нафтогаз з`ясовано, що виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 19.07.2012 зі справи № 18/5005/5715/2012 не відбулось.

Як вбачається з матеріалів справи, надходження оригіналу Наказу від 06.08.2012 та копії постанови від 08.12.2015 про повернення виконавчого документа на адресу АТ НАК Нафтогаз неможливо перевірити, оскільки, відповідно до листа управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області від 01.04.2019 року №ПАТ-145-02(а.с.83-86) реєстри відправленої кореспонденції, відповідно до номенклатури справ головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, зберігаються протягом одного року.

Отже, в листі від 01.04.2019 року №ПАТ-145-02 надана інформація, яка не може бути підтвердженням того, що наказ 06.08.2012 було спрямовано на адресу стягувача - заяви АТ НАК Нафтогаз.

Також, довідкою Управління діловодства АТ НАК Нафтогаз № 36-22-19 від 07.05.2019 підтверджується, що наказ від 06.08.2012 у справі № 18/5005/5715/2012, який відповідно до постанови державного виконавця від 08.12.2015 ВП № 35018888 повернуто стягувачу без виконання, але на адресу останнього не надходив.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що наведені АТ НАК Нафтогаз обставини є об`єктивними причинами, які унеможливили виконання судового рішення зі справи у передбачений законом строк, у зв`язку з чим заявнику відновлено строк для пред`явлення до виконання Наказу від 06.08.2012.

Пунктом 19.4 розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України встановлено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

ГПК України не надає права відмовити в задоволенні заяви про видачу дубліката наказу з мотивів її необґрунтованості та не зобов`язує стягувача наводити причини втрати наказу. За встановлення факту невиконання судового рішення видача дубліката наказу не порушує прав боржника та не покладає на нього додаткових зобов`язань, оскільки дублікат наказу має повністю відтворювати втрачений наказ, у тому числі містити й дату його видачі. Натомість відсутність наказу у стягувача унеможливлює виконання рішення суду та порушує його права.

За таких обставин місцевий суд, повно і всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх поданими сторонами доказами, яким дав необхідну оцінку, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, навівши в судовому рішенні зі справи необхідне мотивування, встановивши обставини щодо невиконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 19.07.2012 з даної справи, неповернення АТ НАК Нафтогаз оригіналу Наказу від 06.08.2012 за результатами винесення постанови про повернення виконавчого документа від 08.12.2015, а також встановивши наявність підстав для відновлення пропущеного строку на пред`явлення Наказу від 06.08.2012 до виконання, дійшов обґрунтованого висновку про видачу заявнику дубліката виконавчого документа з метою реалізації стягувачем права на його повторне пред`явлення до виконання, а тому й правомірно задовольнив заяву АТ НАК Нафтогаз в цій частині.

Так, посилання скаржника на те, що АТ НАК Нафтогаз звернувся із заявою про видачу дубліката наказу після спливу строку пред`явлення наказу до виконання, відхиляються апеляційним судом, оскільки оскаржуваною ухвалою суду першої інстанції одночасно вирішено питання як про видачу дубліката наказу, так і про поновлення строку пред`явлення наказу до виконання.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 10.09.2018 року у справі 5011-58/9614-2012.

Довід скаржника про те, що об`єктивним доказом неотримання документів відправлених поштовим зв`язком, при цьому рекомендованим листом з повідомленням про вручення, має бути довідка про втрату листа видана поштою, яка здійснювала це відправлення є необґрунтованим з огляду на наступне.

Відповідно до п. 2 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 р. № 270 (далі Правила), повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу - повідомлення, яким оператор поштового зв`язку доводить до відома відправника чи уповноваженої ним особи інформацію про дату вручення реєстрованого поштового відправлення, виплати коштів за поштовим переказом та прізвище одержувача.

Відповідно до п. 17 Правил, рекомендовані поштові картки, листи та бандеролі з позначкою "Вручити особисто", рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка" приймаються для пересилання лише з рекомендованим повідомленням про їх вручення.

Відповідно до п. 100 Правил, поштові відправлення з позначкою "Вручити особисто", адресовані фізичним особам, підлягають врученню особисто адресатам або особам, уповноваженим ними на це в установленому порядку. Вручення зазначених поштових відправлень, а також рекомендованих листів з позначкою "Судова повістка", адресованих посадовим і службовим особам органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, або за місцем роботи фізичних осіб, здійснюється у порядку, визначеному у цих органах, підприємствах, установах, організаціях з урахуванням Примірної інструкції з діловодства у міністерствах, інших центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 1997 р. № 1153.

Так, відповідно до п. 148 розділу ІІІ Типової інструкції з документування управлінської інформації в електронній формі та організації роботи з електронними документами в діловодстві, електронного міжвідомчого обміну, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 17 січня 2018 р. № 55, рекомендована, спеціальна та кореспонденція з оголошеною цінністю приймається під розписку в журналі, реєстрі або повідомленні про вручення.

Крім того, колегія суддів зазначає, що видача поштою довідки про втрату листа законодавством не передбачена.

Слід зазначити, що статтею 1291 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до частини першої статті 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина перша статті 327 ГПК України).

Згідно з положеннями ст. ст. 18 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

При цьому, Суд зазначає, що відповідно до Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки; усі суб`єкти права власності рівні перед законом; захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу; права і свободи людини і громадянина захищаються судом; судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій її території; обов`язковість рішень суду є однією з основних засад судочинства (частина четверта статті 13, частина перша статті 17, частина перша статті 55, частина п`ята статті 124, пункт 9 частини третьої статті 129).

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012), а також Рішення від 26.червня 2013 року, № 5-рп/2013.

Водночас, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Стаття 6 Конвенції з прав людини гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення заяви АТ НАК Нафтогаз про видачу дублікату наказу та поновлення строку пред`явлення наказу до виконання

Також колегія суддів відхиляє клопотання скаржника щодо залучення до розгляду справи, в якості третьої особи без самостійних вимог орган, що здійснював примусове виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.07.2012 року в справі № 18/5005/5715/2012 та має статус юридичної особи - Головне територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, оскільки суд апеляційної інстанції не наділений повноваженнями щодо залучення до участі у справі третіх осіб.

8. Чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права і інтереси особи за захистом яких вона звернулась до суду.

Право скаржника не порушено.

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Колегія суддів приходить до висновку, що доводи скаржника не знайшли свого підтвердження під час апеляційного провадження, а ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 11.07.2019 у справі № 18/5005/5715/2012 винесена з дотриманням норм матеріального і процесуального права, що в силу ст. 276 ГПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали без змін.

10. Судові витрати.

Відповідно до ст.129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275-280, 282 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Дніпровська теплоелектроцентраль» на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 11.07.2019 у справі № 18/5005/5715/2012 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 11.07.2019 у справі № 18/5005/5715/2012 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст складено 14.08.2019 року.

Головуючий суддя Л.М. Білецька

Суддя Ю.Б. Парусніков

Суддя Т.А. Верхогляд