ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

24.07.2019 Справа № 905/421/19

Позивач: Департамент розвитку базових галузей промисловості Донецької облдержадміністрації (84306, Донецька обл., м. Краматорськ, вул. О.Тихого, б.6, адреса для листування: 84333, Донецька обл., м. Краматорськ, вул. Академічна, б.11)

до відповідача: Публічного акціонерного товариства «Костянтинівське автотранспортне підприємство 11409» (85103, Донецька обл., м. Костянтинівка, вул. Соборності, б.1)

про врегулювання розбіжностей

Суддя Матюхін В.І.

Помічник (за дорученням судді за відсутності секретаря судового засідання) Агапов Р.О.

Представники:

позивача: Слостін І.В. - юр. за дов.;

відповідача: Бойко В.В. - адвокат.

Департамент розвитку базових галузей промисловості Донецької облдержадміністрації звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Костянтинівське автотранспортне підприємство 11409» про врегулювання розбіжностей, які виникли під час укладення договору про організацію перевезення пасажирів від 06.02.2019 №33-66/19 (13 пунктів). Позов надійшов до суду 28.02.2019р.

Ухвалою від 05.03.2019р. позовну заяву у зв'язку із не зазначенням повного найменування відповідача - ПУАТ "Костянтинівське АТП 11409", не поданням відомостей щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви, не поданням доказів на підтвердження сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі, залишено без руху.

Ухвала отримана позивачем 12.03.2019 року.

Для усунення виявлених недоліків встановлено строк у десять календарних днів, починаючи з наступного дня після отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху.

19.03.2019 на адресу господарського суду надійшла заява позивача про усунення недоліків позовної заяви, відправлена ним згідно поштового штампу на конверті 15.03.2019р.

Одночасно, разом з заявою про усунення недоліків, до суду надійшла заява про зменшення позовних вимог, в якій позивач просив визнати укладеним договір про організацію перевезень від 06.02.2019 №33-66/19 у його редакції. Незважаючи на те, що позивачем вона названа як заява про зменшення позовних вимог, за своєю сутністю вона є заявою про зміну предмету позову, так як позивач у позові просив розглянути розбіжності, які виникли під час укладення договору (усього 13 пунктів), а у заяві від 15.03.2019р. просив визнати договір укладеним у його редакції.

Відповідно до ч.3 ст.46 Господарського процесуального кодексу України «до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви».

Заявою про усунення недоліків з урахуванням поданої заяви про зменшення позовних вимог, яка за своєю сутністю є заявою про зміну предмету позову, виявлені недоліки позовної заяви позивачем були виправлені.

Ухвалою від 25.03.2019 позовну заяву (з урахуванням поданої заяви про зміну предмету позову) прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, призначене підготовче засідання на 22.04.2019 року о 12:00 год.

Відповідачу у строк не пізніше п'ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі запропоновано надати (надіслати):

· суду - відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази, висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову;

· позивачеві - копію відзиву та доданих до нього документів

Із урахуванням вимог ст.ст.166, 167 ГПК України встановлено:

позивачеві строк для подання відповіді на відзив - протягом 5-ти календарних днів з дня отримання відзиву;

відповідачу строк для подання заперечення на відповідь - протягом 5-ти календарних днів з дня отримання відповіді;

Явка у засідання представників сторін (позивача, відповідача) визнавалась обов'язковою.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що відповідно до рішення про результати проведення конкурсу №66 на перевезення пасажирів на приміських та міжміських (крім внутрішньорайонних) внутрішньообласних автобусних маршрутах загального користування в Донецькій області, яке опубліковане 11.01.2019, відповідача визнано переможцем цього конкурсу. Однак останнім, всупереч п.53 Порядку проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2008 №1081, не було укладено договір у десятиденний строк з дня опублікування рішення, у зв'язку з чим департамент листом від 28.01.2019 №170/0/111-19 попередив відповідача про наслідки не підписання договору.

06.02.2019 відповідач ознайомився із запропонованим департаментом проектом договору та підписав його з протоколом розбіжностей від 06.02.2019, про що зроблено відповідне застереження в договорі.

Листом від 21.02.2019 №38 відповідач дав згоду на передачу розбіжностей за договором до суду.

22.04.2019 на адресу суду від ПАТ «Костянтинівське автотранспортне підприємство 11409» надійшов відзив на позовну заяву, в якому товариство, зокрема зазначило, що Департаментом було порушено приписи ч.5 ст.181 ГПК України, тобто, отримавши від відповідача відповідну згоду, ним не було виконано обов'язок щодо передачі на врегулювання до суду зауважень відповідача до спірного правочину, викладені у протоколі розбіжностей до договору.

Стаття 31 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлює, що відносини автомобільного перевізника, який здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування міських, приміських та міжміських, які не виходять за межі території області (внутрішньообласні маршрути), із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування визначаються договором про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування. Інакше кажучи, з урахуванням ст.7 Закону України «Про автомобільний транспорт», п. 53 Порядку №1081, укладання спірного правочину прямо передбачається Законом.

У свою чергу, ч.7 ст.181 Господарського кодексу України зобов'язує сторону, яка отримала протокол розбіжностей щодо умов договору, укладення якого є обов'язковим для сторін на підставі закону, передати до суду у 20-ти денний термін неврегульовані розбіжності за таким договором, у протилежному випадку, пропозиції другої сторони вважаються автоматично прийнятими.

З урахуванням вищевикладеного, зважаючи на не передання до суду неврегульованих розбіжностей, а відтак відсутність спору з цього приводу, очевидний сплив встановленого 20-ти денного терміну, відповідач вважає, що спірний правочин є укладеним у його редакції, а відтак, предмет спору відсутній.

Також, 22.04.2019 до суду надійшло клопотання відповідача про долучення до матеріалів справи:

- доказу надсилання відзиву та зустрічної позовної заяви позивачу;

- витягу з ЄРАУ;

- копії свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю;

- копії довіреності на представника.

У підготовче засідання, яке відбулось 22.04.2019, позивач явку свого представника не забезпечив, у зв'язку з чим, а також з метою забезпечення сторонам можливості надати суду відповідь і заперечення, розгляд справи (підготовче засідання) відкладено на 13.05.2019 року об 11:00 год.

Також, 22.04.2019 на адресу суду від Публічного акціонерного товариства "Костянтинівське автотранспортне підприємство 11409" надійшла зустрічна позовна заява до Департаменту розвитку базових галузей промисловості Донецької облдержадміністрації, в якій товариство просило визнати договір про організацію перевезення пасажирів від 06.02.2019 №33-66/19 укладеним в редакції товариства, зазначеній у протоколі розбіжностей.

Ухвалою від 23.04.2019 у зв'язку із неподанням відомостей щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви, зустрічний позов залишено без руху.

10.05.2019 на адресу господарського суду надійшла заява Публічного акціонерного товариства "Костянтинівське автотранспортне підприємство 11409", в якій виявлені недоліки були усунені.

Ухвалою від 13.05.2019 зустрічний позов прийнято для спільного розгляду з первісним позовом.

Також, ухвалою від 13.05.2019 зважаючи на неможливість здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального засобу з технічних причин, що підтверджено відповідним актом господарського суду Донецької області, розгляд справи відкладено на 20.05.2019 року о 12:30 год.

Цією ж ухвалою продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, до 24.06.2019 включно.

13.05.2019 на електронну адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій департамент зазначив наступне.

1. Статтею 7 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що забезпечення організації пасажирських перевезень на приміських і міжміських автобусних маршрутах загального користування, що не виходять за межі території Автономної Республіки Крим чи області (внутрішньообласні маршрути), покладається на Раду міністрів Автономної Республіки Крим або обласні державні адміністрації. Автомобільний перевізник на автобусному маршруті визначається виключно на конкурсних засадах. Статтею 44 Закону визначено, що порядок проведення конкурсу визначає Кабінет Міністрів України.

Відповідно до частин 6 та 7 статті 116 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) останній день строку триває до 24 години. Строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв'язку.

На підставі викладеного, двадцятиденний строк для передачі до суду розбіжностей, що залишились неврегульованими, позивачем не був пропущений, тому посилання відповідача щодо відсутності предмету спору є необґрунтованим та таким, що не відповідає дійсності.

2. 26 лютого 2019 року позивач звернувся до господарського суду Донецької області з позовом про врегулювання розбіжностей по договору в установлений Господарським кодексом України строк. При поданні заяви про зменшення позовних вимог, яка була визнана ухвалою господарського суду Донецької області про відкриття провадження у справі як заява про зміну предмету позову, підстави позову не змінювались, тобто юридичні факти, на яких заснована позовна заява залишились такими, що ґрунтувались на врегулюванні розбіжностей по договору. Зміна предмета позову означає зміну матеріально-правової вимоги позивача до відповідача і здійснюється шляхом переходу від диспозиції однієї правової норми до іншої. Тобто, обставини, на яких ґрунтувались первісні вимоги Позивача не змінювались, змінилась виключно вимога, з якою позивач звернувся до відповідача.

Зміна предмету позову ніяким чином не змінює, не перериває та не зупиняє перебіг процесуальних строків, а позов вважається поданим у день первинного його подання до господарського суду відповідно до ч.3 ст. 174 ГПК України.

Також, позивач у вказаній відповіді просить суд:

- відмовити в задоволенні зустрічного позову;

- виправити описки в ухвалах господарського суду від 05.03.2019 про залишення позову без руху та від 25.03.2019 про відкриття провадження у справі, визначивши дату подання первісного позову «26.02.2019».

Вищевказане клопотання позивача судом залишене без розгляду і задоволення, оскільки у дійсності в ухвалах суду від 05.03.2019 про залишення позову без руху та від 25.03.2019 про відкриття провадження у справі зазначена дата надходження позову до суду, а не дата здачі первісного позову позивачем на пошту, тобто зазначена дата не є описками в розумінні ст.243 ГПУ України.

Також, 13.05.2019 на електронну адресу суду від позивача надійшов відзив на зустрічний позов, в якому департамент зазначив, зокрема, наступне.

1. Відповідач став переможцем конкурсу, тому йому було надано для ознайомлення та підписання договір про організацію перевезень пасажирів, який того ж дня було підписано з протоколом розбіжностей та повернуто позивачу.

На виконання вимог чинного законодавства, та у зв'язку із тим, що зазначені в протоколі розбіжностей умови є неприйнятними для департаменту як організатора, листом від 20.02.2019 №261/0/110-19 відповідачу було запропоновано надати згоду на передачу розбіжностей, що залишились неврегульованими, до суду в порядку, визначеному чинним законодавством. Листом від 21.02.2019 №38 відповідач надав згоду на передачу розбіжностей за договором до суду.

26 лютого 2019 року позивачем була підготована та направлена відповідачу та до суду позовна заява про врегулювання розбіжностей по договору. Зазначене підтверджується копією накладної ПАТ «Укрпошта» № 335 від 26.02.2019, вибитою о 18:22:33 годині (доказ направлення позовної заяви разом з доданими до неї документами ПуАТ «Костянтинівське АТП 11409» листом з оголошеною цінністю) та поштовою квитанцією ПАТ «Укрпошта» № 475 від 26.02.2019, вибитою о 18:23:08 (доказ направлення позовної заяви та доданих до неї документів до господарського суду Донецької області). Крім того, до позовної заяви, направленої безпосередньо до суду, додано опис вкладення у поштове відправлення, як доказ направлення саме позовної заяви та доданих до неї матеріалів відповідачу. Також в матеріалах справи наявний конверт з датою направлення до суду департаментом позовної заяви з доданими до неї матеріалами.

Таким чином, в ухвалах господарського суду Донецької області від 05.03.2019 року про залишення позовної заяви без руху по справі №905/421/19 та від 25.03.2019 про відкриття провадження у справі № 905/421/19 допущено описку щодо дати подання до господарського суду Донецької області позову.

Відповідно до частин 6 та 7 статті 116 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) останній день строку триває до 24 години. Строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв'язку.

На підставі викладеного, двадцятиденний строк для передачі до суду розбіжностей, що залишились неврегульованими, позивачем не був пропущений, тому посилання відповідача щодо відсутності предмету спору є необґрунтованим та таким, що не відповідає дійсності.

2. 26 лютого 2019 року позивач звернувся до господарського суду Донецької області з позовом про врегулювання розбіжностей по договору в установлений Господарським кодексом України строк. При поданні заяви про зменшення позовних вимог, яка була визнана ухвалою господарського суду Донецької області про відкриття провадження у справі як заява про зміну предмету позову, підстави позову не змінювались, тобто юридичні факти, на яких заснована позовна заява залишились такими, що ґрунтувались на врегулюванні розбіжностей по договору. Зміна предмета позову означає зміну матеріально-правової вимоги позивача до відповідача і здійснюється шляхом переходу від диспозиції однієї правової норми до іншої.

Зміна предмету позову ніяким чином не змінює, не перериває та не зупиняє перебіг процесуальних строків, а позов вважається поданим у день первинного його подання до господарського суду відповідно до ч.3 ст. 174 ГПК України.

Разом з цим, 13.05.2019 на електронну адресу суду від позивача надійшла заява про зміну предмету позову, в якій останній просив суд врегулювати розбіжності по договору про організацію перевезення пасажирів шляхом викладення договору в редакції позивача.

14.05.2019 до канцелярії суду від відповідача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи письмових доказів, якими підтверджується розмір і факт понесення товариством витрат на правничу допомогу, а саме:

- рахунок на оплату №49 від 03.05.2019;

- платіжне доручення №1239 від 07.05.2019;

- рахунок на оплату №48 від 03.05.2019;

- платіжне доручення №1240 від 07.05.2019.

17.05.2019 на електронну адресу суду від відповідача надійшла відповідь на відзив на зустрічний позов, в якому останній зазначив наступне.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про автомобільний транспорт», забезпечення організації пасажирських перевезень покладається, зокрема, на приміських і міжміських автобусних маршрутах загального користування, що не виходять за межі території Автономної Республіки Крим чи області (внутрішньообласні маршрути) - на Раду міністрів Автономної Республіки Крим або обласні державні адміністрації. Договір про організацію перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування міського, приміського та міжміського сполучення, які не виходять за межі території області (внутрішньообласні маршрути), укладається між органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування та автомобільним перевізником і вважається укладеним з моменту його підписання сторонами (ч.1 ст.42 Закону).

Визначення автомобільного перевізника на автобусному маршруті загального користування здійснюється виключно на конкурсних засадах. Організація проведення конкурсу та визначення умов перевезень покладаються на органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до порядку, визначеного КМУ (ст.44 Закону).

Відповідно до п.53 Порядку № 1081 організатор перевезень укладає з переможцем конкурсу договір згідно з обов'язковими та додатковими (за наявності) умовами конкурсу та додатковими умовами обслуговування маршруту, наданими перевізником-претендентом. У договорі (дозволі) визначаються умови перевезень на рейсі (рейсах) та/або маршруті (маршрутах) відповідно до визначеного об'єкта конкурсу.

Згідно ч.1 ст.31 Закону України «Про автомобільний транспорт» відносини автомобільного перевізника, що здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування міських, приміських та міжміських, які не виходять за межі території області (внутрішньообласні маршрути), із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування визначаються договором про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування, у якому встановлюються: перелік маршрутів загального користування, які буде обслуговувати автомобільний перевізник, умови організації перевезень, показники якості транспортного обслуговування населення, термін роботи автомобільного перевізника, зобов'язання органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо облаштування маршруту, підтримки проїзної частини автомобільної дороги та під'їзних шляхів у належному стані (тільки для міських автобусних маршрутів), розмір компенсації витрат автомобільного перевізника внаслідок перевезення пільгових пасажирів та регулювання тарифів, механізм їх виплати. У свою чергу, згідно абз.2 ст.39 Закону, наявність у перевізника договору, укладеного із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування є обов'язковою умовою для здійснення регулярних пасажирських перевезень.

З наведеного вище вочевидь вбачається, що укладення спірного правочину - договору про організацію перевезення пасажирів є обов'язковим для його сторін в силу імперативних приписів профільного законодавства.

Також товариство зазначило, що в основу підстав зустрічної позовної заяви було покладено обставини, за яких позивач, змінивши предмет позову (заява від 15.03.2019 р. вих. № 435/0/110-19) просить суд визнати укладеним спірний правочин у первісній редакції позивача, без урахування запропонованих первісним відповідачем зауважень, зазначених у протоколі розбіжностей, про які, до речі, йшла мова у первісному позові.

Відповідно до позиції Верховного суду, викладеній у постанові від 13.03.2018р. у справі № 916/1764/17, під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, відповідно зміна предмету позову - це зміна матеріального змісту позовних вимог позивача.

Твердження департаменту, що юридичні факти, на яких ґрунтуються його позовні вимоги залишилися таким, що ґрунтуються на врегулюванні розбіжностей по договору суперечить дійсним обставинам справи та письмовим доказам, адже зміна предмету позову Департаментом РБГП полягала саме у зміні вимоги врегулювати розбіжності за спірним правочином на вимогу визнати укладеним спірний правочин у редакції Департаменту РБГП.

Натомість, посилаючись на ст.187 ГК України та підтверджуючи, що спірний правочин є обов'язковим для учасників справи в силу вимог закону, Департаментом РБГП було проігноровано вимогу, що міститься у ч.7 ст.181 ГК України, яка покладає на сторону, що отримала протокол розбіжностей до договору, укладення якого є обов'язковим для сторін на підставі закону, обов'язок у двадцятиденний термін передати неврегульовані розбіжності до суду, у протилежному випадку, пропозиції другої сторони вважаються прийнятими.

Тобто, з урахуванням вимог ч.3 ст.174 ГПК України, змінивши предмет позову шляхом виключення з предмету позову вимоги врегулювати розбіжності за спірним правочином з урахуванням протоколу розбіжностей, Департаментом РБГП було порушено встановлений двадцятиденний термін для передачі неврегульованих за спірним правочином розбіжностей до суду, передбачений ч.7 ст.181 ГК України.

А від так, вимога первісного відповідача визнати спірний правочин укладеним з урахуванням протоколу розбіжностей є цілком логічним та таким, що відповідає загальному порядку укладення договорів, які є обов'язковими для сторін з урахуванням вимог закону, внаслідок порушення Департаментом РБГП встановленого порядку укладання таких договорів.

20.05.2019 на адресу суду від відповідача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи:

- копії додаткової угоди №3 від 16.05.2019;

- копія звіту витраченого часу адвоката Бабіч В.О.;

- заперечення за первісним позовом;

- відповідь на відзив за зустрічним позовом.

В запереченні відповідач підтримав раніше викладену позицію у відповіді на відзив на зустрічний позов.

20.05.2019 від Департаменту розвитку базових галузей промисловості Донецької облдержадміністрації надійшла заява про зміну предмету позову, в якій департамент просить врегулювати розбіжності по п.1.2 та 2.3.1 договору від 06.02.2019 №33-66/19 шляхом викладення спірних пунктів договору в редакції позивача:

- п.1.2 Перевізник зобов'язується надавати безпечні і якісні послуги з перевезення пасажирів на умовах, передбачених договором наступними транспортними засобами:

· БАЗ А 079.14 д/н АН 0187 АА, VIN Y7FA07914A0007485;

· БАЗ А 079.19 д/н АН 0754 АА, VIN Y7FA07919A0007454;

· Резерв: БАЗ А 079.19 д/н АН 0753 АА, VIN Y7FA07919A0007436;

- п.2.3.1 Не використовувати на автобусному маршруті (ах) інших транспортних засобів, крім тих, що зазначені в п.1.2 договору (тип рухомого складу, клас, державний номер, VIN - код).

30.05.2019 на адресу суду від Публічного акціонерного товариства «Костянтинівське автотранспортне підприємство 11409» надійшов відзив на заяву про зміну предмету позову, в якому підприємство зазначило наступне.

Забезпечення відповідачем виконання перевезень автобусами, що будуть відповідати встановленому позивачем в оголошенні про проведення конкурсу №66 класу і комфортності є достатнім та не суперечить обов'язковим та додатковим умовам, зазначеним у Законі.

За змістом оголошення про проведення конкурсу №66 до перевізника-претендента висувалася вимога використання автобусів наступного класу: на міжміських маршрутах протяжністю до 150 км - автобусів категорій М2 та МЗ, класу - А, В, II, III; - на міжміських маршрутах протяжністю понад 150 км - категорій МЗ, класу В, II, III; на приміських маршрутах - категорії М2, М3 класу А, В, І, II, III з урахуванням характеристики кожного об'єкту конкурсу не нижче класу Євро-2.

Щодо посилання позивача на конкурсну пропозицію, у якій зазначався перелік запропонованих до участі у конкурсі №66 транспортних засобів, то він не відноситься а ні до обов'язкових, а ні до додаткових умов конкурсу. Метою подання даного переліку, виходячи з пп.4 п.12 Порядку №1081 є встановлення організатором факту наявності достатньої кількості транспортних засобів для виконання перевезень з урахуванням резерву (10%), затвердженої обов'язковими умовами конкурсу, та перевезень, які повинні виконуватися відповідно до чинних договорів (дозволів).

Відповідно до ст.31 Закону, відносини автомобільного перевізника, що здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування міських, приміських та міжміських, які не виходять за межі території області (внутрішньообласні маршрути), із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування визначаються договором про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування, у якому встановлюються: перелік маршрутів загального користування, які буде обслуговувати автомобільний перевізник, умови організації перевезень, показники якості транспортного обслуговування населення, термін роботи автомобільного перевізника, зобов'язання органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо облаштування маршруту, підтримки проїзної частини автомобільної дороги та під'їзних шляхів у належному стані (тільки для міських автобусних маршрутів), розмір компенсації витрат автомобільного перевізника внаслідок перевезення пільгових пасажирів та регулювання тарифів, механізм їх виплати. Жодної мови про зазначення конкретного переліку транспортних засобів, якими будуть виконуватися перевезення за спірним правочином, мова не ведеться.

На законодавчому рівні визначено, які саме показники відносяться до якості транспортного обслуговування населення. Пунктом 3.5. наказу Міністерства транспорту та зв'язку України від 07.05.2010р. №279 «Про затвердження форми дозволу на перевезення пасажирів на міжобласних маршрутах загального користування, порядку його видачі та анулювання» встановлено, що показники якості транспортного обслуговування це:

- регулярність виконання перевезень;

- використання автобусів за відповідними параметрами комфортності.

Таким чином, зміст п. 3.5. наказу переконливо свідчить, що на законодавчому рівні закріплено вимогу вносити до змісту дозволу тільки умову щодо використання автобусів за відповідними параметрами комфортності. При цьому, Порядок № 1081 є обов'язковим до застосування в однаковій мірі як при проведенні конкурсу на внутрішньообласних маршрутах, так і на міжобласних маршрутах загального користування, перелік і зміст документів, що подаються до участі у конкурсі є ідентичним в обох випадках.

З наведеного вище вбачається, що законодавцем не передбачається заборона використання інших транспортних засобів, окрім тих, що подавалися до участі у конкурсі, за умови відповідності встановленому класу комфортності та екологічним нормам, в той же час відсутня вимога зазначати конкретний перелік транспортних засобів, які пропонувалися до участі у конкурсі, а відтак, редакція договору, на якій наполягає позивач є нічим іншим, аніж втручання у господарську діяльність відповідача.

Пункт 2.3.1. договору знаходиться у прямій залежності від п. 1.2., а відтак не має необхідності зайвий раз повторювати наведену вище позицію окрім наступного. Заборона використання інших транспортних засобів, аніж тих, що зазначені у договорі може унеможливити дотримання перевізником встановленої п.2.3.8 регулярності виконання розкладу руху та призвести до зривів рейсу, коли одночасно з ладу вийде 2 автобуса, а одного резервного буде недостатньо, в той же час, перевізник буде позбавлений права задіяти інші т/з відповідного класу та категорії, бо це буде вважатися порушенням умов договору.

Врешті, сенс закріплення конкретних транспортних засобів за певними маршрутами мав місце до 17.03.2018р., коли діяли старі показники, які оцінюються конкурсним комітетом, та механізм нарахування балів, зазначені у Порядку №1081. Саме до 17.03.2018р. перевізник-претендент мав змогу отримати від +2 до +6 балів за рік виготовлення автобусу, що пропонується до участі у конкурсі. Звісно, на той час це було зручним інструментом підтримання конкурентного середовища при проведенні конкурсів, що унеможливлювало використання одних й тих же самих автобусів паралельно на різних об'єктах конкурсів.

Коли вже мова йде про сенс запропонованих змін, то він полягає у тому, що такі зміни спрямовані на зведення нанівець з боку позивача зловживати владними повноваженнями внаслідок включення до змісту спірного правочину умов, які мають неоднозначне трактування. Умови конкурсу, на якому відповідача було визнано переможцем, також не містять заборону використання інших транспортних засобів, ніж ті, що було запропоновано до участі у конкурсі.

Отже, запропоновані відповідачем зміни до спірного правочину жодним чином не порушують ані обов'язкові (додаткові) умови конкурсу, а ні вимоги чинного законодавства та знаходяться у правовій площині. Натомість, категорична незгода позивача з запропонованими змінами пов'язана з тим, що відповідач намагається унормувати його поведінку та конкретизувати зміст окремих умов спірного правочину, які допускають їх неоднозначне трактування, а відтак створюються умови для зловживання позивачем владними повноваженнями.

Також автотранспортне підприємство просило стягнути з департаменту понесені витрати на правничу допомогу, пов'язані з розглядом справи у господарському суді.

Ухвалою від 20.05.2019 у зв'язку з необхідністю забезпечення явки повноважного представника позивача у підготовче засідання, з чим погодився і представник відповідача, розгляд справи відкладено на 30.05.2019 року о 13:00 год.

Ухвалою від 30.05.2019 відкладено розгляд справи на 10.06.2019 року о 13:00 год. Визнано явку повноважних представників позивача і відповідача в підготовче засідання обов'язковою.

Також, 30.05.2019 на адресу суду від Публічного акціонерного товариства "Костянтинівське автотранспортне підприємство 11409" надійшла заява про залишення зустрічного позову без розгляду, в якій одночасно відповідач за первісним позовом просить винести ухвалу, якою повернути ПАТ "Костянтинівське автотранспортне підприємство 11409" сплачений судовий збір у сумі 1 921,00грн.

У засіданні представником ПАТ "Костянтинівське автотранспортне підприємство 11409" заявлене усне клопотання про нерозгляд судом заява про залишення зустрічного позову без розгляду з посиланням на те, що товариством замість цієї заяви буде подана заява про відмову від зустрічного позову.

Клопотання судом задоволене.

Ухвалою від 10.06.2019 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 24.06.2019 року о 12:30 год.

10.06.2019 на адресу суду від Публічного акціонерного товариства "Костянтинівське автотранспортне підприємство 11409" надійшла заява про відмову від зустрічного позову та повернення судового збору.

Ухвалою від 19.06.2019 закрито провадження у справі за зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства "Костянтинівське автотранспортне підприємство 11409" до Департаменту розвитку базових галузей промисловості Донецької облдержадміністрації про визнання договору укладеним в редакції, запропонованій товариством; повернуто Публічному акціонерному товариству "Костянтинівське автотранспортне підприємство 11409" з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 960,50грн., що складає 50 відсотків від суми судового збору, сплаченого платіжним дорученням №1182 від 16.04.2019.

Ухвалою від 24.06.2019 відкладено розгляд справи на 22.07.2019 року о 12:00 год. Явка представників сторін з документами на підтвердження своїх повноважень визнана обов'язковою.

У судовому засіданні 22.07.2019 року була оголошена перерва до 12:00 год. 24.07.2019 року.

Під час розгляду справи по суті представники сторін підтримали свої позиції, висловлені в підготовчому провадженні і наполягали на своїй редакції спірних пунктів договору.

До закінчення судових дебатів у справі відповідач заявив, що остаточні докази судових витрат, пов'язаних з правничою допомогою адвоката, будуть подані протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення повноважних представників сторін під час розгляду справи, господарський суд встановив:

Згідно ст.7 Закону України «Про автомобільний транспорт» (далі-Закон), забез печення організації пасажирських перевезень покладається на приміських і міжміських автобусних маршрутах загального користування, що не виходять за межі території Авто номної Республіки Крим чи області (внутрішньообласні маршрути), на Раду міністрів Ав тономної Республіки Крим або обласні державні адміністрації.

Відповідно до п.4 Порядку проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2008 №108, організатором перевезень на міжміському приміському автобусних маршрутах, що не виходять за межі території Автономної Республіки Крим (внутрішньообласний маршрут) є обласні держадміністрації.

Розпорядженням в.о. голови облдержадміністрації, керівника обласної військово-цивільної адміністрації від 27.07.2018 №942/5-18 Департамент розвитку базових галузей промисловості Донецької облдержадміністрації визначено організатором проведення конкурсів з перевезення пасажирів на приміських і міжміських (крім внутрішньорайонних) внутрішньообласних автобусних маршрутах загального користування в Донецькій області (п.1 розпорядження).

Як зазначає позивач в позовній заяві, 06.11.2018 Департаментом прийнято рішення про оголошення відкритого конкурсу з перевезення пасажирів на при міських і міжміських (крім внутрішньорайонних) внутрішньообласних автобусних марш рутах загального користування в Донецькій області на 78 окремих об'єктах та затвердже но умови конкурсу (далі - Умови), а 07.11.2018 розміщено в засобах масової інформації оголошення про проведення конкурсу.

Рішенням від 04.01.2019 №3-19 од про результати проведення конкурсу №66 з перевезення пасажирів на приміських та міжміських (крім внутрішньорайонних) внутрішньообласних автобусних маршрутах загального користування в Донецькій області, яке опубліковане 11.01.2019 на офіційному веб-сайті Донецької облдержадміністрації, відповідача визнано переможцем цього конкурсу на автобусних маршрутах (рейсах) загального користування:

· №369 Софіївка (ЗА) - Костянтинівка (ЗА Центральний ринок), згідно з випуском 1;

· Костянтинівка (ЗА вул. Ломоносова) - Святогірськ (АС), згідно з рейсами 25/2280-25/2281, 25/2282-25/2283.

Відповідно до абзацу 1 п.53 Порядку організатор перевезень на внутрішньообласних, внутрішньорайонних та міських автобусних маршрутах не пізніше десяти робочих днів з дня опублікування свого рішення на офіційному веб-сайті укладає з переможцем конкурсу договір згідно з обов'язковими та додатковими (за наявності) умовами конкурсу та додатковими умовами обслуговування маршруту, наданими перевізником-претендентом.

Позивач вказує, що відповідачем, всупереч п.53 Порядку проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2008 №1081, не було укладено договір у десятиденний строк з дня опублікування рішення, у в'язку з чим департамент листом від 28.01.2019 №170/0/111-19 попередив відповідача про наслідки не підписання договору.

Позивачем на початку лютого 2019 року був складений проект договору про організацію перевезень від 06.02.2019 №33-66/19 і 06.02.2019 був наданий відповідачеві для ознайомлення і підписання.

06.02.2019 відповідач ознайомився із запропонованим департаментом проектом договору та підписав його з протоколом розбіжностей від 06.02.2019, про що зроблено застереження в договорі. Вказаний протокол розбіжностей позивачем було отримано 06.02.2019, про що свідчить штамп вхідної кореспонденції департаменту.

Листом від 20.02.2019 №261/0/110-19 позивач, враховуючи те, що зазначені у протоколі розбіжностей умови є неприйнятними для департаменту, просив надати згоду відповідача на передачу розбіжностей до суду.

Листом від 21.02.2019 №38 відповідач дав згоду на передачу розбіжностей за спірним договором до суду.

Підставою звернення позивача з даним позовом послугувало не врегулювання розбіжностей з відповідачем за спірним договором.

Відповідно до ч.1 ст.180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода (ч.2). При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору (ч.3). Умови про предмет у господарському договорі повинні визначати найменування (номенклатуру, асортимент) та кількість продукції (робіт, послуг), а також вимоги до їх якості. Вимоги щодо якості предмета договору визначаються відповідно до обов'язкових для сторін нормативних документів, зазначених у статті 15 цього Кодексу, а у разі їх відсутності - в договірному порядку, з додержанням умов, що забезпечують захист інтересів кінцевих споживачів товарів і послуг (ч.4).

Згідно приписів ст.181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів (ч.1). Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках (ч.2). Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору (ч.3). За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором (ч.4). Сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов'язана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони (ч.5).

Зокрема, між сторонами виникли розбіжності щодо п.1.2 та 2.3.1 договору від 06.02.2019 №33-66/19, які є предметом даного судового розгляду. Так, Департамент розвитку базових галузей промисловості Донецької облдержадміністрації просить врегулювати розбіжності по п.1.2 та п.2.3.1 шляхом викладення спірних пунктів договору в своїй редакції, а саме:

- п.1.2 Перевізник зобов'язується надавати безпечні і якісні послуги з перевезення пасажирів на умовах, передбачених договором наступними транспортними засобами:

· БАЗ А 079.14 д/н АН 0187 АА, VIN Y7FA07914A0007485;

· БАЗ А 079.19 д/н АН 0754 АА, VIN Y7FA07919A0007454;

· Резерв: БАЗ А 079.19 д/н АН 0753 АА, VIN Y7FA07919A0007436;

- п.2.3.1 Не використовувати на автобусному маршруті (ах) інших транспортних засобів, крім тих, що зазначені в п.1.2 договору (тип рухомого складу, клас, державний номер, VIN - код).

Відповідач:

- наполягає на викладенні п.1.2 договору у такій редакції: «п.1.2 Перевізник зобов'язується надавати безпечні та якісні транспортні послуги на умовах, передбачених договором, автобусами, зазначеними нижче, або автобусами класу і комфортності не нижче, зазначених у таблиці»;

- п.2.3.1 виключити з договору.

За таких обставин і зважаючи на те, що:

· господарський договір, умови якого є предметом розгляду даної справи, не є договором, заснованим на державному замовленні або таким, укладення якого є обов'язковим для сторін на підставі закону чи в інших випадках, встановлених законом, сторони не зобов'язані укласти цей договір на підставі укладеного між ними попереднього договору так само як і сторона - виконавець за договором в установленому законодавством порядку не визнаний монополістом на певному ринку товарів (робіт, послуг);

· до обов'язкових умов конкурсу на перевезення пасажирів відповідно до ч.2 ст.44 Закону України «Про автомобільний транспорт» належить, зокрема, «визначена органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування обґрунтована структура парку автобусів, що працюватимуть на маршруті загального користування, за пасажиромісткістю, класом, технічними та екологічними показниками;

· метою визначення автомобільного перевізника на конкурсних засадах згідно п.5 Порядку проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2008 р. № 1081 є:

- реалізація основних напрямів розвитку галузі автомобільного транспорту;

- створення безпечних умов для перевезення пасажирів автомобільним транспортом;

- покращення якості та доступності пасажирських перевезень;

- створення конкурентного середовища;

- забезпечення оновлення рухомого складу;

- підвищення рівня безпеки перевезень пасажирів;

- забезпечення виконання соціально значущих перевезень;

· для участі в конкурсі на перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування автомобільний перевізник відповідно до ч.1 ст.44 Закону України «Про автомобільний транспорт» має подати конкурсному комітету серед інших документів відомості за підписом суб'єкта господарювання про автобуси, які будуть використовуватися на автобусному маршруті з зазначенням підстав для їх використання перевізником;

· приписами пп.4 п.12 Порядку проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2008 р. № 1081 встановлено, що «достатня кількість транспортних засобів визначається як кількість автобусів, необхідних для виконання перевезень, та кількість резервних транспортних засобів, яка становить 10 відсотків необхідної кількості автобусів для виконання перевезень»;

· за змістом оголошення про проведення конкурсу №66 до перевізника-претендента висувалася вимога використання автобусів наступного класу:

- на міжміських маршрутах протяжністю до 150 км - автобусів категорій М2 та МЗ, класу - А, В, II, III;

- - на міжміських маршрутах протяжністю понад 150 км - категорій МЗ, класу В, II, III;

- - на приміських маршрутах - категорії М2, М3 класу А, В, І. II. III з урахуванням характеристики кожного об'єкту конкурсу не нижче класу Євро-2;

· позивачем не доведено, що умови конкурсу, на якому відповідача було визнано переможцем, містять заборону використання інших транспортних засобів, ніж ті, що було запропоновано до участі у конкурсі;

· ч.8 ст.44 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено: «Автомобільний перевізник - переможець конкурсу повинен самостійно забезпечувати перевезення»;

· зобов'язання перевізника використовувати тільки транспортні засоби, які зазначені у договорі, може унеможливити дотримання ним встановленої регулярності виконання розкладу руху та призвести до зривів рейсу (перевізник фактично буде позбавлений права задіяти інші транспортні засоби відповідного класу та категорії, бо це буде вважатися порушенням умов договору), зокрема у випадку, коли одночасно з ладу вийде 2 автобуса, а одного резервного автобуса буде недостатньо для їх заміни,

господарський суд вважає за необхідне спірні пункти договору від 06.02.2019 №33-66/19 про організацію перевезення пасажирів викласти у наступній редакції:

- п.1.2 Перевізник зобов'язується надавати безпечні і якісні послуги з перевезення пасажирів на умовах, передбачених договором наступними транспортними засобами:

· БАЗ А 079.14 д/н АН 0187 АА, VIN Y7FA07914A0007485;

· БАЗ А 079.19 д/н АН 0754 АА, VIN Y7FA07919A0007454;

· Резерв: БАЗ А 079.19 д/н АН 0753 АА, VIN Y7FA07919A0007436.

У випадках неможливості використання вищезазначених транспортних засобів з технічних причин, а саме: вихід з ладу, задіяння резервного автобуса (ів) на інших перевезеннях), перевізник має право замінити транспортний засіб класу і комфортності не нижче, зазначених у таблиці. Про заміну транспортного засобу перевізник протягом 24-х годин з моменту заміни має повідомити Департамент розвитку базових галузей промисловості Донецької облдержадміністрації на офіційну електронну адресу з зазначенням типу та номеру транспортного засобу.

- п.2.3.1 Не використовувати на автобусному маршруті (ах) інших транспортних засобів, крім тих, що зазначені в п.1.2 договору (тип рухомого складу, клас).

Судові витрати в межах, встановлених законодавством, покладаються на обидві сторони порівну.

Враховуючи вищевикладене і керуючись ст.ст.180, 181 Господарського кодексу України, ст.44 Закону України «Про автомобільний транспорт», ст.ст.210, 233, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017), господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Спірні пункти договору від 06.02.2019 №33-66/19 про організацію перевезення пасажирів викласти у наступній редакції:

- п.1.2 Перевізник зобов'язується надавати безпечні і якісні послуги з перевезення пасажирів на умовах, передбачених договором наступними транспортними засобами:

· БАЗ А 079.14 д/н АН 0187 АА, VIN Y7FA07914A0007485;

· БАЗ А 079.19 д/н АН 0754 АА, VIN Y7FA07919A0007454;

· Резерв: БАЗ А 079.19 д/н АН 0753 АА, VIN Y7FA07919A0007436.

У випадках неможливості використання вищезазначених транспортних засобів з технічних причин, а саме: вихід з ладу, задіяння резервного автобуса (ів) на інших перевезеннях), перевізник має право замінити транспортний засіб класу і комфортності не нижче, зазначених у таблиці. Про заміну транспортного засобу перевізник протягом 24-х годин з моменту заміни має повідомити Департамент розвитку базових галузей промисловості Донецької облдержадміністрації на офіційну електронну адресу з зазначенням типу та номеру транспортного засобу.

- п.2.3.1 Не використовувати на автобусному маршруті (ах) інших транспортних засобів, крім тих, що зазначені в п.1.2 договору (тип рухомого складу, клас).

В іншій частині відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Костянтинівське автотранспортне підприємство 11409» (85103, Донецька обл., м. Костянтинівка, вул. Соборності, б.1, код ЄДРЮОФОПГФ 03113911) на користь Департаменту розвитку базових галузей промисловості Донецької облдержадміністрації (84306, Донецька обл., м. Краматорськ, вул. О.Тихого, б.6, адреса для листування: 84333, Донецька обл., м. Краматорськ, вул. Академічна, б.11, код ЄДРЮОФОПГФ 38144140) 1 921,00грн. на часткове відшкодування витрат по оплаті судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається у порядку, передбаченому п.17.5 перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, протягом двадцяти днів з дня його проголошення (складення повного судового рішення).

Повний текст судового рішення складено 05.08.2019р.

Суддя В.І. Матюхін