ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"13" серпня 2019 р. Справа№ 910/3204/19
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого: Сітайло Л.Г.
суддів: Пашкіної С.А.
Зубець Л.П.

за участю секретаря судового засідання Бовсуніської Л.О.
представників сторін:
від прокуратури Колєсніченко А.О.,
від позивача 1 Ільницька Л.В.
від позивача 2 не з`явився
від позивача 3 Бобошко І.О.
від відповідача Тарасов А.І.
від третьої особи Мога М.В.,
розглянувши апеляційну скаргу Заступника військового прокурора Кіровоградського гарнізону
на ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.06.2019 (повний текст складено 27.06.2019)
у справі №910/3204/19 (суддя Данилова М.В.)
за позовом Заступника військового прокурора Кіровоградського гарнізону в інтересах держави, в особі органу уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Міністерства внутрішніх справ України; Головного управління Національної гвардії України; Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України
до Державного підприємства Українське авіаційно-транспортне підприємство Хорів-АВІА
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Приватне акціонерне товариство Авіакомпанія Українські вертольоти
про стягнення заборгованості за договором

ВСТАНОВИВ:

Заступник військового прокурора Кіровоградського гарнізону в інтересах держави, в особі органу уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Міністерства внутрішніх справ України; Головного управління Національної гвардії України; Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства Українське авіаційно-транспортне підприємство Хорів-АВІА про стягнення заборгованості за договором № 9.7.-.02 від 15.10.2002 року про оренду вертольоту Мі-8МТВ, заводський номер 95127 реєстраційний номер UR-HLA на суму в розмірі 8 201 019, 42 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання за договором № 9.7.-.02 від 15.10.2002 року про оренду вертольоту Мі-8МТВ, заводський номер 95127 реєстраційний номер UR-HLA. Зокрема, в порушення умов вищезазначеного договору, відповідач не в повному обсязі або взагалі не сплачував орендну плату за договором, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем за вказаним правочином.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.06.2019 у справі №910/3204/19 позовну заяву Заступника військового прокурора Кіровоградського гарнізону, в інтересах держави, в особі органу уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Міністерства внутрішніх справ України; Головного управління Національної гвардії України; Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про стягнення заборгованості за договором до Державного підприємства Українське авіаційно-транспортне підприємство Хорів-АВІА по справі №910/3204/19 залишено без розгляду на стадії підготовчого засідання.
Ухвала місцевого господарського суду обґрунтована тим, що прокурором подано позов без достатніх правових підстав та за відсутності належного обґрунтування необхідності такого представництва, що стало наслідком порушення принципів рівності та змагальності сторін судового процесу, як фундаментальних засад права на справедливий суд. При цьому, прокурор без поважних причин не подав витребуваних судом доказів, необхідних для вирішення спору, що перешкоджає вирішенню спору.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, Заступник військового прокурора Кіровоградського гарнізону звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.06.2019 по справі №910/3204/19 скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Крім того, в апеляційній скарзі заявник просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 19.06.2019.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт зазначає, що місцевий господарський суд дійшов невірного висновку щодо відсутності підстав для здійснення прокурором представництва інтересів держави у вказаній справі, через відсутність в матеріалах справи доказів того, що уповноважений орган не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження. Крім того, прокурор зазначає, що поняття «інтереси держави» є оціночним та в позовній заяві визначено, в чому полягає порушення державних інтересів, обґрунтовано підстави для представництва інтересів.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.07.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Заступника військового прокурора Кіровоградського гарнізону, розгляд справи призначено на 13.08.2019.
07 серпня 2019 року від Приватного акціонерного товариства Авіакомпанія Українські вертольоти надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого, останнє заперечує проти доводів, викладених в апеляційній скарзі.
12 серпня 2019 року від Головного управління Національної гвардії України надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, в зв`язку з відрядженням представника.
Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду від 12.08.2019, у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Буравльова С.І., який входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи від 12.08.2019 по справі № 910/3204/19 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя: Сітайло Л.Г. судді: Пашкіна С.А., Зубець Л.П.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.08.2019, колегією суддів в зазначеному складі, прийнято до свого провадження апеляційну скаргу Заступника військового прокурора Кіровоградського гарнізону на ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.06.2019 у справі №910/3204/19.
В судовому засіданні 13.08.2019 року прокурор заперечив проти клопотання Головного управління Національної гвардії України про відкладення розгляду справи. Представники позивачів 1 та 3, а також відповідача підтримали зазначене клопотання. Представник третьої особи залишив вирішення зазначеного клопотання на розсуд суду.
Згідно з п. 11, ст. 270 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.
Відповідно до п. 12, ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Враховуючи те, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи, та зважаючи на обмежений процесуальний строк розгляду апеляційної скарги, колегія суддів відмовляє в клопотанні Головного управління Національної гвардії України про відкладення розгляду справи та вважає можливе розглянути апеляційну скаргу у відсутності представника позивача 2.
Також, в судовому засіданні 13.08.2019 прокурор заявив клопотання про долучення до матеріалів справи довідки про стан заборгованості відповідача. Колегія суддів дійшла висновку про залишення зазначеного клопотання, на підставі ст. 118 ГПК України.
Прокурор, в судовому засіданні 13.08.2019, надав усні пояснення по справі, відповів на запитання суду, просив задовольнити апеляційну скаргу. Представники позивачів 1,3, відповідача та третьої особи, заперечили проти доводів викладених в апеляційній скарзі та просили залишити без змін оскаржувану ухвалу.
Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження, з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи у повному обсязі, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вислухавши пояснення представників сторін, суд апеляційної інстанції встановив наступне.
Предметом спору є стягнення заборгованості за договором оренди майна, що належить державі (в особі військової частини 2269 - Позивача 3), а отже Позивач 3, як самостійний господарський об`єкт, недоотримує кошти за таке користування та не може користуватись зазначеним майном, що в свою чергу спричиняє шкоду державі, оскільки зазначена ситуація заважає нормальному функціонуванню військової частини.
Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, підставою залишення позову без розгляду стало недоведеність передбачених законом виключних випадків, коли прокурор може звернутися до суду за захистом інтересів держави в особі позивача.
За висновком місцевого господарського суду, участь прокурора у судовому процесі не обґрунтована, оскільки на вимогу суду, останнім не надано доказів порушення інтересів держави та відповідних наслідків.
Колегія суддів не погоджується з такими висновками місцевого господарського суду, з огляду на наступне.
Відповідно до п.3 ч. 1 ст.131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Європейський Суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити … скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі "Ф.В. проти Франції" (F.W. v. France) від 31.03.2005, заява 61517/00, п. 27).
Суд звертав також увагу на категорії справ, де підтримка прокурора не порушує справедливого балансу. Зокрема, у справі "Менчинська проти Російської Федерації" (рішення від 15.01.2009, заява № 42454/02, п. 35) ЄСПЛ висловив таку думку (у неофіційному перекладі):
«Сторонами цивільного провадження виступають позивач і відповідач, яким надаються рівні права, в тому числі право на юридичну допомогу. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави».
Водночас, ЄСПЛ уникає абстрактного підходу до розгляду питання про участь прокурора у цивільному провадженні. Розглядаючи кожен випадок окремо Суд вирішує наскільки участь прокурора у розгляді справи відповідала принципу рівноправності сторін.
У Рекомендаціях Парламентської Асамблеї Ради Європи від 27.05.2003 № 1604 (2003) "Про роль прокуратури в демократичному суспільстві, заснованому на верховенстві закону" щодо функцій органів прокуратури, які не відносяться до сфери кримінального права, передбачено важливість забезпечити, щоб повноваження і функції прокурорів обмежувалися сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, і вирішення загальних завдань щодо захисту інтересів держави через систему відправлення кримінального правосуддя, а для виконання будь-яких інших функцій були засновані окремі, належним чином розміщені і ефективні органи.
З огляду на вищенаведене, з урахуванням ролі прокуратури в демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового провадження зміст п. 3 ч. 1 ст.131-1 Конституції України щодо підстав представництва прокурора інтересів держави в судах не може тлумачитися розширено.
Отже, прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України).
Положення п. 3 ч. 1 ст.131-1 Конституції України відсилає до спеціального закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким законом є Закон України "Про прокуратуру".
Відповідно до ч. 3 ст. 23 цього Закону прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави, у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.
Таким чином, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї конституційної норми є поняття "інтерес держави".
У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.1999 № 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття "інтерес держави" висловив міркування, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (п. 3 мотивувальної частини).
Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.
Із врахуванням того, що "інтерес держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах (п. 4 мотивувальної частини).
Ці міркування Конституційний Суд зробив у контексті офіційного тлумачення Арбітражного процесуального кодексу України, який уже втратив чинність. Однак висловлене Судом розуміння поняття "інтереси держави" має самостійне значення і може застосовуватися для тлумачення цього ж поняття, вжитого у ст. 131-1 Конституції України та ст. 23 Закону "Про прокуратуру".
Отже, Суд вважає, що "інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація "інтерес держави", особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необгрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.
Пункт 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції передбачає можливість представництва прокурором інтересів держави у виключних випадках. Тому, необхідно з`ясувати, що мається на увазі під «виключним випадком» і чи є таким випадком ситуація у справі.
Аналіз ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках:
(1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;
(2) у разі відсутності такого органу.
Перший «виключний випадок» передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.
У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.
«Не здійснення захисту» виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.
«Здійснення захисту неналежним чином» виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.
«Неналежність» захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.
Суд звертає увагу, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.
Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.
В даному випадку, уповноваженими державою органами здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах є Міністерство внутрішніх справ України, Головне управління Національної гвардії України та військова частина НОМЕР_1 .
Так, 15.10.2002 між військовою частиною НОМЕР_1 (далі - Позивач 3) та Державним підприємством МВС України Українське авіаційно-транспортне підприємство Хорів - АВІА (далі - Відповідач) укладено договір № 9.7.-.02 про оренду вертольоту МІ-8МТВ, заводський номер 95128 реєстраційний номер ІЖ-НЬА (далі - Договір).
Разом з тим, Відповідач та Позивач 3 21.10.2011 уклали додаткову угоду № 6 до Договору № 9.7.-.02.
Згідно з п. 1.1. Договору (в редакції Додаткової угоди № 6 від 21.10.2011) Позивач 3 передає, а Відповідач приймає в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене майно - вертоліт Мі - 8МТВ (далі - ПС), заводський номер 95127, який перебуває на балансі Позивача 3.
Згідно з п. 2.1. Договору (в редакції Додаткової угоди № 6 від 21.10.2011) Відповідач зобов`язується сплачувати за свій рахунок усі витрати, пов`язані з технічною експлуатацією в обсязі чинних регламентів технічного обслуговування, продовженням ресурсів ПС, його компонентів комплектуючих виробів, агрегатів та з оформленням документів на виконання польотів на території України та за її межами, з перегоном вертольоту до місця виконання робіт і назад.
Відповідно до п. 2.1.7. Договору (в редакції Додаткової угоди № 6 від 21.10.2011) Відповідач зобов`язується своєчасно сплачувати орендну плату. Згідно з п. 2 1.9. Договору (в редакції Додаткової угоди № 6 від 21 10.2011) Відповідач зобов`язується у письмовій формі (факсом) до 10 числа наступного місяця надсилати Позивачу 3 довідку про фактичний наліт, напрацювання ПС та його двигунів за підписом керівника підприємства, завіреним печаткою.
Відповідно до п. 2.1.12. Договору (в редакції Додаткової угоди № 6 від 11.10.2011) Відповідач зобов`язується компенсувати Позивачу 3, завдані йому і результаті невиконання або неналежного виконання Відповідачем зобов`язань, узятих на себе за цим Договором.
Згідно з п. 6.1. Договору (в редакції Додаткової угоди № 6 від 11.10.2011) Відповідач щомісячно, до 20 числа місяця, що йде за звітним, сплачує орендну плату у розмірі 1734 грн., з урахуванням ПДВ, за одну гарантовану годину нальоту ПС помножену на коефіцієнт К, але не менше ніж а 30 гарантованих годин в місяць.
Нарахування орендної плати починається з моменту підписання Поговору двома сторонами.
Відповідно до п. 7.4. Договору (в редакції Додаткової угоди № 6 від 11.10.2011) за несвоєчасне перерахування орендної плати Відповідач сплачує Позивачу 3 пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.
Згідно з п. 8.2. Договору (в редакції Додаткової угоди № 6 від 21.10.2011) сторона, для якої створилась неможливість виконання зобов`язань за Договором, повинна обов`язково протягом 7 днів письмово повідомити іншу сторону про настання обставин, що перешкоджають виконанню зобов`язань.
У пункті 4.6. Договору (в редакції Додаткової угоди № 6 від 21.10.2011) сторони узгодили та закріпили строки оплати, а саме Відповідач сплачує орендну плату щомісячно, до 18-го числа місяця, що йде за розрахунковим, після підписання Акту виконаних робіт шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Позивача 3.
В подальшому, сторонами укладено Додаткову угоду № 7 від 23.03.2012.
Згідно з умовами Договору (в редакції Додаткової угоди № 7 від 23.03.2012), а саме п. 4.1., орендна плата складає 180 198 грн. без урахування ПДВ за базовий місяць розрахунку - лютий 2010. Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції.
Таким чином, станом на кінець 2016 та початок 2017 років розмір орендної плати складав: за листопад 2016 року - 466 845,90 грн., за грудень 2016 року - 475 294,13 грн., за січень 2017 року - 479, 526,37 грн.
Поряд з цим, в подальшому, сторонами укладено Додаткову угоду № 8 від 01.08.2013.
Умовами Договору (в редакції Додаткової угоди № 8 від 01.08.2013), сторони продовжили строк дії договору до 06.05.2023.
Пунктом 4.8. Договору (в редакції Додаткової угоди № 8 від 01.08.2013), сторони визначили, що на строк виконання капітального ремонту ПС, Відповідач звільняється від сплати орендної плати, але не більше, як на 9 місяців. Відповідач зобов`язаний письмово повідомити Позивача 3 про дату початку та термін закінчення капітального ремонту ПС на авіаційно-ремонтних підприємствах з наданням підтверджуючих документів.
Листом № 5/16 від 05.07.2016 Відповідач повідомив Позивача 3 про дату початку ремонту, а саме про те, що Відповідач, у зв`язку з укладенням договору капітального ремонту № 492-15 від 10.07.2015 та оплати авансового внеску за подальші ремонтні роботи, звільняється від орендної плати за ПС починаючи з 31.12.2015 року.
Поряд з тим, останній платіж згідно Договору, Відповідачем сплачено у січні 2016 року.
Таким чином, згідно з умовами Договору (в редакції Додаткової угоди №8 від 17.01.2014), починаючи з лютого 2016 року Відповідач звільнився від сплати орендної плати до жовтня 2016 року включно.
Однак, не зважаючи на те, що Позивач 3 (починаючи з 09.11.2016) неодноразово направляв рахунки-фактури за кожен місяць сплати орендної плати, Відповідач сплачував зазначену суму не повністю або не сплачував останню взагалі, в результаті чого, станом на день направлення позовної заяви, утворилась заборгованість на загальну суму 8 201 019,42 грн.
Як зазначає заступник військового прокурора Кіровоградського гарнізону, пред`явлення даної позовної заяви в інтересах держави, в особі Міністерства внутрішніх справ України; Головного управління Національної гвардії України та військової частини НОМЕР_1 викликане винятково захистом порушених інтересів держави, оскільки предметом спору є стягнення заборгованості за договором оренди майна, що належить державі (в особі військової частини 2269 - Позивача 3), а отже Позивач 3, як самостійний господарський об`єкт, недоотримує кошти за таке користування та не може користуватись зазначеним майном, що в свою чергу спричиняє шкоду державі, оскільки зазначена ситуація заважає нормальному функціонуванню військової частини. Необхідність захисту інтересів держави обґрунтовується потребою у можливості використанні коштів Позивачем 3, в тому числі повернені грошових коштів через недотримання умов договору оренди, з метою подальшого їх використання на господарські потреби військової частини.
Відповідно до ч.ч. 1,2, 5 ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Враховуючи вищевикладене, припущення суду що підставою звернення до суду прокурора з даним позовом є спробою оскаржити Постанову Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 22.08.2018 року у справі №910/4320/17 є безпідставним, оскільки судом не повно і всебічно з`ясовані обставини справи, в зв`язку з відсутністю розгляду справи по суті.
Колегія суддів звертає увагу, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Отже, достатньою підставою для звернення прокурора до суду з позовом в інтересах держави, в особі органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкту владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, є, зокрема, нездійснення чи здійснення неналежним чином вказаними органами такого захисту самостійно.
При цьому, можливість чи неможливість самостійного звернення вказаних органів до суду не впливає жодним чином на наявність підстав для представництва інтересів держави в суді прокуратурою.
Ключовим для встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді прокуратурою є саме доведення обставин нездійснення чи неналежного здійснення відповідним органом захисту інтересів держави, а не неможливість реалізації такого захисту самим позивачем.
У даному випадку, прокурором доведено, що несплата відповідачем орендних платежів порушує економічні інтереси держави, оскільки через ненадходження вказаних коштів до бюджету унеможливлюється їх використання для державних потреб, а позивачем, в свою чергу, заходи спрямовані на стягнення вказаних коштів не вживаються.
Доводи представників Міністерства внутрішніх справ України та Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо неповідомлення прокурором про намір звертатися до суду з позовом про стягнення заборгованості в розмірі 8201019,42 грн спростовуються матеріалами справи.
З матеріалів справи вбачається, 18 березня 2019 року вищезазначену позовну заяву судом залишено без руху з метою надання строку для усунення недоліків, а саме подання до суду письмової заяви із зазначенням відомостей про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви та належним чином засвідчені копії доданих до позовної заяви документів, з дотриманням вимог ст. 91 ГПК України.
01 квітня 2019 року провадження по справі відкрито та призначено для розгляду в підготовчому засіданні 24.04.2019.
24 квітня 2019 року підготовче засідання по справі відкладено до 22.05.2019, в зв`язку з залученням до участі у розгляді справи, в якості третьої особи Приватне акціонерне товариство Авіакомпанія Українські вертольоти.
22 травня 2019 року, 05.062019 та 12.06.2019 судом оголошувались перерви в підготовчому засіданні.
Колегія суддів звертає увагу, що на протязі трьох підготовчих засідань по даній справі судом жодного разу не зверталась увага представника прокуратури на підтвердження повноважень на звернення до суду в інтересах держави з відповідним позовом.
Ухвалою суду від 12.06.2019 місцевим господарським судом зобов`язано прокуратуру подати відповідні докази, а саме подати до суду:
- обґрунтуванні письмові пояснення (докази), в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність захисту та визначені законом підстави для звернення до суду прокурора;
- письмові пояснення щодо наявності підстав для представництва;
- письмові пояснення (докази) на підтвердження того, що є порушення або загроза порушення інтересів держави та орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження не здійснює або неналежним чином здійснює захист інтересів держави;
- докази на підтвердження того, що сторони були повідомлені прокурором про подачу позовної заяви в їх інтересах до звернення останнім до суду та те, що прокурор буде здійснювати їх представництво інтересів в суді, у разі їх відсутності надати письмові пояснення з цього приводу.
Відповідно до ч.1 п. 4 ст. 226 ГПК України суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору, або позивач (його представник) не з`явився у судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.
19 червня 2019 року судом винесено оскаржувану ухвалу та залишено позов Заступника військового прокурора Кіровоградського гарнізону без розгляду, в зв`язку з неподанням витребуваних судом доказів, необхідних для вирішення спору.
Враховуючи вищевикладене, перевіривши наведені прокурором доводи в обґрунтування підстав для звернення його з позовом у даній справі для захисту інтересів держави, колегія суддів дійшла висновку про те, що з огляду на предмет та підстави заявленого позову, місцевим господарським судом передчасно залишено позовну заяву без розгляду, на підставі ч.1 п.4 226 ГПК України, що в свою чергу призвело до невірного застосування норм матеріального (Конституція України, Закон України «Про прокуратуру») та процесуального права, що є підставою для скасування оскаржуваної ухвали суду згідно зі ст. 280 ГПК України.
Згідно з ч. 3 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 129, 271, 275, 277, 280-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Заступника військового прокурора Кіровоградського гарнізону на ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.06.2019 по справі №910/3204/19 задовольнити.
2.Ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.06.2019 по справі №910/3204/19 скасувати.
3.Справу №910/3204/19 передати на розгляд до Господарського суду міста Києва.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.
Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного суду у порядку та в строк передбаченими ст.ст. 287-289 ГПК України.
Повний текст постанови складено та підписано 14.08.2019

Головуючий суддя Л.Г. Сітайло

Судді С.А. Пашкіна

Л.П. Зубець