РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

06.08.2019Справа № 910/8101/19
Господарський суд міста Києва у складі судді Кирилюк Т.Ю., при секретарі судового засідання Максимець В.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін матеріали господарської справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Партнер Дістрібьюшн"

до фізичної особи-підприємця Сидоревич Євгенія Миколайовича

про стягнення 15 690, 51 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Партнер Дістрібьюшн" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до фізичної особи-підприємця Сидоревич Євгенія Миколайовича про стягнення 15 690, 51 грн., у тому числі 10 996, 77 грн. - основного боргу, 2 133, 16 грн. - пені, 412, 35 грн. - інфляційні втрати, 2 148, 23 грн. - 36 % річних.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що відповідач неналежним чином здійснює розрахунки за поставлений товар.

Одночасно, з позовною заявою позивачем подано клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження.

За змістом статті 250 Господарського процесуального кодексу України питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.06.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/8101/19. Клопотання позивача про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження задоволено. Вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Запропоновано відповідачу у строк до 19.07.2019 надати суду відзив на позов.

Відповідач не скористався своїм правом та не подав письмовий відзив на позов у визначений ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.06.2019 строк.

Проте, через відділ автоматизованого документообігу суду, моніторингу виконання документів (канцелярію) 26.07.2019 відповідач подав письмову заяву з доказами.

За приписами частини третьої статті 80 Господарського процесуального кодексу України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (частина четверта статті 80 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідачем не наведено жодних підстав, які б свідчили про неможливість подання доказів з причин, що не залежали від нього у визначений частиною третьою статті 80 Господарського процесуального кодексу України строк.

Частиною восьмою статті 80 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Враховуючи до уваги вищевикладене, подані відповідачем документи до розгляду судом не приймаються.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

Товариством з обмеженою відповідальністю "Партнер Дістрібьюшн" (позивач) та фізичною особою-підприємцем Сидоревич Є.М. (відповідач) 16.11.2018 укладено договір поставки № 353, відповідно до якого позивач зобов`язався передати у власність відповідача товар, а останній прийняти та оплатити його в порядку, визначеному умовами договору.

Відповідно до пункту 4.1 договору поставки № 353 від 16.11.2018 вид, кількість, асортимент товару визначаються в накладних або розрахункових документах, які є невід`ємною частиною договору.

Строк дії договору поставки № 353 відповідно до пункту 8.6 сторони встановили з моменту підписання та діє протягом трьох років, а в частині розрахунків - до повного розрахунку за товар. Отриманий відповідачем за всіма накладними.

Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України та статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Позивач, у листопаді 2018 року поставив, а відповідач прийняв солодощі на загальну суму 10 996, 77 грн., що підтверджується товарно-транспортними накладними № НКВ-221864 від 24.11.2018 на суму 3 457, 50 грн., № НКВ-219949 від 22.11.2018 на суму 3 555, 30 грн., № НКВ-218012 від 20.11.2018 на суму 3 983, 97 грн., копії яких знаходяться в матеріалах справи.

Положеннями пункту 6.1 договору поставки № 353 від 16.11.2018 передбачено, що розрахунки за товар здійснюються протягом семи календарних днів з дня отримання товару, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок позивача або за домовленістю сторін, готівкою через касу з оформленням розрахункових документів.

Втім відповідач, в порушення умов договору поставки № 353 від 16.11.2018 не розрахувався за поставлений товар, у зв`язку з чим виникла заборгованість в розмірі 10 996, 77 грн. грн.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Згідно статті 173 Господарського кодексу України один суб`єкт господарського зобов`язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб`єкта, а інший суб`єкт має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до частини першої та другої статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана вчинити на користь другої певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають із підстав, установлених статтею 11 Цивільного кодексу України.

За змістом статті 11 Цивільного кодексу України, підставами для виникнення зобов`язань можуть бути різні юридичні факти. Зобов`язання можуть виникати з договорів, у тому числі з кредитних правовідносин.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Оскільки факт поставки товару позивачем підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, встановлений строк остаточного розрахунку сплинув, а доказів оплати вартості товару суду не надано, позовна вимога про стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 10 996, 77 грн. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Під час розгляду справи судом встановлено, що відповідач вчинив господарське правопорушення, яке полягало у невиконанні прийнятих на себе зобов`язань за господарським договором в частині сплати заборгованості за поставлений товар.

Статті 216-218 Господарського кодексу України передбачають, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими зокрема, є господарські санкції.

Згідно статті 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлене договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відповідачем не надано суду будь-яких підтверджень того, що неналежне виконання господарського зобов`язання сталось не з його вини.

У розумінні статті 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

У відповідності до статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежного виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною другою статті 551 Цивільного кодексу України визначено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до пункту 7.1 договору поставки № 353 від 16.11.2018 у випадку порушення відповідачем термінів оплати вартості одержаного від позивача товару, відповідач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожен день порушення термінів оплати.

Згідно положень статей 253, 254 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок, а строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Враховуючи строки оплати, визначені пунктом 6.1 договору поставки № 353 від 16.11.2018, період прострочення за товарно-транспортною накладною № НКВ-221864 від 24.11.2018 починається з 02.12.2018, за накладною № НКВ-219949 від 22.11.2018 період прострочення виникає з 30.11.2018, за накладною № НКВ-218012 від 20.11.2018 - з 28.11.2018.

Таким чином, здійснивши розрахунок пені окремо по кожній накладній, позовна вимога в означеній частині підлягає частковому задоволенню у розмірі 2 122, 66 грн.

Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Беручи до уваги, що втрати, пов`язані з інфляційними процесами в державі за своєю правовою природою є компенсацією за понесені збитки, спричинені знеціненням грошових коштів, суд вважає, що зазначена позовна вимоги є обгрунтованою.

Таким чином, позовна вимога про стягнення 412, 35 грн. - інфляційних втрат (період з 28.11.2018 по 14.06.2018) підлягає задоволенню.

Умовами договору поставки № 353 від 16.11.2018 сторони узгодили інший розмір процентів, ніж передбачений частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, оскільки передбачили, що у випадку, якщо відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання - термін оплати вартості одержаного від позивача товару, останній зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 36 % річних від простроченої суми заборгованості.

Як уже зазначалося, позивач не вірно визначив періоди прострочення, з урахуванням наведеного, позовна вимога про стягнення 36 % річних підлягає частковому задоволенню у розмірі 2 137, 73 коп. (період з 28.11.2018 по 14.06.2019 окремо по кожній накладній).

За таких обставин, позовні вимоги визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись статтями 129, 233, 238, 241-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов товариства з обмеженою відповідальністю "Партнер Дістрібьюшн" до фізичної особи-підприємця Сидоревич Євгенія Миколайовича задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця Сидоревич Євгенія Миколайовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Партнер Дістрібьюшн» (79040, місто Львів, вулиця Городоцька, будинок 355, офіс 325, ідентифікаційний код 37171990) 10 996 (десять тисяч дев`ятсот дев`яносто шість) грн. 77 коп. - основного боргу, 2 122 (дві тисячі сто двадцять дві) грн. 66 коп. - пені, 412 (чотириста дванадцять) грн. 35 коп. - інфляційні втрати, 2 137 (дві тисячі сто тридцять сім) грн. 73 коп. - 36 % річних та 1 918 (одна тисяча дев`ятсот вісімнадцять) грн. 38 коп. - судового збору.

3. В іншій частині в позові відмовити.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.Ю. Кирилюк