ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

"05" серпня 2019 р. Справа№ 910/2004/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дідиченко М.А.

суддів: Майданевича А.Г.

Коротун О.М.

розглянувши апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду Державного майна України по місту Києву

на рішення Господарського суду міста Києва від 03.07.2019

у справі № 910/2004/19 (суддя Сташків Р.Б.)

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВС Технолоджі"

до Регіонального відділення Фонду Державного майна України по місту Києву

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державного підприємства "Еко"

про визнання договору продовженим

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Господарського суду міста Києва перебував позов про визнання продовженим на той же строк і на тих же умовах укладеного між сторонами договору оренди нерухомого майна, що належить до державно власності №4429 від 07.08.2009.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.07.2019 позовні вимоги були задоволені повністю, визнано продовженим на той же строк і на тих же умовах укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "ВС Технолоджі" та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по місту Києву договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №4429 від 07.08.2009.

Стягнуто з Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВС Технолоджі" 1921,00 грн. судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Регіональне відділення Фонду Державного майна України по місту Києву звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 03.07.2019 у справі № 910/2004/19 та ухвалити нове рішення, яким в задоволені позовних вимог відмовити.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу № 910/2004/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: Дідиченко М. А. - головуюча суддя; судді - Майданевич А.Г., Коротун О.М.

Розглянувши матеріали апеляційної скарги та додані до неї документи, проаналізувавши норми чинного господарського процесуального законодавства, апеляційний господарський суд встановив наступне.

Відповідно до вимог пункту 3 частини 3 ст. 258 ГПК України до апеляційної скарги додаються, зокрема, докази надсилання копії скарги іншій стороні у справі.

Частиною 1 ст. 259 ГПК України, передбачено, що особа, яка подає апеляційну скаргу, надсилає іншим учасникам справи копію цієї скарги і доданих до неї документів, які у них відсутні, листом з описом вкладення.

Так заявником не додано до апеляційної скарги доказів надсилання копії апеляційної скарги третій особі, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державному підприємству «Еко».

Пунктом 2 ч. 3 ст. 258 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Статтею 4 Закону України "Про судовий збір", встановлені ставки судового збору в таких розмірах:

- за подання до господарського суду апеляційної скарги на рішення суду 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

При цьому, частиною першою ст. 4 названого Закону України "Про судовий збір" визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно зі ст. 7 Закону про держбюджет-2019, розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 1 січня 2019 року становить 1921,00 грн.

Беручи до уваги вищезазначене, скаржник, оскаржуючи рішення Господарського суду міста Києва від 03.07.2019 в апеляційному порядку має сплатити 2 881,50 грн.

В свою чергу, скаржником доказів сплати судового збору до суду не надано.

Разом з тим, заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Колегія суддів, розглянувши подане клопотання, дійшла висновку про відмову у його задоволенні, з огляду на наступне.

Статтею 5 Закону України "Про судовий збір" передбачено вичерпний перелік підстав, коли позивачі звільняються від сплати судового збору у всіх інстанціях.

Проте, така підстава, як незадовільний фінансовий стан, не міститься у вказаній статті.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за наявності перелічених умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Розглядаючи клопотання заявника, суд не вбачає існування вищевказаних підстав та умов, передбачених ст.ст. 6, 8 Закону України "Про судовий збір", для відстрочення останньому сплати судового збору.

Отже, клопотання про відстрочення Регіональному відділенню Фонду Державного майна України по місту Києву сплати судового збору задоволенню не підлягає.

Згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пункт 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

В рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України", від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України", зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Тим не менш, обмеження, що застосовуються, не повинні обмежувати доступ, що залишається для особи, у такий спосіб або такою мірою, щоб сама суть права була порушена.

Більш того, обмеження не відповідає п. 1 ст. 6 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимну ціль та якщо немає розумного співвідношення між засобами, що застосовуються та ціллю, якої прагнуть досягти (п. 31 рішення Європейського суду з прав людини від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України").

Таким чином, обмеженням права на доступ до суду, зокрема, є визначений в ГПК України обов`язок заявника при зверненні до суду сплачувати судовий збір.

Невиконання заявником вищенаведених вимог процесуального законодавства наділяє суд правом не приймати до розгляду та повертати скаргу скаржнику.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі Креуз проти Польщі, no. 28249/95, від 19.06.2001 зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Частиною 2 статті 260 Господарського процесуального кодексу встановлено, що апеляційна скарга, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 Господарського процесуального кодексу підлягає залишенню без руху.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що скаржником не виконано вимоги п.п. 2, 3 ч. 3 ст. 258 Господарського процесуального кодексу України, що відповідно до положень статті 260 Господарського процесуального кодексу України є підставою для залишення апеляційної скарги без руху з наданням строку для усунення вказаного недоліку.

Керуючись статтями 174, 234, 258, 260 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду Державного майна України по місту Києву на рішення Господарського суду міста Києва від 03.07.2019 у справі № 910/2004/19 - залишити без руху.

2. Регіональному відділенню Фонду Державного майна України по місту Києву усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки шляхом надання доказів сплати судового збору у розмірі 2 881,50 грн. та шляхом подання доказів направлення (квитанція та опис вкладення у цінний лист) копії апеляційної скарги третій особі, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державному підприємству "Еко" протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

3. Роз`яснити скаржнику, що при невиконанні вимог даної ухвали у встановлений вище строк, апеляційна скарга вважається неподаною та буде повернута апелянту.

4. Копію ухвали по справі №910/2004/19 надіслати учасникам апеляційного провадження до відома.

5. Відповідно до ч. 2 ст. 235 ГПК України, ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя М.А. Дідиченко

Судді А.Г. Майданевич

О.М. Коротун