ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2019 року

м. Київ

Справа № 922/599/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Губенко Н.М. - головуючий, Кролевець О.А., Студенець В.І.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Комунального підприємства "Обласний інформаційно-технічний центр"

на постанову Східного апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів: Слободін М.М., Терещенко О.І., Сіверін В.І.

від 06.05.2019

за заявою Комунального підприємства "Обласний інформаційно-технічний центр"

про забезпечення позову

у справі № 922/599/19

за позовом Комунального підприємства "Обласний інформаційно-технічний центр"

до Публічного акціонерного товариства "Харківгаз", Публічного акціонерного товариства "НАК "Нафтогаз України"

про визнання права,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст позовних вимог

Комунальне підприємство "Обласний інформаційно-технічний центр" звернулося до Господарського суду Харківської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Харківгаз", Публічного акціонерного товариства "НАК "Нафтогаз України", в якому просить визнати право Комунального підприємства "Обласний інформаційно-технічний центр" на споживання природного газу у лютому 2019 року за договором № 1643/18-ТЕ-32 від 25.10.2018 в обсязі 2 219,1 тис. куб. метрів, за договором № 1644/18-БО-32 від 25.10.2018 в обсязі 1 089,1 тис. куб. метрів, за договором № 1645/18-КП-32 від 25.10.2018 в обсязі 86,9 тис. куб. метрів; визнати право Комунального підприємства "Обласний інформаційно-технічний центр" на споживання природного газу у березні 2019 року за договором № 1643/18-ТЕ-32 від 25.10.2018 в обсязі 2 240,1 тис. куб. метрів, за договором № 1644/18-БО-32 від 25.10.2018 в обсязі 1 154,2 тис. куб. метрів, за договором № 1645/18-КП-32 від 25.10.2018 в обсязі 93,2 тис. куб. метрів.

2. Хід розгляду справи

05 березня 2019 року Комунальне підприємство "Обласний інформаційно-технічний центр" подало до Господарського суду Харківської області заяву про забезпечення позову, в якій просить до вирішення справи по суті заборонити Публічному акціонерному товариству "Харківгаз" вчиняти дії по припиненню, обмеженню розподілу природного газу на об`єктах газоспоживання Комунального підприємства "Обласний інформаційно-технічний центр", які є невід`ємною частиною заяви - приєднання № 09420W9В62SТ107 від 01.10.2017, до умов типового договору розподілу природного газу, шляхом зобов`язання утриматись від них.

Заява позивача про забезпечення позову обґрунтована тим, що:

- Комунальне підприємство "Обласний інформаційно-технічний центр" є підприємством життєзабезпечення і стратегічного призначення, і відключення його об`єктів від газопостачання не тільки порушить права та інтереси усіх споживачів теплової енергії частини населених пунктів Харківської області, але й призведе до загрози життю та здоров`ю споживачів відповідних послуг, пошкодженню майна, відсутності тепла на особливо важливих об`єктах;

- неправомірні дії відповідачів щодо припинення, обмеження газопостачання на котельні позивача та їх пломбування, ставлять під загрозу стале проходження у Харківській області опалювального сезону 2018/2019 року;

- заходи забезпечення позову до вирішення справи по суті є співмірними і адекватними позовним вимогам.

3. Короткий зміст ухвали суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 06.03.2019 заяву Комунального підприємства "Обласний інформаційно-технічний центр" про забезпечення позову задоволено. Вжито заходи щодо забезпечення позову у вигляді заборони Публічному акціонерному товариству "Харківгаз" до вирішення даної справи по суті вчиняти дії по припиненню, обмеженню розподілу природного газу на об`єктах газоспоживання Комунального підприємства "Обласний інформаційно-технічний центр", які є невід`ємною частиною заяви - приєднання № 09420W9B62ST107 від 01.10.2017, до умов типового договору розподілу природного газу, шляхом зобов`язання утриматись від них. Вжито заходів щодо зустрічного забезпечення позову у вигляді зобов`язання Комунального підприємства "Обласний інформаційно-технічний центр" утриматися від споживання газу понад визначені в позовній заяві обсяги природного газу згідно з договорами постачання природного газу № 1643/18-ТЕ-32, №1644/18-БО-32, № 1645/18-КП-32 від 25.10.2018.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що:

- позивач, як теплогенеруюча, теплотранспортуюча та теплопостачальна організація, відповідно до статуту та ліцензій є суб`єктом господарювання в сфері теплопостачання з особливим статусом природної монополії на ринку постачання теплової енергії в межах мереж, що ним експлуатуються та є об`єктом життєзабезпечення і стратегічного значення в Харківській області;

- на підставі умов публічного типового договору, до якого позивач приєднався заявою №09420W9В62SТ107 від 01.10.2017, Публічне акціонерне товариство "Харківгаз" здійснює розподіл природного газу для Комунального підприємства "Обласний інформаційно-технічний центр", постачальником якого є Публічне акціонерне товариство "НАК "Нафтогаз України" на підставі укладених договорів від 25.10.2018 № 1643/18-ТЕ-32, № 1644/18-БО-32, №1645/18-КП-32;

- з метою забезпечення своєчасного початку та сталого проходження опалювального сезону 2018/19 року, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 03.10.2018 №717-р зобов`язано: Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" укласти відповідні договори, разом з операторами газотранспортних та газорозподільних систем забезпечити протягом опалювального сезону 2018/19 року безперебійне постачання природного газу виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії для бюджетних установ, релігійних та інших організацій, для надання послуг з постачання теплової енергії та гарячої води населенню в необхідних обсягах; операторам газорозподільних мереж до початку опалювального сезону забезпечити постачання природного газу на джерела теплової енергії теплогенеруючих та теплопостачальних організацій, заборонити відключення та обмеження енергопостачання об`єктів теплогенеруючих та теплопостачальних організацій від системи розподілу газу в опалювальний сезон нижче технологічного мінімуму споживання природного газу;

- з огляду на встановлений спеціальним законодавством у сфері газопостачання механізм постачання природного газу, можливість відбору позивачем із газотранспортної системи погоджених у відповідних договорах з Публічним акціонерним товариством "НАК "Нафтогаз України" обсягів природного газу перебуває у безпосередній залежності від належного виконання Публічним акціонерним товариством "НАК "Нафтогаз України" своїх зобов`язань з підтвердження обсягів природного газу шляхом своєчасного підтвердження номінацій, що є однією з гарантій безперебійного та безперешкодного постачання виробнику теплової енергії природного газу з метою виробництва теплової енергії в опалювальний сезон 2018/2019 року;

- відключення в осінньо-зимовий період від джерел газопостачання Комунального підприємства "Обласний інформаційно-технічний центр", яке забезпечує тепловою енергією населення, а також підприємства, установи та організації Харківської області незалежно від форм власності призведе до надзвичайної ситуації техногенного характеру;

- заходи забезпечення позову шляхом заборони Публічному акціонерному товариству "Харківгаз" вчиняти дії по припиненню, обмеженню розподілу природного газу на об`єктах газоспоживання позивача до вирішення справи по суті є співмірними і адекватними позовним вимогам.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 06.05.2019 ухвалу Господарського суду Харківської області від 06.03.2019 у даній справі скасовано та прийнято нове рішення, яким у задоволенні заяви Комунального підприємства "Обласний інформаційно-технічний центр" про забезпечення позову відмовлено.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що:

- судом першої інстанції порушено приписи статті 137 Господарського процесуального кодексу України при задоволенні заяви про забезпечення позову;

- заявлені позивачем заходи забезпечення позову у даному спорі порушують цілий ряд базових приписів цивільного законодавства - принцип розумності і добросовісності, принцип виконання зобов`язання у порядку, визначеному законом і договором сторін;

- заявник, звертаючись з заявою про забезпечення позову, не обґрунтував, яким саме чином заборона припинення газопостачання, за наявності підстав, встановлених Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП України № 2494 від 30.09.2015, унеможливить виконання рішення суду у випадку, якщо спір буде вирішено на користь позивача;

- з огляду на суть позовної вимоги (визнання права), заходи забезпечення позову ніяким чином не сприяють виконанню рішення даного виду.

4. Короткий зміст вимог касаційної скарги

Комунальне підприємство "Обласний інформаційно-технічний центр", посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просить суд касаційної інстанції скасувати постанову Східного апеляційного господарського суду від 06.05.2019 та залишити в силі ухвалу Господарського суду Харківської області від 06.03.2019 у даній справі.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

5. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

В обґрунтування своїх доводів, скаржник зазначає таке:

- висновки суду апеляційної інстанції є необ`єктивними, помилковими, передчасними та такими, що не узгоджуються з нормами процесуального права;

- судом апеляційної інстанції скасована ухвала суду, яка відповідає закону, оскільки, на думку скаржника, є такими, що відповідають вимогам статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України та правомірними висновки суду першої інстанції про те, що між визначеним предметом спору й запропонованими позивачем заходами забезпечення позову існує зв`язок, заходи забезпечення позову є адекватними позовним вимогам та спрямовані на забезпечення виконання рішення суду у разі задоволення позову.

6. Доводи інших учасників справи

Публічне акціонерне товариство "Харківгаз" подало відзив на касаційну скаргу Комунального підприємства "Обласний інформаційно-технічний центр", в якому зазначає, що Публічне акціонерне товариство "Харківгаз" є газорозподільним підприємством та не є власником природного газу, який знаходиться у газорозподільній системі України. Постачальником природного газу для Комунального підприємства "Обласний інформаційно-технічний центр" є Публічне акціонерне товариство "НАК "Нафтогаз України" на підставі укладених договорів. Тому будь-які спірні моменти щодо обсягів постачання газу, ненадання номінацій, виникнення небалансів газу повинні бути врегульовані виключно між позивачем та Публічним акціонерним товариством "НАК "Нафтогаз України", а не з Публічним акціонерним товариством "Харківгаз", як з газорозподільною організацією.

29 липня 2019 року Публічне акціонерне товариство "НАК "Нафтогаз України" подало відзив на касаційну скаргу Комунального підприємства "Обласний інформаційно-технічний центр". Однак вказаний відзив Публічного акціонерного товариства "НАК "Нафтогаз України" судом касаційної інстанції залишається без розгляду на підставі частини 2 статті 118 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з тим, що поданий після закінчення процесуальних строків, встановлених судом касаційної інстанції в ухвалі про відкриття касаційного провадження від 08.07.2019.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

7. Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

З урахуванням меж розгляду справи судом касаційної інстанції, визначених статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, та згідно із компетенцією, визначеною законом, Верховний Суд в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права.

8. Джерела права й акти їх застосування. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої та апеляційної інстанцій

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується забороною відповідачу вчиняти певні дії.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, саме цей вид забезпечення був предметом заяви позивача, яка задоволена судом першої інстанції.

Заборона відповідачу вчиняти певні дії, як процесуальний захід забезпечення позову, має на меті обмежити активну поведінку особи, щодо якої вживається такий захід, шляхом встановлення судом певного зобов`язання особи, яке виникає безпосередньо з відповідного процесуального документа (ухвали суду про забезпечення позову) та покликане забезпечити виконання ймовірного судового рішення про задоволення позову і забезпечує ефективний захист, поновлення порушених прав позивача.

При цьому за приписами частини 11 статті 137 Господарського процесуального кодексу України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Отже, позов не може бути забезпечений таким способом, який фактично підмінює собою судове рішення у справі та вирішує позовні вимоги до розгляду справи по суті судом.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції, не з`ясувавши узгодженості предмета позову і заходів до забезпечення позову, що полягають у зобов`язанні Публічному акціонерному товариству "Харківгаз" утриматись від дій з припинення, обмеження розподілу природного газу на об`єктах газоспоживання позивача до вирішення справи по суті, вжив заходи до забезпечення позову, які є фактично тотожним задоволенню заявлених позовних вимог до прийняття рішення по суті.

Так, як встановлено, судами першої та апеляційної інстанцій, предмет спору у даній справі стосується наявності чи відсутності у позивача права на споживання природного газу у визначений період та у визначеному розмірі.

В якості забезпечення такого позову суд першої інстанції зобов`язав відповідача утриматись від дій з припинення, обмеження розподілу природного газу на об`єктах газоспоживання позивача.

Таким чином, презюмувавши наявність у позивача відповідного права на споживання природного газу та примусивши відповідача, по суті, до виконання наявного у позивача такого права, суд першої інстанції на етапі вжиття заходів забезпечення позову фактично вирішив спір по суті, чим порушив вимоги частини 11 статті 137 Господарського процесуального кодексу України. (Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.04.2018 у справі № 922/2928/17).

Крім того, як вірно встановлено судом апеляційної інстанції, ні позивачем у заяві про забезпечення позову, ні судом першої інстанції в судовій ухвалі, не наведено обґрунтування того, яким чином невжиття заходів до забезпечення позову у вигляді зобов`язання Публічного акціонерного товариства "Харківгаз" утриматись від дій з припинення, обмеження розподілу природного газу на об`єктах газоспоживання Комунального підприємства "Обласний інформаційно-технічний центр" може утруднити або зробити неможливим виконання рішення господарського суду в разі його задоволення.

З огляду на викладене, суд касаційної інстанції вважає обґрунтованими висновки суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви Комунального підприємства "Обласний інформаційно-технічний центр" про забезпечення позову у даній справі.

Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції відхиляє як необґрунтовані доводи скаржника про порушення судом апеляційної інстанції приписів статті 136, 137 Господарського процесуального кодексу України.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Пономарьов проти України" та "Рябих проти Російської Федерації"), у справі "Нєлюбін проти Російської Федерації", повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.

9. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Оскільки посилання у касаційній скарзі на порушення апеляційним судом норм процесуального законодавства при прийнятті оскаржуваної постанови не знайшли свого підтвердження, Верховний Суд не вбачає підстав для зміни чи скасування законної постанови суду апеляційної інстанції.

10. Судові витрати

З огляду на те, що Верховний Суд залишає касаційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді касаційної інстанції, покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 304, 308, 310, 314-317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Комунального підприємства "Обласний інформаційно-технічний центр" залишити без задоволення.

2. Постанову Східного апеляційного господарського суду від 06.05.2019 у справі № 922/599/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Н.М. Губенко

Судді О.А. Кролевець

В.І. Студенець