ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.08.2019р.м. ДніпроСправа № 904/2680/19

Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Новікова Р.Г. за участю секретаря судового засідання Ільєнко Д.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали

за позовом Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо - збагачувальний комбінат", м. Кривий Ріг

до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро

про стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажу у розмірі 58662грн.78коп.

Представники:

від позивача: Бондар О.Р. - адвокат, довіреність від 14.02.2019р. №14/1456;

від відповідача: не з`явився.

СУТЬ СПОРУ: Приватне акціонерне товариство "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" звернулось до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" з позовом про стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажу у розмірі 58662грн.78коп.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на порушення строків доставки порожніх власних полувагонів під навантаження згідно із залізничними накладними №№ 34965632, 40572752, 40572778, 40572786, 40572836, 40572851, 40572885, 40572901, 40572943, 40572968, 40572976, 40572992, 40573008, 40573016, 40573024, 40573495, 40846073, 40859522, 40863854, 40863862, 40863870, 40865388, 40865800, 40869463, 40869471, 40876864, 40876872, 40876989, 40877060, 40877086, 40877094, 40877938, 40884082, 40899064, 40899072, 40899171, 40899189, 40899197, 40953200, 40953218, 40953226, 40953234, 40953242, 40953267, 40983108, 40983132, 43518570, 43533264, 43534890, 43540699, 43540707, 43554112, 43555804, 43585744, 45104312, 45104320, 45210184, 45253184, 45319001, 45329661, 45344157, 45385432, 45412863, 45419454, 45419470, 45419488, 45419496, 45446515, 45494523, 45494531, 45494556, 45494564, 45494572, 45494580, 45494655, 45494663, 45494671, 45505872, 45505880, 45505898, 45511961, 45541836, 45541984, 45543311, 45566379, 45576527, 45584364, 45621463, 45638970, 45668324, 48001663, 48035224, 48103410, 53922761, 53955050, 53955076.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 01.07.2019р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Задоволено клопотання позивача про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 23.07.2019р.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 23.07.2019р. розгляд справи було відкладено на 13.08.2019р.

12.08.2019р. до суду надійшло клопотання відповідача, яким останній просить долучити до матеріалів справи копію рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.08.2019р. у справі №904/2678/19, згідно з яким вже задоволені позовні вимоги в сумі 167грн.37коп. по залізничній накладній №45584364. Відповідач вказує, що зазначена накладна міститься і в розрахунку суми штрафу (позиція 87) у справі №904/2680/19. Також відповідач просить долучити до матеріалів справи клопотання про зменшення суми штрафу та розглянути справу без участі представника відповідача.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов не скористався, заперечень з приводу позовних вимог в іншій частині не надав. Але у клопотанні про зменшення розміру штрафу відповідач просить суд, у випадку негативного рішення для залізниці, врахувати наведені ним аргументи та судову практику для зменшення суми штрафу.

В обґрунтування клопотання про зменшення суми штрафу відповідач посилається, зокрема, на стратегічне значення Придніпровської залізниці для економіки та безпеки держави та на значний розмір нарахованого позивачем штрафу.

Крім того, відповідач зазначає, що наявність у кредитора можливості стягувати з боржника надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення, оскільки неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може лягати непомірним тягарем і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Тож, на підставі викладеного та враховуючи відсутність у позивача збитків внаслідок прострочення в доставці вантажу, відповідач просить зменшити розмір заявленого штрафу до 50%.

13.08.2019р. позивач, не погодившись з доводами відповідача, подав до суду заперечення проти клопотання про зменшення розміру штрафу.

У своєму запереченні позивач вказує на недоведеність взаємозв`язку стратегічного значення Укрзалізниці для зменшення передбачених законодавством штрафних санкцій. Позивач також зазначає, що питання щодо збитків в даній категорії справ взагалі не ставиться, оскільки сума штрафу чітко передбачена нормами Статуту залізниць України. Позивач повідомляє, що затримка з подачею вагонів ускладнила здійснення виробничого процесу на ПрАТ "ІНГЗК", а порушення зобов`язань відповідачем за спірний період мало системний характер - прострочення у доставці вантажу мало місце від 2-х до 23-х діб.

Тож, з урахуванням недоведеності відповідачем належними доказами його майнового становища, поважності причин неналежного виконання зобов`язань, винятковості випадку та невідповідності розміру штрафу наслідкам порушення, на думку позивача, відсутні підстави для зменшення розміру штрафу. З огляду на наведене позивач просить суд задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач участі свого представника у судовому засіданні від 13.08.2019р. не забезпечив. Про дату, час та місце розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином, що підтверджується наявними у матеріалах справи рекомендованими повідомленням про вручення 16.07.2019р. та 02.08.2019р. уповноваженому представнику Акціонерного товариства "Українська залізниця" поштових відправлень із відповідними процесуальними документами суду.

Положеннями ч. 1 ст. 202 ГПК України встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до припису ч. 9 ст. 165 цього Кодексу у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

З огляду на наведені норми чинного законодавства та клопотання відповідача, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті за відсутності представника Акціонерного товариства "Українська залізниця" за наявними у справі матеріалами.

З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, заслухавши пояснення представника позивача, суд установив наступне.

У січні-лютому 2019 року відповідачем, Акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", до станції призначення Інгулець Придніпровської залізниці здійснено перевезення вагонів залізничних, що перевозяться на своїх вісях, не поіменованих в алфавіті (порожні власні полувагони під навантаження), одержувачем яких є позивач, Приватне акціонерне товариство "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат".

Під час здійснення вказаних перевезень відповідачем було допущено прострочення термінів доставки, визначених статтями 41, 116 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу, затвердженими наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000р. (далі - Правила обчислення термінів доставки вантажу), що підтверджується календарними штемпелями на залізничних накладних №№ 34965632, 40572752, 40572778, 40572786, 40572836, 40572851, 40572885, 40572901, 40572943, 40572968, 40572976, 40572992, 40573008, 40573016, 40573024, 40573495, 40846073, 40859522, 40863854, 40863862, 40863870, 40865388, 40865800, 40869463, 40869471, 40876864, 40876872, 40876989, 40877060, 40877086, 40877094, 40877938, 40884082, 40899064, 40899072, 40899171, 40899189, 40899197, 40953200, 40953218, 40953226, 40953234, 40953242, 40953267, 40983108, 40983132, 43518570, 43533264, 43534890, 43540699, 43540707, 43554112, 43555804, 43585744, 45104312, 45104320, 45210184, 45253184, 45319001, 45329661, 45344157, 45385432, 45412863, 45419454, 45419470, 45419488, 45419496, 45446515, 45494523, 45494531, 45494556, 45494564, 45494572, 45494580, 45494655, 45494663, 45494671, 45505872, 45505880, 45505898, 45511961, 45541836, 45541984, 45543311, 45566379, 45576527, 45584364, 45621463, 45638970, 45668324, 48001663, 48035224, 48103410, 53922761, 53955050, 53955076.

Отже, позивач, посилаючись на допущене відповідачем прострочення термінів доставки залізничних вагонів, що передбачені статтею 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу, на підставі статті 116 Статуту залізниць України нарахував та просить суд стягнути з відповідача штраф у загальному розмірі 58662грн.78коп., що і є причиною спору.

Відповідач обставин, наведених у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог, не оспорив та не спростував. Але надав до матеріалів справи копію рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.08.2019р. у справі №904/2678/19, згідно з яким вже задоволені позовні вимоги в сумі 167грн.37коп. по залізничній накладній №45584364.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з огляду на таке.

Згідно зі статтею 307 Господарського кодексу України, положення якої кореспондуються зі статтею 909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Відповідно до частини другої статті 908 Цивільного кодексу України умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної (ч. 3 ст. 909 Цивільного кодексу України).

У відповідності до підпункту 8 пункту 6 розділу 1 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998р. (далі - Статут), накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем; накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача; накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

При цьому, Статут залізниць України визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (ст. 2 Статуту). На підставі цього Статуту Мінтрансом затверджені Правила перевезень вантажів, які є обов`язковими для всіх юридичних осіб (ст. 5 Статуту).

Правилами перевезень вантажів, а саме пунктом 1.1 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000р. та зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за №863/5084, а також статтею 23 Статуту передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Накладна згідно з вказаними Правилами може оформлятися і надаватися в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису). Порядок здійснення електронного документообігу під час перевезення вантажів залізничним транспортом у внутрішньому сполученні регламентується додатком до договору про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги.

Згідно зі статтею 22 Статуту залізниць України за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправ-ником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату.

У Роз`ясненнях президії Вищого господарського суду України №04-5/601 від 29.05.2002р. «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею» (з наступними змінами) зазначено, що порожні приватні власні вагони, які перевозяться залізницею за повними перевізними документами зі сплатою провізної плати, мають статус "вантажу", які залізниця зобов`язана доставити на станцію призначення у цілості та збереженості і видати їх одержувачу, зазначеному в накладній, а одержувач має щодо залізниці права та обов`язки, передбачені Статутом залізниць України, зокрема, право заявити до залізниці вимогу про сплату штрафу за прострочення в доставці вантажу.

Відповідно до статті 41 Статуту залізниці зобов`язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами обчислення термінів доставки вантажів, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

Пунктом 1.2 Правил обчислення термінів доставки вантажу передбачено, що термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Пунктом 1.1 наведених Правил визначено терміни, в які залізниці зобов`язані доставляти вантажі за призначенням. Відповідно до підпункту 1.1.1 цього пункту, у разі перевезення вантажною швидкістю: маршрутними відправками; вагонними відправками та відправками у великотоннажних контейнерах; дрібними відправками та відправками в середньотоннажних контейнерах, термін доставки вантажу обчислюється виходячи з 1 (однієї) доби на кожні повні та неповні 320, 200 та 150 км відповідно.

У відповідності до пункту 2.1 Правил обчислення термінів доставки вантажу обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах.

Разом з тим, пунктом 2.4 наведених Правил встановлено, що терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються, зокрема, на одну добу на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу.

Про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції (п. 2.9 Правил обчислення термінів доставки вантажу).

У разі затримки подачі вагонів (контейнерів) під вивантаження внаслідок зайнятості вантажного фронту або з інших причин, залежних від одержувачів, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо він прибув на станцію призначення до закінчення встановленого терміну доставки (п. 2.11 Правил обчислення термінів доставки вантажу).

Згідно зі статтею 116 Статуту за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі:

10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби;

20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби;

30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Зазначений штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув.

Приписом статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання, в силу статті 525 ЦК України, не допускається.

Відповідно до частини першої статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною першою статті 611 цього Кодексу передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Позивачем за допущене відповідачем прострочення термінів доставки при перевезенні залізничних вагонів (порожніх власних напіввагонів) за залізничними накладними №№ 34965632, 40572752, 40572778, 40572786, 40572836, 40572851, 40572885, 40572901, 40572943, 40572968, 40572976, 40572992, 40573008, 40573016, 40573024, 40573495, 40846073, 40859522, 40863854, 40863862, 40863870, 40865388, 40865800, 40869463, 40869471, 40876864, 40876872, 40876989, 40877060, 40877086, 40877094, 40877938, 40884082, 40899064, 40899072, 40899171, 40899189, 40899197, 40953200, 40953218, 40953226, 40953234, 40953242, 40953267, 40983108, 40983132, 43518570, 43533264, 43534890, 43540699, 43540707, 43554112, 43555804, 43585744, 45104312, 45104320, 45210184, 45253184, 45319001, 45329661, 45344157, 45385432, 45412863, 45419454, 45419470, 45419488, 45419496, 45446515, 45494523, 45494531, 45494556, 45494564, 45494572, 45494580, 45494655, 45494663, 45494671, 45505872, 45505880, 45505898, 45511961, 45541836, 45541984, 45543311, 45566379, 45576527, 45584364, 45621463, 45638970, 45668324, 48001663, 48035224, 48103410, 53922761, 53955050, 53955076 нараховано 58662грн.78коп. штрафу, розрахунок якого є обґрунтованим.

Відповідно до ст. 116 Статуту залізниць України залізниця не несе відповідальності за порушення термінів доставки, лише якщо порушення сталося внаслідок стихійного лиха або з інших, не залежних від залізниці обставин.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Відповідно до частин 1, 3 статті 74 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

На підставі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідачем не спростовано доводів позивача, наведених в обґрунтування позовних вимог, та не доведено обставин, які б слугували підставою для його звільнення від відповідальності за неналежне виконання зобов`язання щодо своєчасної доставки вантажу (залізничних вагонів).

В той же час, суд приймає до уваги те, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" в частині стягнення штрафу в сумі 167грн.37коп. за несвоєчасну доставку вантажу за залізничною накладною №45584364 вже були предметом судового розгляду у справі №904/2678/19, що визнається сторонами у даній справі.

За результатами вирішення спору у справі №904/2678/19 Господарським судом Дніпропетровської області 07.08.2019 року ухвалено рішення про повне задоволення вимог позивача, в тому числі, про стягнення штрафу в сумі 167грн.37коп. за залізничною накладною №45584364.

Пунктом 3 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 2, 4, 5 частини першої статті 175 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною другою статті 175 цього Кодексу.

Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги про стягнення штрафу визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, в сумі 58495грн.41коп. Провадження у справі в частині стягнення штрафу в розмірі 167грн.37коп. за несвоєчасну доставку вантажу за залізничною накладною №45584364 підлягає закриттю.

Клопотання відповідача про зменшення розміру штрафу до 50% задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно зі статтею 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При цьому, неустойка, виходячи з приписів статей 546, 549 Цивільного кодексу України та статті 230 Господарського кодексу України має подвійну правову природу, є водночас способом забезпечення виконання зобов`язання та мірою відповідальності за порушення виконання зобов`язання, завданням якого є захист прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання боржником.

Завданням неустойки як способу забезпечення виконання зобов`язання та міри відповідальності є одночасно дисциплінування боржника (спонукання до належного виконання зобов`язання) та захист майнових прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання шляхом компенсації можливих втрат, у тому числі у вигляді недосягнення очікуваних результатів господарської діяльності внаслідок порушення зобов`язання.

Метою застосування неустойки є в першу чергу захист інтересів кредитора, однак не застосування до боржника заходів, які при цьому можуть призвести до настання негативних для нього наслідків як суб`єкта господарської діяльності.

Відтак, застосування неустойки має здійснюватися із дотриманням принципу розумності та справедливості.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити майновий стан сторін, співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора, а також чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Суд відзначає, що вказане питання вирішується судом з урахуванням приписів статті 86 Господарського процесуального кодексу України.

Отже, вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду. Аналогічний висновок щодо можливості зменшення розміру заявленої до стягнення пені, що є правом суду, яке реалізується ним на власний розсуд, викладений також у постановах Верховного Суду від 04.05.2018р. у справі №917/1068/17, від 22.01.2019р. у справі №908/868/18, від 13.05.2019р. у справі №904/4071/18, від 22.04.2019р. у справі №925/1549/17, від 30.05.2019р. у справі №916/2268/18, від 04.06.2019р. у справі №904/3551/18.

Посилання відповідача на те, що Придніпровську залізницю включено до переліку підприємств, які мають істотне стратегічне значення для економіки та безпеки держави, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2015р. №83, не є тією достатньою обставиною, що надає право суду на зменшення розміру неустойки, без дослідження всіх доказів для зменшення неустойки у сукупності. При цьому, організаційна форма підприємства відповідача, в даному випадку засновником якого є держава в особі Кабінету Міністрів України, не впливає на те, що відповідач є таким самим учасником господарських відносин та суб`єктом господарювання, як і позивач та на нього, відповідно, розповсюджуються ті самі норми права, що регулюють спірні відносини, в даному випадку щодо відповідальності за неналежне виконання зобов`язань, що мало місце у цій справі.

Інші доводи, зокрема посилання на відсутність збитків внаслідок прострочення в доставці вантажу є недостатніми для зменшення розміру заявленого штрафу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 27.02.2019р. №910/9765/18, постановах Центрального апеляційного господарського суду від 19.03.2019р. №904/3988/18 та від 29.05.2019р. №904/5943/18.

Питання розрахунків держави за перевезення пільгової категорії громадян жодним чином не впливає на правовідносини позивача та відповідача, які виникли із договору перевезення вантажів, які мав здійснити відповідач у встановлені законом строки та які він порушив. Зменшення обігових коштів відповідача також не впливає на обов`язковість належного виконання взятих на себе договірних зобов`язань.

Посилання відповідача на необхідність здійснення військових перевезень також не має бути предметом дослідження у справі, яка стосується неналежного виконання зобов`язань перед позивачем за укладеним з ним договором про надання послуг.

Отже, в матеріалах справи відсутні належні докази, які б свідчили про існування підстав для зменшення розміру штрафу, виходячи з обставин винятковості та майнового стану сторін, а тому суд не вбачає підстав для задоволення клопотання про зменшення штрафу.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 1915грн.52коп.

Керуючись нормами Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, статями 3, 4, 13, 20, 42, 46, 74, 76-80, 86, 91, 129, 236-238, 240, 241, 251 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення штрафу в розмірі 58662грн.78коп. - задовольнити частково.

Закрити провадження у справі в частині стягнення суми штрафу в розмірі 167грн.37коп.

Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (ідентифікаційний код 40075815; місцезнаходження: 03680, м. Київ, вулиця Тверська, будинок 5) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (ідентифікаційний код 40081237; місцезнаходження: 49600, м. Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, будинок 108) на користь Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" (ідентифікаційний код 00190905; місцезнаходження: 50102, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Рудна, будинок 47) суму штрафу в розмірі 58495грн.41коп. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 1915грн.52коп.

Видати наказ після набрання чинності рішенням.

В судовому засіданні 13.08.2019р. відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 19.08.2019р.

Суддя Р.Г. Новікова