ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.08.2019 м.Дніпро Справа № 908/2560/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Орєшкіної Е.В. (доповідач),

суддів Широбокової Л.П., Кузнецової І.Л.,

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику (повідомлення) сторін апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Логіст-Хім" на рішення Господарського суду Запорізької області від 13.02.2019 у справі №908/2560/18 (суддя Федорова О.В., повний текст рішення складений 25.02.2019)

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Логіст-Хім", м.Запоріжжя

до відповідача: Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області, м. Запоріжжя,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Запорізького окружного адміністративного суду, м. Запоріжжя

про стягнення 127 791 грн. 29 коп.,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Логіст-Хім" звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовом про стягнення з Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області на свою користь 11 617 грн. 39 коп. матеріальної шкоди та 116 173 грн. 90 коп. немайнової шкоди.

Підставою позову зазначено:

- протиправні дії та бездіяльність Запорізького окружного адміністративного суду (ігнорування верховенства права, що призвело до формального застосування закону, що, в свою чергу, призвело до прийняття рішення, діаметрально протилежного висновкам верховного суду і Верховного суду України);

- відсутність у національному законодавстві України чіткості і точності, що призводить до різного визначення дня подання позову до суду і, як наслідок, прийняття судами з одного й того ж питання діаметрально протилежних рішень.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 13.02.2019 у справі №908/2560/18 (суддя Федорова О.В.) у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, якою просить Центральний апеляційний господарський суд його скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позову.

Апелянт у поданій апеляційній скарзі зазначає, що:

- місцевий господарський суд не прийняв о уваги висновки Верховного суду, викладені у постанові від 27.12.2018 у справі №821/81/16$

- адміністративні суди є такими самими державними органами, як і інші, не мають ніякого особливого правового статусу, такими самими суб`єктами владних повноважень, як і інші державні органи;

- господарські суди мають компетенцію вирішувати питання правомірності дій суб`єкта владних повноважень, наприклад державного реєстратора чи департаменту міської ради;

- місцевий господарський суд мав можливість зменшити розмір заявленої до стягнення немайнової шкоди у разі незгоди із розрахунком позивача.

Головним управлінням Державної казначейської служби України у Запорізькій області наданий відзив на апеляційну скаргу, яким відповідач заперечує проти задоволення апеляційної скарги, зазначаючи наступне:

- Територіальний орган Державної казначейської служби України не є належним відповідачем у даній справі;

- позивачем не доведено незаконність рішень, дій чи бездіяльності Запорізького окружного адміністративного суду як необхідної передумови задоволення позову про відшкодування шкоди;

- господарський суд не має компетенції для оцінки правомірності висновків Запорізького окружного адміністративного суду, покладених в основу судового рішення, яке набрало законної сили.

Запорізьким окружним адміністративним судом поданий відзив на апеляційну скаргу, яким 3-тя особа просить залишити оскаржуване рішення без змін, аргументуючи свою позицію наступним:

- господарським судом Запорізької області з`ясовані у повному обсязі та встановлені всі обставини, що мають значення для справи, висновки вказаного суду відповідають цим обставинам;

- до юрисдикції господарських судів не відносяться справи щодо правомірності рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень;

- суди та судді при розгляді ними справ не є суб`єктами владних повноважень, які здійснюють владні управлінські функції, і не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їх рішень, дій чи бездіяльності, вчинених у зв`язку з розглядом судових справ;

- оскарження судових рішень, що набрали законної сили, у будь-який спосіб, окрім передбаченого у процесуальному законі, є недопустимим.

Дослідивши у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень проти неї, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Логіст-Хім» звернулося до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області, в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 07.07.2015 року № та № .

В обґрунтування позову позивач послався, зокрема? на те, що 04.03.2015 Товариство з обмеженою відповідальністю «Логіст-Хім» звернулосяь до суду з позовом до RUGAO WANLI CHЕMICAL INDUSTRY CO, LTD про примусове виконання обов`язку в натурі, що відповідно до ст. 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» зупиняє нарахування пені за порушення строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 24.11.2015 року у справі № 808/6031/15 адміністративний позов задоволено частково; визнано протиправними та скасовано податкове повідомлення-рішення від 07.07.2015 № в частині нарахування суми грошового зобов`язання за платежем пені за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД в розмірі 16 478 грн. 89 коп.; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено, а саме відмовлено у задоволенні позову в частині оскарження нарахування пені в сумі 11 617,39 грн.

Запорізький окружний адміністративний суд дійшов висновку, що оскільки станом на дату настання граничного терміну надходження товару (05.03.2015 року) по передоплаті, здійсненій 05.12.2014 року в сумі 4 125,00 доларів США, була відсутня ухвала суду про відкриття провадження у справі за позовом ТОВ «Логіст-Хім» до RUGAO WANLI CHЕMICAL INDUSTRY CO, LTD про стягнення з нерезидента заборгованості, яка виникла внаслідок недотримання нерезидентом строків, передбачених експортно-імпортними контрактами, висновок Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області про порушення позивачем термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності є правильним, а відтак, позивачу правомірно нарахована пеня в сумі 11 617,39 грн.

З цих підстав Запорізький окружний адміністративний суд відмовив у скасуванні податкового повідомлення-рішення від 07.07.2015 року № в частині нарахування пені в сумі 11 617,39 грн.

11.03.2016 року ТОВ «Логіст-Хім» оплатив грошові зобов`язання по акту перевірки від 22.06.2015 в сумі 11 622,36 грн. (11 617,39 грн. пені + 4,97 грн. інших нарахувань) на рахунок ГУ ДКСУ у Запорізькій області, що підтверджується випискою по рахунку позивача (а.с. 18).

Сплачені грошові кошти позивач вважає матеріальною шкодою, яка спричинена йому протиправними діями та бездіяльністю Запорізького окружного адміністративного суду внаслідок порушення ним при розгляді справи принципів верховенства права, правової визначеності та як наслідок - права на справедливий суд. Позивач вважає, що Запорізький окружний адміністративний суд свавільно, врозріз із практикою Верховного Суду України, розтлумачив положення законодавства щодо юридичного факту, з яким законодавство пов`язує зупинку нарахування пені, що мало наслідком відмову в задоволенні позову ТОВ «Логіст-Хім» про скасування нарахованої пені.

Також позивач вважає, що внаслідок відсутності в законодавстві необхідної чіткості та точності йому була завдана немайнова шкода в розмірі 116 173,90 грн. (десятикратний розмір суми, яку держава отримала в якості вигоди від застосування до нього санкцій).

Згідно із приписами ч. 1 ст. 15, п. п. 8, 9 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання шляхом відшкодування майнової та моральної (немайнової) шкоди.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені статтею 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до частин 1, 2 якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно ст. 1173 Цивільного кодексу України шкода завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Звідси випливає, що вина є обов`язковою умовою притягнення особи до майнової відповідальності, а при покладенні майнової відповідальності на орган державної влади необхідною передумовою є незаконність рішення, дії чи бездіяльності такого органу.

Статтею 1176 Цивільного кодексу України порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Згідно з частинами 5, 6, ст. 1176 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок постановлення судом незаконного рішення в цивільній справі, відшкодовується державою в повному обсязі в разі встановлення в діях судді (суддів), які вплинули на постановлення незаконного рішення, складу злочину за обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили; шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Отже, обов`язковою передумовою відшкодування шкоди, завданої юридичній особі внаслідок постановлення незаконного рішення є наявність обвинувального вироку суду, який набрав законної сили та яким констатовано наявність складу злочину в діях судді, який ухвалював судове рішення.

Матеріали справи не містять доказів притягнення до кримінальної відповідальності судді Запорізького окружного адміністративного суду, який приймав постанову від 24.11.2015 у справі №808/6031/15, а відтак відсутній юридичний факт, з яким чинне законодавство України пов`язує можливість відшкодування шкоди.

За таких обставин місцевий господарський суд дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення майнової шкоди.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» правосуддя в Україні здійснюється виключно судами та відповідно до визначених законом процедур судочинства.

Звідси випливає, що суворе дотримання процедур судочинства є основою здійснення судочинства.

Згідно з приписами ч. ч. 2, 7 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України; обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом; судові рішення не можуть бути переглянуті іншими органами чи особами поза межами судочинства, за винятком рішень про амністію та помилування; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи не можуть приймати рішення, які скасовують судові рішення або зупиняють їх виконання.

В наведених вище нормах втілений конституційний принцип обов`язковості рішень суду, а також положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на необхідності суворого дотримання яких неодноразово вказував Європейський суд з прав людини.

Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду.

Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду.

Отже, Європейський суд з прав людини наголошує на неприпустимості перегляду остаточних судових рішень вищими судовими органами без необхідності виправлення судових помилок та недоліків судочинства.

Перелік справ, що відносяться до юрисдикції господарських судів, визначений статтею 20 Господарського процесуального кодексу України. Відповідно до цієї статті до компетенції господарського суду не належить перегляд постанов адміністративного суду.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені; виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством; оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

Отже, господарський суд не має компетенції оцінювати правомірність чи іншим чином коментувати законність судових рішень адміністративного суду.

Порядок оскарження рішень адміністративного суду визначений Кодексом адміністративного судочинства. Отже, права позивача на оскарження судового рішення в адміністративній справі могли бути реалізовані в процесуальному порядку - шляхом подання апеляційної скарги на рішення місцевого суду.

Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду визначені ст. 1167 Цивільного кодексу України.

Так, згідно з ч. 2 ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала у випадках: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Отже, тільки у випадках, прямо встановлених законом, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади. В інших випадках шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто суду необхідно встановити весь склад цивільного правопорушення, необхідного для стягнення шкоди: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Виходячи з цього, при розгляді даної справи про відшкодування матеріальної та немайнової шкоди суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння ТОВ «Логіст-Хім» матеріальної шкоди та втрат немайнового характеру, якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні та чим це підтверджується.

За загальним правилом, встановленим ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Звідси випливає, що особа звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо у встановленому порядку не буде доведено, що така шкода заподіяна з її вини.

Суд апеляційної інстанції погоджується з тим, що крім доведення факту вини при вирішенні спорів про відшкодування шкоди необхідно виходити з того, що шкода підлягає відшкодуванню за умови безпосереднього причинного зв`язку між неправомірними діями особи, яка завдала шкоду, і самою шкодою.

За загальними правилами судового процесу, встановленими ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи із цього, посилаючись на завдання позивачу шкоди неправомірними діями та бездіяльністю органами держави, позивач повинен довести, що дії державного органу були неправомірними, довести факт завдання цими діями моральної шкоди ТОВ «Логіст-Хім», безпосередній причинний зв`язок між правопорушенням та заподіянням шкоди, а також розмір відшкодування.

Водночас, матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження вказаних вище обставин, встановлення та доведення яких є обов`язковим.

За таких обставин господарський суд Запорізької області дійшов правильного висновку про необхідність відмови в задоволенні вимоги про відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до Положення про Головне управління Державної казначейської служби у Запорізькій області, затвердженого наказом Державної казначейської служби України від 21.11.2011 року №124 (зі змінами), відповідач є юридичною особою та самостійно несе відповідальність за своїми зобов`язаннями.

Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, визначений постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845 «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників» (далі - Порядок).

Відповідно до пп. 2 п. 35 Порядку Казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень.

Пунктом 36 Порядку передбачено, що в разі здійснення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 35 цього Порядку стягувачі подають документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку, до органу Казначейства за місцезнаходженням органу державної влади, внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності якого заподіяно шкоду.

Згідно з п. 38 Порядку для забезпечення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 35 цього Порядку в Казначействі відкривається в установленому порядку відповідний рахунок.

Безспірне списання коштів державного бюджету здійснюється Казначейством за рахунок і в межах бюджетних призначень, передбачених у державному бюджеті на зазначену мету.

Відповідно до Положення про Головне управління Державної казначейської служби у Запорізькій області, затвердженого наказом Державної казначейської служби України від 21.11.2011 №124 (зі змінами), до повноважень відповідача не належить відшкодування шкоди, завданої органом державної влади.

Як зазначає відповідач, у територіальних органах Державної казначейської служби України рахунки щодо відшкодування вказаної шкоди не відкриваються і відповідно видатки на ці цілі не передбачено.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком місцевого господарського суду, що Головне управління Державної казначейської служби у Запорізькій області є неналежним відповідачем за заявленими позовними вимогами, що є самостійною підставою для відмови в позові.

Згідно з приписами ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для відмови в задоволенні позову, внаслідок чого оскаржуване рішення, прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, слід залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

З огляду на викладене та керуючись ст. 275, ст. 276, ст. 282, ст. 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Логіст-Хім» залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 13.02.2019 року у справі № 908/2560/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених пунктом 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя Л.П. Широбокова

Суддя І.Л. Кузнецова