ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" серпня 2019 р. Справа№ 910/17403/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пашкіної С.А.

суддів: Мартюк А.І.

Сітайло Л.Г.

За участю секретаря судового засідання : Кулачок О.А.

представників сторін:

від позивача (за первісним позовом) - Ластіна Ю.С. ( довіреність №564 від 19.07.2019);

від відповідача (за первісним позовом) -Сичов О.О. ( ордер серія КС №412378 від 13.02.2019);

розглянувши апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ВОСТОК-СЕРВІС", Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські Електромережі"

на рішення Господарського суду міста Києва від 07.05.2019

у справі № 910/17403/18 (суддя Щербакова С.О.)

за позовом Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські Електромережі"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВОСТОК-СЕРВІС"

про стягнення 289 490, 33 грн.

та

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВОСТОК-СЕРВІС"

до Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські Електромережі"

про стягнення 47 085, 83 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.05.2019 у справі №910/17403/18 первісні позовні вимоги Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські Електромережі" задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВОСТОК-СЕРВІС" на користь Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські Електромережі" 102 026грн.55коп. - штрафу за несвоєчасну поставку товару в межах 10 календарних днів, 10 923грн.90коп. - пені, 74 513грн.33коп. - штрафу за односторонню відмову від виконання своїх зобов`язань за договором та 2 811грн.95коп. - судового збору. У задоволенні решти первісних позовних вимог відмовлено. У задоволенні зустрічної позовної вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ВОСТОК-СЕРВІС" - відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду ґрунтується на тому, що:

- позивачем (за первісним позовом) на виконання умов договору направлено відповідачу заявки на поставку товару, проте відповідачем поставлено товар за видатковими накладними з порушенням строків, визначених умовами договору;

- після укладення додаткової угоди до договору позивач направив відповідачу заявку на поставку товару, проте товар відповідачем не поставлено;

- щодо зустрічного позову суд зазначив про те, що на підставі отриманих від банку повідомлень відповідач (за зустрічним позовом) відповідно до ст. 1082 ЦК України здійснив платежі факторові, тож у даному випадку, враховуючи укладений між Публічним акціонерним товариством "Перший український міжнародний банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Восток - Сервіс" договір факторингу з регресом № 516/59.2 від 22.04.2014, набуття банком права вимагати від відповідача (за зустрічним позовом) виконання зобов`язання з оплати поставленого за договором № 1193-ДнОЭ про закупівлю товару від 19.09.2017 товару та права стягнення нарахованих штрафних санкцій, у Товариства з обмеженою відповідальністю "Восток -Сервіс" відсутні правові підстави для нарахування та стягнення з відповідача (за зустрічним позовом) пені за несвоєчасну оплату товару.

Не погоджуючись з рішенням, відповідач (за первісним позовом) звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить Північний апеляційний господарський суд змінити рішення Господарського суду міста Києва від 07.05.2019 в частині часткового задоволеного первісного позову, зменшивши суму штрафних санкцій, стягнутих з ТОВ «Восток-Сервіс».

В апеляційній скарзі відповідач (за первісним позовом) зазначає про те, що:

- при загальній вартості поставки в сумі 941 716,50грн. загальна сума застосованих судом першої інстанції штрафних санкцій, складає 187463,78грн. - тобто майже 20% вартості поставки, що є надмірним тягарем для ТОВ «Восток-Сервіс» та суперечить принципам добросовісності, справедливості та розумності, визначеним статтею 3 Цивільного кодексу України.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.06.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Восток-Сервіс» на рішення Господарського суду міста Києва від 07.05.2019, справу № 910/17403/18 призначено до розгляду на 18.07.2019.

Не погоджуючись з рішенням, позивач (за первісним позовом) звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить Північний апеляційний господарський суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 07.05.2019 в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення штрафу у розмірі 102 026,55грн. та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги АТ "ДТЕК Дніпровські Електромережі" в частині стягнення штрафу у розмірі 102 026,55 грн. задовольнити . В іншій частині рішення залишити без змін.

В апеляційній скарзі позивач (за первісним позовом) зазначає про те, що:

- позивачем правомірно застосовано штрафну санкцію за кожне порушення строку поставки;

- відповідач в порушення умов договору не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання щодо поставки товару, а саме прострочив поставку товару за договором. У звязку з неналежним виконанням зобов`язань за договором про закупівлю товару позивачем нараховано відповідачу штраф за прострочення поставок товару у розмірі 204 053,10, пеню за прострочення поставки товару у розмірі 10 923,90 грн., штраф за односторонню відмову від виконання своїх зобов`язань у розмірі 74 513,33 грн;

- проте судом безпідставно було нараховано штраф лише за одне порушення строку поставки та проігноровано той факт, що таке порушення було здійснено двічі відповідачем, а отже позивачем вірно нараховано штраф за кожне порушення строку поставки.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.06.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські Електромережі" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.05.2019, справу № 910/17403/18 призначено до розгляду на 18.07.2019.

Від позивача (за первісним позовом) (16.07.2019) надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить відмовити відповідачу в задоволенні апеляційної скарги, рішення Господарського суду міста Києва від 07.05.2019 в частині відмови в задоволенні клопотання відповідача про зменшення розміру визнаних штрафних санкцій залишити без змін.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач (за перісним позовом) зазначає про те, що:

- відповідач не довів наявність обставин, передбачених ст.219 ГК України для зменшення розміру його відповідальності.

В судовому засіданні 18.07.2019 оголошено перерву до 06.08.2019.

Від відповідача (за первісним позовом) надійшли пояснення до апеляційної скарги, в яких відповідач просить змінити рішення Господарського суду міста Києва від 07 травня 2019 у справі №910/17403/18, зменшивши суму штрафних санкцій, стягнутих з ТОВ «Восток-Сервіс», а саме зменшити вдвічі штраф на несвоєчасну поставку товару з 102 026грн.55коп до 51 013,28грн.

В поясненнях відповідач зазначає про те, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягала стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити (в тому числі): незначний термін прострочення виконання - в середньому 18 днів, при цьому й покупцем було допущено прострочення оплати товару; наслідки порушення зобов`язання; невідповідність розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам; про будь-які наслідки, або збитки позивачем не заявлено; поведінку винної сторони - товари були поставлено до пред`явлення позову.

Дослідивши доводи апеляційних скарг, наявні матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін судовою колегією встановлено.

19.09.2017 між Публічним акціонерним товариством "ДТЕК Дніпрообленерго", яке перейменоване на Акціонерне товариство "ДТЕК Дніпровські Електромережі" згідно наказу № 363А/1001 ВІД 21.05.2018, як покупцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Восток-Сервіс», як постачальником, укладено договір № 1193-ДнОЭ про закупівлю товару, умовами якого передбачено, що постачальник зобов`язується поставити покупцю товар, зазначений в специфікації, а покупець - прийняти і оплатити такий товар, код згідно УКТ ЗЕД: вказується постачальником у податкових накладних (далі - товар), 2017 року виготовлення, в кількості, комплектності, асортименті та за ціною згідно зі специфікацією: Найменування товару: 1) Костюм бав. Роб. від забруднень чол., виробник - ТОВ «Восток-Сервіс», ГОСТ 10581-91, ГОСТ 12.4.115-82, 2221 од., на суму - 1 277 075, 00 грн.; 2) Костюм бав. ІТР від забруднень чол., виробник - ТОВ «Восток-Сервіс» , ГОСТ 10581-91, ГОСТ 12.4.115-82, 570 од., на суму - 423 367, 50грн. На загальну суму 2040531,00грн.

Відповідно до п.3.1. договору, ціна на товар, що поставляється, вказується в специфікації (п.1.1 цього договору) та є незмінною протягом строку дії цього договору крім випадків, встановлених діючим законодавством України.

Згідно п. 3.2. договору, сума цього договору становить: 2 040 531 (два мільйони сорок тисяч п`ятсот тридцять одна) грн. 00 коп. , у тому числі ПДВ 20% - 340 088 (триста сорок тисяч вісімдесят вісім) грн. 50 коп.

Пунктом 4.1. договору передбачено, що розрахунки проводяться шляхом оплати покупцем поставленого покупцю товару протягом 90 календарних днів з дати поставки відповідного товару на підставі отриманого покупцем рахунку та за умови надання постачальником належним чином оформленої податкової накладної, а також документів, передбачених розділом 5 цього Договору.

За умовами пункту 5.1. договору, строк поставки товару:

- впродовж 30 календарних днів після відправлення письмової заявки покупцем.

-5.1.1. Заявка направляється покупцем за допомогою технічних засобів зв`язку (факсом та/або електронним листом) постачальнику по реквізитам, вказаним у п. 12.13 та/або у розділі 0 цього договору з обов`язковим наступним направленням рекомендованого письмового повідомлення кур`єрською поштою та/або поштовим відділенням зв`язку Українського державного підприємства поштового зв`язку "Укрпошта" (УДППЗ "Укрпошта").

-5.1.2. Письмова заявка, вказана у цьому договорі вважається отриманою постачальником на 5 (п`ятий) календарний день з дати реєстрації покупцем рекомендованого листа у відділенні поштового зв`язку УДППЗ "Укрпошта" та/або з дати реєстрації письмового повідомлення кур`єрською поштою або в день особистого вручення уповноваженому представнику постачальника.

Відповідно до п.5.2. договору, поставка товару буде виконуватися на умовах DDP згідно правилами "ІНКОТЕРМС" у редакції 2010 у місце призначення поставки товару: склади ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго" за адресами та реквізитами вказаними в заявці на поставку.

Згідно п.7.2. договору, у разі поставки товару з порушенням строку, передбаченого у цьому договорі, постачальник перед покупцем несе наступну відповідальність:

-7.2.1. у випадку прострочення поставки товару в межах 10 (десяти) календарних днів постачальник сплачує покупцю штраф у розмірі 5% від суми цього договору;

-7.2.2. у випадку прострочення поставки товару понад 10 (десяти) календарних днів, постачальник починаючи з 11 (одинадцятого) календарного дня сплачує покупцю неустойку у розмірі 0,1% від вартості не поставленого товару або товару, поставленого з порушенням строків, за кожен день прострочення.

Пунктом 7.7. договору визначено, що за односторонню відмову постачальника від виконання своїх зобов`язань, що випливають з цього договору постачальник несе відповідальність у вигляді штрафу в розмірі 5 % від суми цього договору.

Згідно п.7.10 договору, строк нарахування покупцем постачальнику штрафних санкцій за договором не обмежується шістьма місяцями з моменту невиконання та/або неналежного виконання зобов`язань за договором, у зв`язку з чим, штрафна санкція підлягає нарахуванню за весь період порушення зобов`язання. Сторони домовилися встановити строк позовної давності для вимог про стягнення з постачальника неустойки (штрафу, пені) в три роки.

Відповідно до п.7.14 договору, у разі прострочення оплати товару, покупець, за письмовою вимогою постачальника, сплачує постачальнику неустойку у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України за кожен день прострочення оплати від вартості невчасно оплаченого товару, однак не більше 5 % від вартості невчасно оплаченого товару.

Цей договір набирає чинності з дня його підписання обома сторонами та скріплення печатками і діє до 31 грудня 2017 року, а в частині проведення розрахунків - до повного виконання сторонами своїх грошових зобов`язань (п. 11.1. договору).

Згідно частини першої статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст.628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 655 Цивільного кодексу України унормовано, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Договір, відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем (за первісним позовом) на виконання умов договору, 21.09.2017 направлено відповідачу (за первісним позовом) заявку на поставку товару № 56204/1001 від 20.09.2017 на суму 675575,40грн., яка отримана відповідачем (за первісним позовом) 28.09.2017, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Тож, відповідно до п. 5.1. договору, відповідач (за первісним позовом) зобов`язаний був поставити товар у строк до 21.10.2017 включно, чого останнім не було зроблено.

Крім того, 12.10.2017 позивач (за первісним позовом) направив відповідачу (за первісним позовом) заявку на поставку товару № 59899/1001 від 12.10.2017 на загальну суму 266 141,10грн., яка отримана відповідачем (за первісним позовом) 18.10.2017, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

За заявкою № 59899/1001 від 12.10.2017 відповідач (за первісним позовом) зобов`язаний був поставити товар у строк до 11.11.2017 включно.

Відповідачем (за первісним позовом) поставлено товар за видатковими накладними, з порушенням строків, визначених п. 5.1. договору, а саме:

- № 3849 від 27.10.2017 на суму 55 200,00грн. - строк поставки прострочено на 5 календарних днів;

- № 4003 від 06.11.2017 на суму 162 150,00 грн. - строк поставки прострочено на 15 календарних днів;

- № 4049 від 07.11.2017 на суму 140 760,00 грн. - строк поставки прострочено на 16 календарних днів;

- № 4223 від 13.11.2017 на суму 4 830,00 грн. - строк поставки прострочено на 22 календарних днів;

- № 4242 від 14.11.2017 на суму 200 790,00 грн. - строк поставки прострочено на 23 календарні дні за заявкою № 56204/1001 від 20.09.2017 та на 2 календарні дні за заявкою № 59899/1001 від 12.10.2017;

- № 4282 від 16.11.2017 на суму 4 830,00грн. - строк поставки прострочено на 4 календарні дні;

- № 4317 від 21.11.2017 на суму 190 440,00 грн. - строк поставки прострочено на 9 календарних днів;

- № 4800 від 14.12.2017 на суму 182 716,50грн. - строк поставки прострочено на 53 календарних днів за заявкою № 56204/1001 від 20.09.2017 та на 32 календарні дні за заявкою № 59899/1001 від 12.10.2017.

Господарським судом міста Києва встановлено, що 13.12.2017 між Публічним акціонерним товариством "ДТЕК Дніпрообленерго" , як покупцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Восток-Сервіс», як постачальником, укладено додаткову угоду до договору № 1193-ДнОЭ про закупівлю товару від 19.09.2017, відповідно до якої сторони дійшли згоди внести зміни до договору та викласти п. 1.1., п. 3.2. та п. 11.1. договору № 1193-ДнОЭ від 19.09.2017 в наступній редакції:

Пункт 1.1. договору: постачальник зобов`язується поставити покупцю товар, зазначений в специфікації, а покупець - прийняти і оплатити такий товар, код згідно УКТ ЗЕД: вказується постачальником у податкових накладних (далі - товар), 2017 року виготовлення, в кількості, комплектності, асортименті та за ціною згідно зі специфікацією: Найменування товару: 1) Костюм бав. Роб. від забруднень чол., виробник - ТОВ «Восток-Сервіс», ГОСТ 10581-91, ГОСТ 12.4.115-82, 1895 од., на суму - 1 089 625, 00 грн.; 2) Костюм бав. ІТР від забруднень чол., виробник - ТОВ«Восток-Сервіс», ГОСТ 10581-91, ГОСТ 12.4.115-82, 205 од., на суму - 152 263, 75 грн. На загальну суму - 1 490 266, 50 грн.

Пункт 3.2.договору: сума цього договору становить 1 490 266, 50 грн., у тому числі 20 % ПДВ - 248 377, 75 грн.

Пункт 11.1. договору: цей договір набирає чинності з дня його підписання обома сторонами та скріплення печатками і діє до 28.02.2018 року, а в частині проведення розрахунків - до повного виконання сторонами своїх грошових зобов`язань.

Після укладення додаткової угоди від 13.12.2017 до договору № 1193-ДнОЭ про закупівлю товару від 19.09.2017, 23.01.2018 позивач (за первісним позовом) направив відповідачу (за первісним позовом) заявку на поставку товару № 4081/1001 від 22.01.2018 на загальну суму 517 500,00грн., яка отримана відповідачем (за первісним позовом) 29.01.2018, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Проте, за вказаною заявкою товар не поставлено.

Так, відповідно до ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно п. 7.2. договору, у разі поставки товару з порушенням строку, передбаченого у цьому договорі, постачальник перед покупцем несе наступну відповідальність:

7.2.1. у випадку прострочення поставки товару в межах 10 (десяти) календарних днів постачальник сплачує покупцю штраф у розмірі 5% від суми цього договору;

7.2.2. у випадку прострочення поставки товару понад 10 (десяти) календарних днів, постачальник починаючи з 11 (одинадцятого) календарного дня сплачує покупцю неустойку у розмірі 0,1% від вартості не поставленого товару або товару, поставленого з порушенням строків, за кожен день прострочення.

Пунктом 7.7. договору визначено, що за односторонню відмову постачальника від виконання своїх зобов`язань, що випливають з цього договору постачальник несе відповідальність у вигляді штрафу в розмірі 5 % від суми цього договору.

Згідно п. 7.10 договору, строк нарахування покупцем постачальнику штрафних санкцій за договором не обмежується шістьма місяцями з моменту невиконання та/або неналежного виконання зобов`язань за договором, у зв`язку з чим, штрафна санкція підлягає нарахуванню за весь період порушення зобов`язання. Сторони домовилися встановити строк позовної давності для вимог про стягнення з постачальника неустойки (штрафу, пені) в три роки.

Позивач просить суд стягнути з відповідача (за первісним позовом) 204053,10грн. - штрафу за несвоєчасну поставку товару в межах 10 календарних днів, 10 923, 90 грн. - пені за несвоєчасну поставку товару понад 10 календарних днів та 74 513, 33 грн. - штрафу за односторонню відмову від виконання своїх зобов`язань за договором.

Відповідно до ч.1 ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно зі ст.218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Штрафними санкціями згідно з ч.1 ст.230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції (частини перша, друга статті 217 ГК України).

Виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими ГК та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов`язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення ЦК (частина перша статті 199 ГК України).

Видами забезпечення виконання зобов`язання за змістом положень частини першої статті 546 ЦК України є неустойка, порука, гарантія, застава, притримання, завдаток, а частиною другою цієї норми визначено, що договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

Відповідно до ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

В силу положень ч.6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. Діючим господарським законодавством не передбачена можливість нарахування пені більше ніж за півроку і цей строк є присічним.

Оскільки положення договору не містять вказівки на встановлення іншого строку припинення нарахування пені, ніж встановленого в ст. 232 Господарського кодексу України, то нарахування штрафних санкцій припиняється зі спливом 6 місяців.

Отже, сторонами у договорі погоджено, що у випадку прострочення поставки товару понад 10 (десяти) календарних днів, постачальник починаючи з 11 (одинадцятого) календарного дня сплачує покупцю неустойку у розмірі 0,1% від вартості не поставленого товару або товару, поставленого з порушенням строків, за кожен день прострочення.

Згідно ч.4 ст.231 Господарського кодексу України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

За таких обставин, сторони за взаємною згодою визначили вид штрафних санкцій та їх розмір за порушення зобов`язань за договором, беручи до уваги той факт, що дані зобов`язання з приводу поставки товару не є грошовими зобов`язаннями та положення щодо обмеження розміру штрафних санкцій законом на них не поширюються.

При цьому, визначена сторонами договору неустойка у розмірі 0,1% від вартості не поставленого товару або товару, поставленого з порушенням строків, за кожен день прострочення, за своєю правовою природою є пенею, оскільки остання обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Крім того, у випадках порушення виконання господарських зобов`язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень можливості передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою ст. 627 ЦК України, відповідно до якої сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Тобто, одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України пеня та штраф є формами неустойки.

Таким чином, діюче законодавство допускає можливість одночасного стягнення з учасника господарських відносин, що порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені, які не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

З урахуванням того, що відповідачем (за первісним позовом) допущено прострочення поставки товару за заявкою № 56204/1001 від 20.09.2017 та за заявкою № 59899/1001 від 12.10.2017, які направлялися до укладення сторонами додаткової угоди до договору № 1193-ДнОЭ про закупівлю товару від 19.09.2017, відповідно штраф розраховується виходячи від ціни договору № 1193-ДнОЭ від 19.09.2017 - 2 040 531, 00 грн.

Судова колегія погоджується з розрахунком суду, а саме суми штрафу за несвоєчасну поставку товару в межах 10 календарних днів (згідно п. 7.2.1. договору) який підлягає стягненню з відповідача у розмірі 102 026, 55грн., оскільки, як обгрунтовано зазначає суд, 5 % від суми (ціни) договору (2040531, 00 грн.) становить 102 026, 55 грн.

Доводи позивача в апеляційній скарзі про те, що судом безпідставно був нарахований штраф лише за одне порушення строку поставки та проігноровано той факт, що таке порушення було здійснено двічі відповідачем, а отже позивачем вірно нараховано штраф за кожне порушення строку поставки, не спростовують вищенаведеного законного висновку суду про стягнення саме 102 026,55 грн.

В іншій частині надані позивачем розрахунки пені та штрафу, здійснені відповідно до п. 7.2.2, п. 7.7. договору, відповідають вимогам законодавства, зокрема суми розраховані з моменту виникнення прострочення виконання зобов`язання відповідно до п.7.2.2. та п. 7.7 договору, з урахуванням додаткової угоди до договору, а тому є обґрунтованими вимоги позивача (за первісним позовом) про стягнення з відповідача (за первісним позовом) 10 923, 90 грн. - пені за несвоєчасну поставку товару понад 10 календарних днів, та 74 513, 33 грн. - штрафу у розмірі 5 % від суми договору за односторонню відмову від виконання своїх зобов`язань за договором, оскільки заявка № 4081/1001 від 22.01.2018 направлялася після укладення додаткової угоди до договору, якою було зменшено ціну договору до 1 490 266, 50 грн., тож 5 % від суми 1 490 266, 50 грн. становить 74 513, 33 грн.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Частиною 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч.2 ст.614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

З огляду на викладене, вимоги позивача (за первісним позовом) підлягають задоволенню частково, а саме з відповідача (за первісним позовом) на користь позивача (за первісним позовом) підлягають стягненню 102 026, 55 грн. - штрафу за несвоєчасну поставку товару в межах 10 календарних днів, 10923, 90грн.- пені та 74 513,33грн.- штрафу за односторонню відмову від виконання своїх зобов`язань за договором.

Відповідачем (за первісним позовом) заявлено клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій, які підлягає стягненню.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає про те, що при загальній вартості поставки в сумі 941 716,50грн. загальна сума застосованих судом першої інстанції штрафних санкцій, складає 187463,78 грн. - тобто майже 20% вартості поставки - що є, надмірним тягарем для ТОВ «Восток-Сервіс» та суперечить принципам добросовісності, справедливості та розумності, визначеним статтею 3 Цивільного кодексу України

Згідно зі ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання; майновий стан сторін, які беруть участь в зобов`язанні; не лише майнові, а й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Частиною 3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Зі змісту наведених норм вбачається, що при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд має дати належну оцінку правовідносинам сторін з точки зору винятковості випадку. Крім цього, зменшення розміру штрафних санкцій не є обов`язком суду, а є його правом і виключно у виняткових випадках.

Відповідач (за первісним позовом) не обґрунтував винятковість випадку у спірних правовідносинах сторін щодо обставин, які спричинили порушення строків встановлених договором, а саме п. 5.1. в частині поставки товару, та не звільняють відповідача (за первісним позовом) від відповідальності за порушення зобов`язання.

Крім того, сума пені та штрафу за несвоєчасну поставку товару та штрафу за односторонньому відмову від виконання своїх зобов`язань не є значною чи надмірно великою, виходячи із загальної ціни договору та часу прострочення поставки товару.

Згідно ст. 219 ГК України за невиконання або неналежне виконання господарських зобов`язань чи порушення правил здійснення господарської діяльності правопорушник відповідає належним йому на праві власності або закріпленим за ним на праві господарського відання чи оперативного управління майном, якщо інше не передбачено цим Кодексом та іншими законами. Засновники суб`єкта господарювання не відповідають за зобов`язаннями цього суб`єкта, крім випадків, передбачених законом або установчими документами про створення даного суб`єкта. Якщо правопорушенню сприяли неправомірні дії (бездіяльність) другої сторони зобов`язання, суд має право зменшити розмір відповідальності або звільнити відповідача від відповідальності. Сторони зобов`язання можуть передбачити певні обставини, які через надзвичайний характер цих обставин є підставою для звільнення їх від господарської відповідальності у випадку порушення зобов`язання через дані обставини, а також порядок засвідчення факту виникнення таких обставин.

Відповідач (за первісним позовом) не довів наявність обставин, передбачених ст.219 ГК України для зменшення розміру його відповідальності.

Беручи до уваги викладене, враховуючи недоведеність відповідачем (за первісним позовом) поважності причин неналежного виконання перед позивачем (за первісним позовом) зобов`язань за договором № 1193-ДнОЭ від 19.09.2017, враховуючи майновий стан обох сторін, судом обгрунтовано відмовлено у задоволенні клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій.

Щодо заявлених зустрічних позовних вимог судовою колегією встановлено.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем (за зустрічним позовом) поставлено, а відповідачем (за зустрічним позовом) прийнято товар за видатковими накладними № 3849 від 27.10.2017 на суму 55 200, 00 грн., № 4003 від 06.11.2017 на суму 162 150, 00 грн., № 4049 від 07.11.2017 на суму 140 760, 00 грн., № 4223 від 13.11.2017 на суму 4 830, 00 грн., № 4242 від 14.11.2017 на суму 200 790, 00 грн., № 4282 від 16.11.2017 на суму 4 830, 00 грн., № 4317 від 21.11.2017 на суму 190 440, 00 грн., № 4800 від 14.12.2017 на суму 182 716, 50 грн.

Відповідно до пунктом 4.1. договору № 1193-ДнОЭ від 19.09.2017, розрахунки проводяться шляхом оплати покупцем поставленого покупцю товару протягом 90 календарних днів з дати поставки відповідного товару на підставі отриманого покупцем рахунку та за умови надання постачальником належним чином оформленої податкової накладної, а також документів, передбачених розділом 5 цього договору.

Як зазначає позивач (за зустрічним позовом), відповідач (за зустрічним позовом) виконав грошові зобов`язання з порушенням строків встановлених договором, а саме п. 4.1., у зв`язку з чим просить суд стягнути з відповідача (за зустрічним позовом) пеню за несвоєчасну оплату товару у сумі 47 085, 83 грн.

Господарським судом міста Києва встановлено, що 22.04.2014 між Публічним акціонерним товариством "Перший український міжнародний банк" (далі - банк або фактор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Восток-Сервіс" укладено договір факторингу з регресом № 516/59.2, відповідно до якого, внаслідок відступлення права вимоги фактор замінює клієнта як кредитора боржника, у зв`язку з чим до фактора переходять відповідні права кредитора за контрактом, включаючи права на отримання вартості майна (продукції)/ виконаних робіт/ наданих послуг, суми будь - яких штрафних санкцій (неустойок, штрафів, пені) та суми інших платежів за контрактом.

Однак, фактор не набуває будь - яких обов`язків клієнта за контрактом перед боржником та третіми особами, зокрема, але не виключно, щодо поставки товару (продукції)/виконання робіт/надання послуг, заміни товару, його зберігання сплати клієнтом будь - яких компенсацій, штрафних санкцій за контрактом, податкових зобов`язань клієнта та інших обов`язків клієнта, що виникають з такої поставки товару (продукції) /робіт/послуг. Разом із відступленням права вимоги на користь фактора відступаються всі інші права вимог клієнта до боржника, що випливають із контракту з ним, зокрема, але не виключно, право вигодонабувача за договором страхування, права на забезпечення , що передане боржником за таким контрактом тощо ( у разі їх наявності та можливості відступлення).

Перелік боржників визначається сторонами у переліку боржників згідно додатку №1 до цього договору.

Так, додатком № 1 до договору № 516/59.2 від 22.04.2014 сторони погодили перелік боржників, зокрема за договором № 1193-ДнОЭ про закупівлю товару від 19.09.2017.

Відповідно до ч.1 ст.510 Цивільного кодексу України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

Згідно ст. 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

За приписами ст. 513 Цивільного кодексу України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 516 Цивільного кодексу України передбачено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.1077 Цивільного кодексу України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Статтею 1078 Цивільного кодексу України визначено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Таким чином, Публічне акціонерне товариство "Перший український міжнародний банк" внаслідок укладення договору факторингу з регресом № 516/59.2 від 22.04.2014, отримало право вимагати від відповідача (за зустрічним позовом) виконання зобов`язання з оплати поставленого за договором № 1193-ДнОЭ про закупівлю товару від 19.09.2017 товару та право стягнення нарахованих штрафних санкцій.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи 16.11.2017, 01.12.2017, 07.12.2017 та 27.12.2017 Акціонерним товариством "ДТЕК Дніпровські Електромережі" отримано від Публічного акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" повідомлення про відступлення права грошової вимоги № 59-3/16112017, № 59-3/01122017, № 59-3/07122017 та № 59-3/27122017, в яких банк повідомив про відступлення постачальником фактору прав грошових вимог відносно платежів за договором № 1193-ДнОЭ від 19.09.2017, у зв`язку з чим просив перераховати кошти в сумі зобов`язань з оплати поставленого товару за видатковими накладними № 3849 від 27.10.2017 на суму 55 200, 00 грн., № 4003 від 06.11.2017 на суму 162 150, 00 грн., № 4049 від 07.11.2017 на суму 140 760, 00 грн., № 4223 від 13.11.2017 на суму 4 830, 00 грн., № 4242 від 14.11.2017 на суму 200 790, 00 грн., № 4282 від 16.11.2017 на суму 4 830, 00 грн., № 4317 від 21.11.2017 на суму 190 440, 00 грн., № 4800 від 14.12.2017 на суму 182 716, 50 грн. на користь фактора на вказані у повідомленнях реквізити.

Відповідно до ч.1 ст.1082 Цивільного кодексу України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Тож, відповідачем (за зустрічним позовом) здійснено оплату поставленого товару у повному обсязі на користь Публічного акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк", що підтверджується платіжними дорученнями № від 16.05.2018 на суму 40 197, 63 грн., № від 14.05.2018 на суму 142 518, 87 грн., № від 11.04.2018 на суму 1 062, 60 грн., № від 11.04.2018 на суму 3 767, 40 грн., № від 16.04.2018 на суму 3 767, 40 грн., № від 18.04.2018 на суму 1 062, 60 грн., № від 19.04.2018 на суму 148 543, 20 грн., № від 19.04.2018 на суму 41 896, 80 грн., № від 26.03.2018 на суму 43 056, 00 грн., № 386346 від 28.03.2018 на суму 12 144, 00 грн., № від 05.04.2018 на суму 35 673, 00 грн., № від 05.04.2018 на суму 126 477, 00 грн., № від 05.04.2018 на суму 109 792, 80 грн., № від 05.04.2018 на суму 30 967, 20 грн., № від 12.04.2018 на суму 156 616, 20 грн., № від 11.04.2018 на суму 44 173, 80 грн.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного вбачається, що на підставі отриманих від банку повідомлень відповідач (за зустрічним позовом) відповідно до ст.1082 ЦК України здійснив платежі факторові, тож у даному випадку враховуючи укладений між Публічним акціонерним товариством "Перший український міжнародний банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Восток-Сервіс" договір факторингу з регресом № 516/59.2 від 22.04.2014 та набуття банком права вимагати від відповідача (за зустрічним позовом) виконання зобов`язання з оплати поставленого за договором № 1193-ДнОЭ про закупівлю товару від 19.09.2017 товару та права стягнення нарахованих штрафних санкцій, у Товариства з обмеженою відповідальністю "Восток-Сервіс" відсутні правові підстави для нарахування та стягнення з відповідача (за зустрічним позовом) пені за несвоєчасну оплату товару за договором № 1193-ДнОЭ про закупівлю товару від 19.09.2017 ( у сумі 47 085, 83 грн.), тож господарський суд м.Києва правомірно відмовив у задоволенні зустрічного позову.

Враховуючи викладене, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що апеляційні скарги не підлягає задоволенню, рішення Господарського суду міста Києва від 06.06.2019 не підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 273-279, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Восток-Сервіс " залишити без задоволення.

2. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські Електромережі" залишити без задоволення.

3. Рішення Господарського суду міста Києва від 07.05.2019 у справі № 910/17403/18 залишити без змін.

4. Матеріали справи №910/17403/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

5. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

В разі проголошення вступної та резолютивної частини постанови суду апеляційної інстанції зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 12.08.2019

Головуючий суддя С.А. Пашкіна

Судді А.І. Мартюк

Л.Г. Сітайло