РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

14.08.2019Справа № 910/7305/19

Господарський суд міста Києва в складі судді Коткова О.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу № 910/7305/19

за позовом Приватного акціонерного товариства Страхова компанія "ПЗУ Україна"

до Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія"

про стягнення грошових коштів

Без виклику учасників судового процесу.

СУТЬ СПОРУ:

04 червня 2019 року до Господарського суду міста Києва від Приватного акціонерного товариства Страхова компанія "ПЗУ Україна" (позивач) надійшла позовна заява б/н б/д до Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" (відповідач) про відшкодування збитків, завданих в результаті ДТП в сумі 20 829,78 грн. (двадцять тисяч вісімсот двадцять дев`ять гривень 78 копійок).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі договору добровільного страхування наземних транспортних засобів АМ № 104313 від 27.11.2015 року, внаслідок настання дорожньо-транспортної пригоди, позивачем виплачено відшкодування власнику пошкодженого застрахованого ним автомобіля марки "Volkswagen Touareg", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , тому, відповідно до ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України, позивач отримав право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Оскільки цивільна відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля марки "Daimler-Benz", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , водія якого визнаний винним у скоєнні ДТП, застрахована відповідачем, позивач просить суд стягнути з відповідача суму страхового відшкодування в розмірі 20 829,78 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.06.2019 року у справі № 910/7305/19 позовну заяву б/н б/д Приватного акціонерного товариства Страхова компанія "ПЗУ Україна" до Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" про стягнення грошових коштів залишено без руху, надано Приватному акціонерному товариству Страхова компанія "ПЗУ Україна" строк для усунення встановлених недоліків позовної заяви протягом 5 (п`яти) днів з дня вручення даної ухвали.

Так, поштове відправлення з ухвалою суду у даній справі було направлене Приватному акціонерному товариству Страхова компанія "ПЗУ Україна" за адресою: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців (Артема), 40, яка вказана в позовній заяві та відповідає адресі місцезнаходження товариства у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

У відповідності до відомостей з офіційного веб-сайту Державного підприємства "Укрпошта" за поштовим ідентифікатором № 228 вбачається, що поштове відправлення з ухвалою суду від 10.06.2019 року у справі № 910/7305/19 у точці видачі/доставки - 12.06.2019 року.

Крім того, поштове відправлення (ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.06.2019 року у справі № 910/7305/19) також було направлене Приватному акціонерному товариству Страхова компанія "ПЗУ Україна" за поштовою адресою: 03113, м. Київ, вул. Полковника Шутова, 9-А, 5-й поверх, оф. 526, яка вказана в позовній заяві. Поштове відправлення за вказаною адресою було отримано - 12.06.2019 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 236.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 4 ст. 116 Господарського процесуального кодексу України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Тобто, строк для усунення встановлених недоліків позовної заяви до 18.06.2019 року (включно).

13 червня 2019 року через відділ діловодства суду від Приватного акціонерного товариства Страхова компанія "ПЗУ Україна" надійшла заява б/н б/д "Про усунення недоліків позовної заяви (на виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху)", тобто подана до суду у встановлений строк.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.06.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/7305/19, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; встановлено відповідачу строк у п`ятнадцять днів з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позов із урахуванням вимог, передбачених статтею 165 Господарського процесуального кодексу України, з викладенням мотивів повного або часткового відхилення вимог позивача з посиланням на діюче законодавство; докази направлення відзиву позивачу.

01.07.2019 року через відділ діловодства суду від Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшла інформація про страхове покриття № 9-09/20062 від 27.06.2019 року.

04.07.2019 року через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву № 264-Ю від 27.06.2019 року, в якому відповідач проти позовних вимог заперечив посилаючись на те, що полісом № АЕ/8783259 був забезпечений транспортний засіб - мотоцикл Vірег, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , страхувальником за яким є ОСОБА_1 Транспортний засіб "Daimler-Benz", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 не був забезпеченим транспортним засобом за полісом № АЕ/8783259, і цивільно-правова відповідальність водія зазначеного транспортного засобу, ОСОБА_2 ПАТ «УТСК» не застрахована, у зв`язку з чим відповідачем було прийнято рішення про відмову у страховій виплаті, про що позивач був повідомлений листом за вих. № 675 від 10.11.2017 року. З огляду на наведене, у ПАТ «УТСК» відсутній обов`язок зі сплати страхового відшкодування за полісом № АЕ/8783259, за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 24.09.2016 року.

За ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

27.11.2015 року між Приватним акціонерним товариством Страхова компанія "ПЗУ Україна" (надалі - позивач, страховик) та ОСОБА_3 (страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземних транспортних АМ № 104313 «Пакет Avtomix», за яким було застраховано транспортний засіб - автомобіль "Volkswagen Touareg", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . Предметом договору є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону.

Відповідний страховий випадок настав 24.09.2016 року на Столичному шосе в м. Києві за участю автомобіля марки "Daimler-Benz", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який знаходився під керуванням ОСОБА_2 та застрахованого автомобіля "Volkswagen Touareg", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 .

За наслідками вказаної дорожньо-транспортної пригоди позивачем на підставі рахунку № АДСЧТ09094 від 03.10.2016 року було виплачено страхове відшкодування в розмірі 20 829,78 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 46589 від 06.10.2016 року (копія міститься в матеріалах справи). Вказаний розмір страхового відшкодування підтверджується наявним в матеріалах справи страховим актом № UA019/L01/01 від 05.10.2016 року.

У довідці № 251545 про дорожньо-транспортну пригоду (вих. № 41/11-23287/19вх від 02.11.2016 року) Управління патрульної поліції у м. Києві зафіксовано, що дорожньо-транспортна пригода, яка мала місце 24.09.2016 року сталася внаслідок порушення ОСОБА_2 . п. 13.1 Правил дорожнього руху України. Також у довідці № 251545 зазначено, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу "Daimler-Benz", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 застрахована ПАТ «СК «Юнівес» за полісом № АК/0597406.

Відповідно до постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 11.11.2016 року у справі № 752/16297/16-п (належним чином засвідчена копія постанови міститься в матеріалах справи) дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення ОСОБА_2 п. 13.1 Правил дорожнього руху України. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки "Daimler-Benz", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , не дотримався безпечного інтервалу, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем "Volkswagen Touareg", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що призвело до пошкодження транспортних засобів. ОСОБА_2 визнано винною у скоєнні правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

26.09.2017 року позивач звернувся до ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» з регресною вимогою № 1185-09/17 від 21.09.2017 року про компенсацію страхового відшкодування.

Листом № 675 від 10.11.2017 року ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» відмовило у виплаті страхового відшкодування, з підстав того, що транспортний засіб "Daimler-Benz", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 не був забезпеченим транспортним засобом за полісом № АЕ/8783259, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу "Daimler-Benz", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 застрахована ПАТ «СК «Юнівес» за полісом № АК/0597406, тому у ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» відсутні правові підстави для виплати страхового відшкодування.

04.10.2017 року позивач звернувся до ПАТ «СК «Юнівес» з регресною вимогою № 1184-09/17 від 21.09.2017 року про компенсацію страхового відшкодування.

Листом № 18/04/03-11 від 03.04.2018 року ПАТ «СК «Юнівес» відмовило у виплаті страхового відшкодування, з підстав того, що поліс № АК/0597406 є нікчемним на підставі п. 3 ч. 1 ст. 989 Цивільного кодексу України, тому у ПАТ «СК «Юнівес» відсутні правові підстави для виплати страхового відшкодування.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Пунктом 1 ст. 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Статтею 1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів громадян та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати громадянами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору (ч. 1 ст. 16 Закону України "Про страхування").

Відповідно до ст.ст. 8, 9 Закону України "Про страхування" страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов`язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Частинами 1, 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Вина ОСОБА_2 , який керував автомобілем марки "Daimler-Benz", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , встановлена у судовому порядку.

За приписами п. 9 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про страхування" в Україні здійснюється обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Положеннями ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Пунктом 1.7 ст. 1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" забезпеченим транспортним засобом є транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Відповідно до п. 1.8 ст. 1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховий поліс - єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору.

В обґрунтування позовних вимог позивач стверджує, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля "Daimler-Benz", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , на момент ДТП була застрахована у ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» за полісом № АЕ/8783259 та в ПАТ «СК «Юнівес» за полісом № АК/0597406, при цьому позивач вказує, що обов`язок з відшкодування збитків покладається саме на відповідача.

На підтвердження викладених в позовній заяві обставин позивач надав роздруківку з бази даних сайту МТСБУ щодо полісу № АЕ/8783259 та полісу № АК/0597406.

Згідно полісу № АЕ/8783259 був забезпечений транспортний засіб: "Daimler-Benz", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , тип ТЗ - А1, назва типу ТЗ - мотоцикли та моторолери до 300 куб.см, страховик: ПАТ «УТСК».

За полісом № АК/0597406 був забезпечений транспортний засіб: "Daimler-Benz", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , тип ТЗ - В3, назва типу ТЗ - легковий автомобіль від 2001 до 3000 куб.см, страховик: ПАТ «СК «Юнівес».

Відповідно до інформації № 9-09/20062 від 27.06.2019 року з єдиної централізованої бази даних Моторного (транспортного) страхового бюро України, наданої на запит суду, автомобіль марки "Daimler-Benz", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який на момент дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 24.09.2016 року, знаходився під керуванням ОСОБА_2 , застрахований ПАТ «СК «Юнівес» за полісом № АК/0597406.

Тобто, винною у ДТП особою є водій автомобіля "Daimler-Benz", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , цивільно-правова відповідальність власника якого згідно даних бази Моторного страхового бюро України застрахована у ПАТ «СК «Юнівес».

Отже, відповідач не являється страховиком цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу "Daimler-Benz", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , тому не може нести відповідальності за завдані ним під час ДТП іншій особі збитки.

Позивачем не доведено наявності у нього суб`єктивного права, яке було порушено відповідачем, оскільки ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» є неналежним відповідачем за згаданим позовом.

Враховуючи вищевикладене, позивач не довів суду належними та допустимими доказами того факту, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля "Daimler-Benz", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , була застрахована ПАТ «Українська транспортна страхова компанія», суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача суми відшкодування у розмірі 20 829,78 грн. є недоведеними та необгрунтованими.

Реалізуючи передбачене ст. 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється під час розгляду справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Дослідивши матеріали справи, виходячи з наведених позивачем аргументів та наданих ним доказів, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем відповідно до вимог господарського процесуального законодавства факту порушення його права або охоронюваного законом інтересу відповідачем.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно ст. 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Приймаючи до уваги встановлені судом факти та обставини, що були наведені вище, суд дійшов висновку, що надані відповідачем усні заперечення на позов не спростовують зазначених позивачем в позові доводів за встановлених вище судом фактів та обставин.

Суд зазначає, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч. 5 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Отже, рішення суду про задоволення позову може бути прийнято виключно у тому випадку, коли подані позивачем докази дозволять суду зробити чіткий, конкретний та безумовний висновок про обґрунтованість та законність вимог позивача.

Підсумовуючи викладені вище фактичні обставини, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, з підстав недоведеності та необґрунтованості факту порушення відповідачем прав позивача та охоронюваних законом інтересів, в аспекті ст.ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, за викладених в позовній заяві обставин.

Судові витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 73, 86, 129, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 14.08.2019р.

Суддя О.В. Котков