ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
УХВАЛА

"13" серпня 2019 р. Справа № 924/832/19

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Заверухи С.В., розглянувши матеріали заяви сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальність "Промінь" про забезпечення позову, подану одночасно з позовною заявою

за позовом сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Промінь", с. Суслівці Летичівського району Хмельницької області

до державного підприємства "Дослідне господарство "Зоря" Інституту сільського господарства Західного Полісся Національної академії аграрних наук України", с. Пирогівці Хмельницького району Хмельницької області

про стягнення 18915756,15 грн., з яких 13749850,98 грн. прострочене грошове зобов`язання, 958115,34 грн. пеня, 4124955,29 грн. 30 % штрафу, 82834,54 грн. 3% річних,

ВСТАНОВИВ:

13.08.2019р. на адресу суду надійшла заява сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Промінь" про забезпечення позову, відповідно до якої заявник просить суд:

накласти арешт на зібраний державним підприємством "Дослідне господарство "Зоря" Інституту сільського господарства Західного Полісся Національної академії аграрних наук України" (у тому числі за рахунок залучення суб`єктів господарювання у якості підрядників) врожай зерна сільськогосподарських культур 2019 року та розміщений у відповідних зернових складах, у тому числі, власниками яких є треті особи;

накласти арешт на грошові кошти, що підлягають та підлягатимуть сплаті на користь державного підприємства "Дослідне господарство "Зоря" Інституту сільського господарства Західного Полісся Національної академії аграрних наук України" покупцями (третіми особами) продукції рослинництва сільськогосподарських культур врожаю 2019 року за наслідками фактичного продажу вирощеної державним підприємством "Дослідне господарство "Зоря" Інституту сільського господарства Західного Полісся Національної академії аграрних наук України" продукції рослинництва врожаю 2019 року;

накласти арешт на готівкові та безготівкові грошові кошти, що перебувають у власності державного підприємства "Дослідне господарство "Зоря" Інституту сільського господарства Західного Полісся Національної академії аграрних наук України" та зберігаються, у тому числі, на розрахункових рахунках № НОМЕР_1 в АТ "ОТП Банк" м. Київ, МФО 300528, та в інших банківських та фінансових установах.

В обґрунтування поданої заяви посилається, зокрема, на значний розмір загальної суми заборгованості та невиконання відповідачем договірних зобов`язань перед позивачем. Крім того, заявник повідомляє у заяві, що боржник у даній справі є суб`єктом господарювання державної форми власності і на майно, яке передано йому на оперативне управління, неможливо звернути стягнення в рахунок виконання судового рішення. Єдиним джерелом доходів (прибутків) боржника є виробництво сільськогосподарської продукції (продукції рослинництва), при цьому лише за наслідками збору продукції рослинництва відповідного року та в подальшому її реалізації виникає можливість розрахуватись із накопиченими затратами, витратами та боргами, понесеними у процесі виробництва такої продукції. Як відмічено заявником, станом на поточну дату відбувається збір боржником зерна сільськогосподарських культур врожаю 2019 року із подальшою його реалізацією на користь третіх осіб. Вказано також, що у разі застосування заходів примусового виконання судового рішення, боржник у повному обсязі буде обмежений у можливості виробництва продукції врожаю наступного року з причин, зокрема, стягнення з рахунків боржника будь-яких обігових коштів, у тому числі тих, що будуть знаходитися на банківських рахунках з метою проведення розрахунків із кредиторами у рахунок придбання матеріально-товарних цінностей для використання у виробництві продукції (врожаю) відповідного року (2020 року). Заявник посилається також на встановленому факті розгляду судами інших справ, відповідачем по яких є державне підприємство "Дослідне господарство "Зоря" Інституту сільського господарства Західного Полісся Національної академії аграрних наук України", зокрема, справа № 924/601/19.

Статтею 124 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення статей 14, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову.

11.07.2018 року Верховний Cуд, розглядаючи справу № 509/5216/13-ц, зазначив, що забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Порядок забезпечення позову врегульовано положеннями глави 10 розділу І ГПК України.

Відповідно до частини 1 статті 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Положеннями ст. 136 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Суд зазначає, що заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду.

Важливою обставиною під час вжиття заходів забезпечення позову є пов`язаність відповідних дій відповідача та шкідливих результатів від їх вчинення з відповідним предметом позову та правами, з метою захисту яких такий позов подано.

Поряд з цим, за приписами ч. 3 ст. 13, ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ГПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Крім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтвердження доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Заявник у поданій заяві про забезпечення позову просить, зокрема, вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти та майно (зібраний врожай зерна сільськогосподарських культур 2019 року) відповідача (п. 1 ч. 1 ст. 137 ГПК України).

Слід зазначити, що умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Проте, матеріали справи не містять доказів на підтвердження наявності наведених обставин.

В той же час обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості. Навпаки, як вбачається зі змісту заяви про забезпечення позову, метою застосування заходів забезпечення позову, зокрема, накладення арешту на зібраний урожай 2019 року, є обмеження можливості для державного підприємства "Дослідне господарство "Зоря" Інституту сільського господарства Західного Полісся Національної академії аграрних наук України" виробництва продукції врожаю наступного року з причин стягнення з рахунків боржника обігових коштів на банківських рахунках з метою проведення розрахунків із кредиторами у рахунок придбання товарно-матеріальних цінностей для використання у виробництві продукції (врожаю) відповідного року (2020 року). Водночас, як зазначалося заявником, виробництво сільськогосподарської продукції є єдиним джерелом доходів державного підприємства "Дослідне господарство "Зоря" Інституту сільського господарства Західного Полісся Національної академії аграрних наук України". При цьому, заявником не надано доказів, які б підтвердили, що накладення арешту на зібраний урожай державного підприємства "Дослідне господарство "Зоря" Інституту сільського господарства Західного Полісся Національної академії аграрних наук України" не вплине на виробничу діяльність вказаної юридичної особи.

Звертається увага, що заявником не обгрутовано жодними доводами з посиланням на норми законодавства необхідність та можливість накладення арешту в межах даного позову на майно третіх осіб (зокрема арешту на зерно власниками яких є треті особи), як і не конкретизовано самих третіх осіб. Так, в разі задоволення даної заяви в цій частині будуть порушуватись права та інтереси осіб, які є (будуть) власниками товарно-матеріальних цінностей - зерна, що в свою чергу також виключає можливість задоволення даної заяви.

В статті 6 ГК України визначено принцип свободи підприємницької діяльності. Водночас принцип змагальності, закріплений у статті 13 ГПК України, встановлює право відповідача заперечити проти наявності боргу з широкого кола підстав. При цьому відповідач має право розраховувати на те, що його господарська діяльність під час розгляду спору по суті не зазнаватиме з боку держави свавільного утиску, у тому числі, й шляхом безпідставного арешту грошових коштів у значному розмірі.

Судом з поміж іншого оцінюється, що накладення арешту на майно (врожай зерна сільськогосподарських культур 2019 року) відповідача при тому, що предметом одночасно поданого позову є стягнення грошових коштів, не є адекватним способом забезпечення позову, в розумінні ст. 137 ГПК України. Заходи до забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову. Суд не вправі вживати такі заходи до забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог. Відтак, заявлені заходи забезпечення позову щодо накладення арешту на урожай, є фактично рівнозначними задоволенню, у майбутньому, позовних вимог. З урахуванням викладеного, суд вважає, що зазначений вище спосіб забезпечення позову, не відповідає критеріям розумності, обґрунтованості та адекватності.

Крім того, заявник вказує на реалізацію зібраного зерна сільськогосподарських культур на користь третіх осіб, при цьому надає лише договір про виконання сільськогосподарських робіт від 15.03.2019р. та акти здачі-приймання виконаних робіт (послуг) за договором від 15.03.2019р., що не можуть судом розцінюватися як належні докази. Однак, доказів реалізації зібраного зерна сільськогосподарських культур, зокрема, договорів купівлі-продажу, до матеріалів заяви заявник не надає. При цьому, сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Промінь" не конкретизовано третіх осіб, на користь яких відбувається продаж зібраного урожаю. Виходячи із зазначеного, необґрунтованим, на думку суду, є вимога заявника про накладення арешту на грошові кошти, що підлягають та підлягатимуть сплаті на користь державного підприємства "Дослідне господарство "Зоря" Інституту сільського господарства Західного Полісся Національної академії аграрних наук України" покупцями (третіми особами) продукції рослинництва сільськогосподарських культур врожаю 2019 року за наслідками фактичного продажу вирощеної державним підприємством "Дослідне господарство "Зоря" Інституту сільського господарства Західного Полісся Національної академії аграрних наук України" продукції рослинництва врожаю 2019 року, адже зазначене ґрунтується на припущенні щодо ймовірного отримання прибутку державним підприємством за рахунок продажу продукції рослинництва сільськогосподарських культур врожаю 2019 року покупцями, яких заявником не конкретизовано.

Разом з тим, у заяві про забезпечення позову заявником зазначено про наявний банківський рахунок підприємства "Дослідне господарство "Зоря" Інституту сільського господарства Західного Полісся Національної академії аграрних наук України" у АТ "ОТП Банк", однак не надано суду підтвердження того, що на вказаному рахунку наявні грошові кошти, на які може бути звернуто стягнення. Також заявник просить накласти арешт на готівкові та безготівкові грошові кошти, що перебувають у власності боржника, проте останній не конкретизує рахунки, на яки можуть зберігатися такі кошти та не уточнює інші банківські та фінансові установи, які можуть зберігати грошові кошти державного підприємства "Дослідне господарство "Зоря" Інституту сільського господарства Західного Полісся Національної академії аграрних наук України".

Як вказано в абз. 2 п. 1 та абз. 2 п. 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову від 26.12.2011 р. № 16 (із змінами), особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Водночас, заявником не надано жодних доказів на підтвердження необхідності забезпечити позов.

Принцип змагальності (ст. 13 ГПК України) та принцип рівності сторін (ст. 7 ГПК України), які тісно пов`язані між собою, є основоположними компонентами концепції "справедливого судового розгляду" у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції. Вони вимагають "справедливого балансу" між сторонами: кожній стороні має бути надана розумна можливість представити свою справу за таких умов, що не ставлять її чи його у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною.

Господарським судом при прийнятті ухвали було дотримано вказаних принципів та забезпечено сторонам справедливий судовий розгляд, взято до уваги інтереси учасників справи та почуто їх, що відповідає вимогам ГПК України та п. 1 ст. 6 Конвенції.

Згідно зі статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Суд зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент (рішення у справі "Серявін та інші проти України", пункт 58).

Згідно зі статтями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

За таких обставин, оцінивши доводи заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості, співмірності та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів учасників судового процесу, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 77, 136, 137, 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Промінь" від 09.08.2019р. (вх №05-08/1793/19 від 13.08.2019 р.) про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом десяти днів до Північно-західного апеляційного господарського суду.

Суддя С.В. Заверуха

Віддрук. 3 прим. : 1 - до справи; 2 - заявнику (31522, вул. Центральна, 18, с. Суслівці Летичівського району Хмельницької області);

3 державному підприємству "Дослідне господарство "Зоря" Інституту сільського господарства Західного Полісся Національної академії аграрних наук України" (с. Пирогівці Хмельницького району Хмельницької області).

Всім рекомендованим з повідомленням.