РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23.07.2019Справа № 910/5105/19

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІСТ - ГРУП»

до Київської міської митниці ДФС

Державної казначейської служби України

про стягнення 209 340, 62 грн.

Суддя Борисенко І.І.

Секретар судового засідання Холодна Н.С.

Представники сторін:

від позивача - Бакаєв О.С.;

від відповідача-1 - не з`явився;

від відповідача-2 - не з`явився.

Обставини справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ВІСТ-ГРУП" звернулося до Київської міської митниці ДФС, Державної казначейської служби України про стягнення 209 340,62 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що дії Київської митниці по проведенні митного переогляду товарів, ввезених ТОВ «ВІСТ ГРУП» на митну територію України призвели до завдання позивачу збитків, що полягає в оплаті штрафних санкцій перевізнику ПП «тРАНСКАРГО» в сумі 194 340,62 грн. та послуг з правничої допомоги «Адвокатське бюро «Віктор Васильцов і партнери», в особі керуючого Васильцова В.М. у сумі 15 000,00 грн. Вимоги заявлені з посиланням на ст. ст. 1173, 1174 ЦК України, ст. 225 ГК України, ст. 25 Бюджетного кодексу України.

Ухвалою суду від 23.04.2019 позов залишено без руху. Надано строк на усунення недоліків позовної заяви десять днів з дня вручення цієї ухвали.

08.05.2019 позивачем подана заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 13.05.2019 відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання призначено на 06.06.2019.

18.06.2019 через канцелярію Господарського суду міста Києва відповідач-1 подав відзив на позовну заяву, в якому заперечив щодо заявлених позовних вимог з тих підстав, що позивач добровільно виплатив кошти в розмірі 194 340,00 грн., у зв`язку з чим вказані втрати не можуть бути покладені на відповідача-1. Окрім того, відповідач-1 заперечив щодо стягнення витрат на правову допомогу.

02.07.2019 позивач подав до суду відповідь на відзив, в якій не погодився з твердженнями відповідача-1.

У судовому засіданні 02.07.2019 судом оголошено перерву до 23.07.2019.

04.07.2019 через канцелярію суду відповідач-1 подав заперечення на відповідь позивача.

09.07.2019 через канцелярію суду позивач подав пояснення в порядку, передбаченому ст. 161 ГПК України, в яких просив суд задовольнити вимоги повністю.

Відповідач-2 відзиву на позов не подав, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

У судове засідання 23.07.2019 представник відповідача-1 та представник відповідача-2 не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Про причини неявки суд не повідомили.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги повністю.

Розглянувши подані матеріали, суд дійшов до висновку, що наявні в матеріалах справи докази в сукупності достатні для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення, відповідно до ст.236 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 23.07.2019 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти нього, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

22 квітня 2015 року відповідачем-1 проведено митне оформлення та випущено у вільний обіг товар позивача за митними деклараціями від 22 квітня 2015 року № 100250003/2015/076526 та № 100200003/2015/066524.

Цього ж дня до Київської міської митниці ДФС надійшов лист Головного управління Служби безпеки України у місті Києві та Київській області від 22 квітня 2015 року № 51/7/4-2158 щодо проведення спільних оглядів (переоглядів) поставок товарів, які надходять на адресу позивача.

23.04.2015 відповідачем 1 проведено переогляд вантажу, митне оформлення якого здійснено за митними деклараціями від 22.04.2015 №100250003/2015/076526 та № 100200003/2015/066524.

04.06.2015 відповідачем-1 складено протоколи про порушення митних правил №0442/10000/15 та № 0443/10000/15, відповідно до яких в діях директора ТОВ «ВІСТ ГРУП» наявні ознаки порушення митних правил, передбачених ч.1 ст. 483 Митного кодексу України, та вилучено товар на митний склад.

Згідно декларацій від 22 квітня 2015 року №100250003/2015/076526 та №100200003/2015/066524 товар, який постачався за вищевказаними контрактами уповноваженою особою позивача Приватним підприємством «ТРАНСКАРГО», 21.04.2015 надійшов до міжнародного пункту пропуску «Іллічівський рибний порт» Одеської митниці ДФС та 22.04.205 року доставлений до Київської міської митниці ДФС (зона митного контролю відділу митного оформлення №3 митного поста «Західний», за адресою: Київська область, м. Вишневе, вул. Київська, 13, оформлені в режимі «ІМ - 40» за МД №10250003/2015/076524 на загальну суму 5 448, 96 доларів США та №100250003/2015/076526 на загальну суму 39 183, 30 доларів США.

04.06.2015 відповідачем-1 складено протоколи про порушення митних правил №0442/10000/15 та № 0443/10000/15, відповідно до яких вилучено товари за митними деклараціями від 22 квітня 2015 року № 100250003/2015/076526 та № 100200003/2015/066524 разом з контейнером MRKU№ 4782405 (який належить ТОВ «МЕРСК Україна ЛТД») та вилучено транспортний засіб д.р.н. НОМЕР_2/НОМЕР_3 , яким перевозився контейнер з товаром, що належить ТОВ «ВІСТ ГРУП».

Постановами Солом`янського районного суду міста Києва від 31 липня 2015 року, залишеними постановами Апеляційного суду міста Києва від 01 вересня 2015 року без змін, провадження у справах №3-4124/15 та №3-4123/15 за вказаними вище протоколами закриті за відсутності складу правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва по справі №826/23628/15, визнано протиправними дії посадових осіб Київської міської митниці ДФС, що виявилися у проведенні митного переогляду товарів, ввезених товариством з обмеженою відповідальністю "Віст Груп" на митну територію України згідно з митними деклараціями від 22 квітня 2015 року №100250003/2015/076526, №100250003/2015/076524 та випущених у вільний обіг, незаконному затриманні товару та транспортного засобу, створенні перешкод у здійсненні права володіння, користування та розпорядження майном, яке розмитнено за зазначеними митними деклараціями.

Вказана постанова Окружного адміністративного суду міста Києва по справі №826/23628/15, залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 13.09.2016 та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23.02.2017, а отже набрала законної сили.

Відповідно до частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Набранням чинності рішення Окружного адміністративного суду міста Києва по справі №826/23628/15, встановлено факт порушення службовими особами Київської міської митниці ДФС права ТОВ «ВІСТ ГРУП» вільно розпоряджатися своїм особистим майном, а саме товаром, який було ввезено на митну територію України та розмитнене на підставі митної декларацій №100250003/2015/076526 по контракту на поставку товарів укладеного позивачем з компанією «GIANT TRINITI LIMITED» (Китай) від 02.06.2014 №25-UK та митної декларації №100250003/2015/076524 по контракту на поставку товарів від 11.04.2014 №122-UK, укладеного позивачем з компанією «KAIPING JUNYUAN IMPORT AND EXPORT TRAIDING CO. LTD» (Китай).

Як встановлено судом, 15 червня 2015 року, транспортний засіб д.р.н. НОМЕР_2 / НОМЕР_3 повернуто власнику разом з контейнером MRKU №4782405, що належить ТОВ «МЕРСК УКРАЇНА ЛТД».

Доказом перебування транспортного засобу, товару в контейнері на митниці, є лист заступника начальника Київської міської митниці ДФС Кондратюка О.М. від 09.06.2015 року №3573/10/26-70-26-05 в якому останній вимагає забезпечити прибуття до відділу митного оформлення №3 митного посту «Західний» Київської міської митниці ДФС водія транспортного засобу д.р.н. НОМЕР_2 / НОМЕР_3 ОСОБА_1 для передачі вантажу на склад митного органу.

Таким, чином, починаючі з 22.04.2015 по 15.06.2015, відповідач-1 незаконно утримував, транспортний засіб, яким перевозився товар позивача.

Відповідно до договору від 10.06.2014 № 06/02-2014 про транспортно-експедиторське обслуговування ТОВ «ВІСТ ГРУП» було доручено компанії ПП «Транскарго» (експедитор - перевізник) здійснювати доставку вантажу морем із Китаю в Україну.

Згідно з п.2.1.2 договору перевізник організовує перевезення експортно-імпортних та транзитних вантажів різними видами транспорту, як по території України так і за її межами, відповідно до заявок або доручень замовника.

Пунктом 2.1.4 договору передбачено, що перевізник укладає договори та угоди з транспортними, експедиторськими та іншими суб`єктами господарювання для виконання зобов`язань по даному договору.

Також, п.2.2.5 договору встановлено обов`язок замовника оплачувати рахунки за послуги надані перевізником замовнику за тарифами, погодженими з замовником.

Відповідно до п.4.3.3 договору замовник відшкодовує усі витрати, фактично понесені перевізником по виконанню його доручення у випадку анулювання доручення, ненадання вантажу або простою транспортних засобів з вини замовника, включаючи штрафи, пред`явлені транспортними організаціями перевізнику, і сплачує відповідні винагороди за вже надані послуги.

Внаслідок протиправних дій працівників відповідача-1, що виявилися в незаконному затриманні товару та транспортного засобу, ТОВ «ВІСТ ГРУП» заподіяно збитки, які виразились у сплаті штрафних санкцій перевізнику ПП «Транскарго» в сумі 194 340,62 грн. Окрім того, позивач вказує, що у зв`язку з незаконним вилученням товару ТОВ «ВІСТ ГРУП» відповідачем-1 позивач вимушений був звернутися за правничою допомогою до адвокатського бюро «Віктор Васильцов і партнери», уклавши договір про надання правової допомоги від 21.09.2015 № 9, та сплативши послуги в сумі 15 000, 00 грн., що спричинило за твердженням позивача збитки на вказану суму.

Факт сплати коштів за простій автомобілю з контейнером та демередж на підставі рахунку - фактури від 19.06.2015 року № СФ - 0000596, акт здачі прийняття робіт (надання послуг) від 18.06.2019 № ОУ -00596/1 підтверджується платіжним дорученням від 07.09.2015 № 9498.

23.09.2015 року по накладній (вимозі) від 23.09.2015 №КРМ15-069691/131 службовими особами Київської міської митниці ДФС, було повернуто незаконно утриманий товар ТОВ «ВІСТ ГРУП»:

- гладилка «Швейцарська» в кількості 2010 шт. по ціні 53,41 грн. на загальну суму 107354,7 грн.;

- мастерок штукатурний для зовнішніх кутів в кількості 840 шт. по ціні 16,56 грн. на загальну суму 13908,00 грн., що разом складає 121262,7 грн.

Цього ж дня по накладній (вимозі) від 23.09.2015 №КРМ15-069692/132 службовими особи Київської міської митниці ДФС, було повернуто незаконно утриманий товар ТОВ «ВІСТ ГРУП»:

- валики для молярних робіт в кількості 121650 шт. по ціні 6,47 грн. на загальну суму 787 260,35 грн.;

- пензлі для фарбування в кількості 3888 шт. по ціні 21,79 грн. на загальну суму 84736,55 грн., що разом складає 971996,90 грн.

Таким чином, починаючі з 22 квітня 2015 року (дата утворення перешкод у вільному розпорядженні імпортованого товару) по 23 вересня 2015 року (дата повернення товару), службовими особами Київської міської митниці ДФС, безпідставно, в порушення діючого законодавство було обмежено право власності ТОВ «ВІСТ ГРУП» на товар на загальну суму 44632,26 доларів США (що відповідно інформації щодо офіційного курсу гривні до іноземних валют, розташованої сайті НБУ, складає 994232,69 грн.).

Згідно з ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 2 статті 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтею 20 Цивільного кодексу України визначено, що право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Статтею 13 Конституції України встановлено, що держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом.

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 56 Конституції України встановлено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст.ст. 1166, 1173, 1174 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Таким чином, до предмету доказування у даній справі належить встановлення факту неправомірних дій органу державної влади (бездіяльності), виникнення шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями (бездіяльністю) органу державної влади і заподіянням шкоди.

Для відшкодування шкоди за правилами ст.1173 Цивільного кодексу України необхідно довести такі факти:

а) неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії;

б) наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров`я тощо). У відносинах, що розглядаються, шкода - це не тільки обов`язкова умова, але і міра відповідальності, оскільки за загальним правилом ст. 1173 Цивільного кодексу України завдана шкода відшкодовується в повному обсязі;

в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.

Наявність всіх вищезазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди.

При цьому, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою полягає у тому, що наслідки у вигляді шкоди настають лише в результаті неправомірної поведінки відповідача, і є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.

Окружним адміністративним судом м. Києва у справі №826/23628/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІСТ ГРУП» до Київської міської митниці ДФС, що залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 13.09.2016, визнано протиправними дії посадових осіб Київської міської митниці ДФС, що виявились у проведення митного переогляду товарів, ввезених ТОВ «ВІСТ ГРУП» на митну територію України згідно з митними деклараціями від 22.04.2015 № 100250003/2015/076526 та № 100200003/076524 та випущених у вільний обіг, незаконному затриманні товару та транспортного засобу, створенні перешкод у здійсненні права володіння, користування та розпорядження майном, яке розмитнене за зазначеними митними деклараціями.

Отже, внаслідок противоправних дій відповідача-1, що виявилися в незаконному затриманні товару та транспортного засобу, створенні перешкод у здійснені права на володіння, користування та розпорядження майном, яке розмитнене і відпущене у вільний обіг, ТОВ «ВІСТ ГРУП» заподіяно збитки, які виразились у сплаті штрафних санкцій Перевізнику ПП «ТРАНСКАРГО» в сумі 194 340,62 грн.

Так, відповідно до договору від 10.06.2014 №06/02-2014 про транспортно-експедиторське обслуговування, за простій транспортного д.р.н. НОМЕР_2/НОМЕР_3 , який стався з вини відповідача-1 за період з 23.04.2015 по 15.06.2015, позивач вимушений був заплатити простій автомобіля з контейнером MRKU №4782405 в сумі 49 862,00 грн.

Крім цього, на виконання зазначеного вище договору позивач вимушений був відшкодувати демередж (поверхнормативне використання контейнерного обладнання протягом часу з моменту вивантаження контейнера з судна по час повернення його в порт), контейнер MRKU №4782405 в сумі 144 478,62 грн.

Заперечення відповідача-1 викладені у відзиві на позовну заяву судом не приймаються до уваги, оскільки відповідно до пункту 4.3.3 договору, Замовник відшкодовує усі витрати, фактично понесені Перевізником по виконанню його доручення у випадку анулювання доручення, ненадання вантажу або простою транспортних засобів з вини Замовника, включаючи штрафи, пред`явлені транспортними організаціями Перевізнику, і сплачує відповідні винагородження за вже надані послуги.

Таким чином, ТОВ «ВІСТ ГРУП», сплатило рахунок від 19.06.2015 №СФ-0000596, в якому додатково до загальних послуг по транспортуванню контейнера було сплачено простій автомобіля з контейнером MRKU №4782405 в сумі 49862,00 грн. та демередж контейнеру MRKU №4782405 в сумі 144478,62 грн. Підставою для оплати зазначеної суми крім рахунку-фактури, акту приймання-здачі наданих послуг стали претензія-вимога від 19.06.2019 №557 та калькуляцій по демереджу і простою.

Щодо посилання відповідача-1 на не здійснення перешкод для використання транспортного засобу, суд вказує наступне.

22 квітня 2015 року, ТОВ «ВІСТ ГРУП» було здійснено розмитнення товару, однак Київською міською митницею ДФС без достатніх правових підстав, що встановлено рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва у справі №826/23528/15, було позбавлено ТОВ «ВІСТ ГРУП» розпоряджатися своїм майном, та власників транспортного засобу і контейнеру.

У зв`язку з чим, ТОВ «ВІСТ ГРУП» було сплачено рахунок від 19.06.2015 №СФ-0000596, в якому додатково до загальних послуг по транспортуванню контейнера було сплачено простій автомобіля з контейнером MRKU №4782405 в сумі 49862,00 грн. та демередж контейнеру MRKU №4782405 в сумі 144478,62 грн.

Отже, виходячи з викладених вище обставин, позивач довів поданими доказами, що відповідачем-1 було заподіяно збитки позивачу в сумі 194 340, 00 грн. Судом встановлено наявність неправомірної поведінки відповідача-1, наявність шкоди та причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою.

Відтак, суд дійшов до висновку про задоволення заявлених позовних про стягнення з Державного бюджету України на користь позивача шкоди розмірі 194 340, 62 грн.

Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення визначено Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №845 від 03.08.2011.

В п.п.2 ч.1 п.35 вказаного Порядку визначено, що казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень.

Відповідно до Положення про Державну казначейську службу України, яке затверджено постановою Кабінету Міністрів України №215 від 15.04.2015р., Державна казначейська служба України (Казначейство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів.

Управління наявними коштами Державного бюджету України, у тому числі в іноземній валюті, коштами державних позабюджетних фондів і позабюджетними коштами установ та організацій, що утримуються за рахунок коштів Державного бюджету України, фінансування його видатків входить до компетенції Державної казначейської служби України.

Таким чином, позивачу надане право звернутися до суду з вимогою про відшкодування з Державного бюджету України державою в особі органів, які виконують функції управління коштами Державного бюджету, а не за рахунок коштів, виділених державою на утримання органів, що завдали шкоду.

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Бюджетного кодексу України відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом.

Відповідно до п. 2 ч. 9 Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України до законодавчого врегулювання безспірного списання коштів бюджету та відшкодування збитків, завданих бюджету відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) за рахунок коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) в межах бюджетних призначень за рішенням суду у розмірі, що не перевищує суми реальних збитків, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Крім того, позивачем в позовній заяві заявлена вимога про стягнення також 15 000,00 грн. збитків, а саме витрат на правову допомогу, за якою звернувся позивач у зв`язку з незаконним вилученням товару ТОВ «ВІСТ ГРУП» відповідачем-1.

В матеріалах справи наявний договір про надання правової допомоги від 21.09.2015 №9 та платіжне доручення про сплату юридичних послуг №10122 від 08.10.2015 на суму 15 000,00 грн.

У відповідності до статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті першій Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За приписами частини 3 статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано ст. 903 ЦК України, якою передбачено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до п. 1.1, 1.2 договору №9 від 21.09.2015, КЛІЄНТ (ТОВ «Віст-Груп») доручає, а АДВОКАТСЬКЕ БЮРО приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором. За цим договором АДВОКАТСЬКЕ БЮРО надає правову допомогу КЛІЄНТУ, пов`язану підготовкою та збиранням письмових доказів, підготовкою позовної заяви, представництво інтересів в суді з питань, пов`язаних з оскарженням до суду протиправних дій посадових осіб Київської міської митниці, які пов`язані з розмитненням товарів згідно з митними деклараціями №100250003/2015/076526 та № 100250003/2015/076524 від 22.04.2015 року.

Отже, відповідно до предмету договору про надання правової допомоги №9 від 21.09.2015, правова допомога, яка була надана позивачу пов`язана з підготовкою та збиранням письмових доказів, підготовкою позовної заяви, представництво інтересів в суді, зокрема в адміністративному суді під час слухання справи №826/23628/15 про визнання протиправними дій Київської міської митниці ДФС.

Відтак, розподіл вказаних витрат на правову допомогу, яка була надана в межах адміністративної справи не може вирішуватись в даній господарській справі.

Отже, в частині стягнення 15 000,00 грн. витрат на правову допомогу, визначених позивачем як збитків за надання адвокатським бюро «Віктор Васильцов і партнери» юридичних послуг, суд відмовляє, в цій частині позову, оскільки вказані витрати не є по своїй суті збитками в розумінні ст. 22 ГК України чи шкодою в розумінні ст.ст. 1166, 1173 ЦК України, а розподіл вказаних витрат на правову допомогу, яка була надана в межах адміністративної справи не може вирішуватись у даній справі.

Щодо витрат на правову допомогу заявлену в даній справі в розмірі 15 000,00 грн., суд вказує наступне,

Відповідно до частини 1 статті 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Так, Позивач разом з позовною заявою подав попередній (орієнтований) розрахунок судових витрат пов`язаних з наданням правничої допомоги адвоката в розмірі 15 000,00 грн.

25.07.2019 позивачем подано до суду клопотання про долучення доказів сплати витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000,00 грн.

Позивач скористався правом подати відповідні докази, згідно приписів ч.8 ст. 128 ГПК України до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Відповідно до ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаний з розглядом справи. До витрат пов`язаний з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідально до ч.4 ст. 129 ГПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволенні позову на відповідача.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

В матеріалах справи містяться копія укладеного між позивачем та Адвокатським бюро «Віктор Васильцов і партнери» договору про надання правової допомоги №12-03/19 від 12.03.2019, відповідно до якого клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання здійснювати захист, представництво та/або надавати інші види правової допомоги на умовах та в порядку, що визначені цим договором, акт наданих послуг від 12.03.2019 на суму 15000,00 грн., платіжне доручення №4098 від 03.06.2019 на суму 15 000,00 грн.

Відповідально до ч.4 ст. 129 ГПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволенні позову на відповідача.

Таким чином, у зв`язку з задоволенням позову, заявлена Позивачем вимога про стягнення з Відповідача 15 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу визнається судом обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи, що Позивач звільнений від сплати судового збору, у встановленому порядку, витрати по сплаті судового збору за розгляд позову, відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на Відповідача 1 в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 129, 231, 233, 236, 237, 238, 240 та 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІСТ - ГРУП» задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України (01601, місто Київ, вулиця Бастіонна, 6, ідентифікаційний код 37567646) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІСТ - ГРУП» (41100, Сумська область, м. Шостка, вул. Привокзальна, 1-а, ідентифікаційний код 33326775) грошові кошти в розмірі 194 340 (сто дев`яносто чотири тисячі триста сорок) грн. 62 коп. в рахунок відшкодування шкоди, завданої протиправними діями Київської міської митниці ДФС (03124, м. Київ, бульвар Гавела Вацлава, 8-А; ідентифікаційний код 39422888).

Стягнути з Київської міської митниці ДФС (03124, м. Київ, бульвар Гавела Вацлава, 8-А; ідентифікаційний код 39422888) в дохід спеціального фонду Державного бюджету України (р/р 3017, Одержувач: ГУК у м.Києві/м.Київ, Банк одержувача: Казначейство України (ЕАП), Код отримувача (МФО) 899998, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, код класифікації доходів бюджету: 22030101) 2 915 (дві тисячі дев`ятсот п`ятнадцять) грн. 10 коп. судового збору.

Стягнути з Київської міської митниці ДФС (03124, м. Київ, бульвар Гавела Вацлава, 8-А; ідентифікаційний код 39422888) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІСТ - ГРУП» (41100, Сумська область, м. Шостка, вул. Привокзальна, 1-а, ідентифікаційний код 33326775) 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн. витрат на правову допомогу.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 08.08.2019

Суддя І.І.Борисенко