ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2019 року м. ОдесаСправа № 923/433/19
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєляновського В.В., суддів: Лавриненко Л.В., Філінюка І.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі

апеляційну скаргу Комерційного виробничого приватного підприємства "Продсервіс"

на ухвалу господарського суду Херсонської області від 04.06.2019, суддя в І інстанції Закурін М.К., повний текст якої складено 04.06.2019 в м. Херсоні

у справі № 923/433/19

за позовом: Комерційного виробничого приватного підприємства "Продсервіс",

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "КПД-5 С"

про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників товариства

ВСТАНОВИВ:

У травні 2019 року Комерційне виробниче приватне підприємство «Продсервіс», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до господарського суду Херсонської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "КПД-5 С" про визнання недійсним рішення позачергових загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "КПД-5 С", оформленого протоколом № 102 від 23.05.2018, про звільнення з посади директора товариства ОСОБА_3 з 29.09.2017р., призначення на посаду директора товариства ОСОБА_4 з 30.09.2017р., призначення на посаду заступника директора товариства ОСОБА_5 з 24.05.2018р., призначення ОСОБА_6 відповідальною особою за проведення державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб -підприємців та громадських формувань щодо ТОВ "КПД-5 С".

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що оспорюване рішення позачергових загальних зборів учасників Товариства, оформлене протоколом № 102 від 23.05.2018, є недійсним як таке, що суперечить законодавству України, оскільки прийнято без повідомлення та без подальшої участі на зборах учасника Комерційного виробничого приватного підприємства "Продсервіс" та порушує корпоративні права ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по управлінню господарською діяльністю товариства.

Ухвалою господарського суду Херсонської області від 04.06.2019 року подання позовної заяви Комерційним виробничим приватним підприємством «Продсервіс», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнано зловживанням процесуальними правами, що полягає у ненаданні заявниками доказів сплати судового збору, при обізнаності з обов`язковістю їх подачі, та фактично є діями з маніпулювання автоматизованим розподілом справ між суддями, оскільки після його здійснення у випадку розподілу позову «необхідному судді» такі докази можуть бути надані, а в іншому випадку - ні, у зв`язку з чим позовну заяву Комерційного виробничого приватного підприємства «Продсервіс», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повернуто заявникам відповідно до частини 3 ст. 43 ГПК України.

Комерційне виробниче приватне підприємство "Продсервіс" у поданій до Південно-західного апеляційного господарського суду апеляційній скарзі просить зазначену ухвалу господарського суду Херсонської області від 04.06.2019 у справі № 923/433/19 скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Обґрунтовуючи підстави звернення з апеляційною скаргою скаржник вказує те, що оскаржувана ухвала винесена судом з порушенням норм процесуального права, дії позивачів безпідставно визнані судом зловживанням процесуальними правами, оскаржувана ухвала є упередженою та несправедливою по відношенню до позивачів з огляду на те, що позивачі звернулися до суду з даним позовом вперше. Доводи суду першої інстанції є надуманими та не ґрунтуються на дійсних обставинах, за яких позивачі звернулись до суду. Суд на власний розсуд хибно розтлумачив зміст дій позивачів і зробив навіть не логічний висновок щодо наявності в таких діях ознак зловживання процесуальними правами. Оскаржувана ухвала не відповідає вимогам ч. 1 ст. 2, ч. 3 ст. 236 ГПК України.

Крім цього, оскаржуваною ухвалою було порушено норму статті 174 ГПК України, відповідно до якої суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Виходячи з послідовності процесуальних дій суду, передбаченої ст.174 ГПК України, в даному випадку суд повинен був, зазначивши недоліки позовної заяви, залишити її без руху, вказавши точну суму судового збору, яку необхідно сплатити, і в якій частині кому з позивачів. Разом з тим, суд в порушення вимог ч. 1,2 ст.174 ГПК України повернув заявникам позовну заяву.

Крім того, всупереч ч.7 ст.174, п.6 ч. 1 ст. 255 ГПК України суд в оскаржуваній ухвалі зазначив, що вона не підлягає оскарженню. Суд з невідомих підстав припустився необ`єктивного та упередженого ставлення до даної справи або до позивачів по даній справі, оскільки в аналогічних випадках керувався вимогами ст.174 ГПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали оскарження, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне.

Звертаючись до господарського суду з даним позовом позивачі в обґрунтування пред`явлених вимог посилались на те, що 12.10.2009 року було проведено державну реєстрацію Товариства з обмеженою відповідальністю "КПД-5 С" (далі - Товариство). Комерційне виробниче приватне підприємство "Продсервіс" було одним із засновників Товариства з часткою у статутному капіталі у розмірі 62,2%. 20.02.2019 року КВПП «Продсервіс» за договорами дарування передало належну йому частку у статутному капіталі Товариства ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 31,1 % кожному. 23.05.2018 року відбулися позачергові загальні збори учасників Товариства, на яких були присутні наступні учасники: - Приватне підприємство «Приватне інженерне підприємство «Тоніка», розмір частки в статутному капіталі 24,1%; - Приватне підприємство «Будівельне підприємство «Престижбуд», розмір частки в статутному капіталі 13,7%; - Приватне підприємство «Приватне підприємство «Виробнича фірма «Паритет», розмір частки в статутному капіталі 30,2%. Згідно з прийнятим на цих зборах рішенням, оформленим протоколом № 102 від 23.05.2018р., звільнено ОСОБА_3 з посади директора Товариства з 29.09.2017р., призначено на посаду директора Товариства ОСОБА_4 з 30.09.2017р., призначено на посаду заступника директора Товариства ОСОБА_5 та надано йому право підписувати фінансові, господарські та інші документи в якості другого підписанта з 24.05.2018р., призначено ОСОБА_6 відповідальною за проведення державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб -підприємців та громадських формувань щодо ТОВ "КПД-5 С". Рішення позачергових загальних зборів учасників Товариства, оформлене протоколом № 102 від 23.05.2018, є недійсним як таке, що суперечить законодавству України, оскільки прийнято без повідомлення та без подальшої участі на зборах учасника Комерційного виробничого приватного підприємства "Продсервіс" та порушує корпоративні права ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по управлінню господарською діяльністю товариства.

Суд першої інстанції повертаючи позовну заяву заявникам виходив із того, що за змістом частини 1 статті 164 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. У свою чергу, відповідно до частини 1 статті 3 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви. Отже, сплата судового збору є обов`язковою умовою при подачі позову.

Проте, заявники доказів сплати судового збору не подали, у додатках до позову про це не зазначили, хоча, згідно з даними діловодства суду у період з 2009 по 2019 роки одним із учасників позову - КВПП "Продсервіс" неодноразово заявлялися позови у якості позивача зі сплатою судового збору.

За змістом статті 43 ГПК України вчинення дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями, визнається зловживанням процесуальними правами.

У даному випадку суд констатував, що ненадання заявниками доказів сплати судового збору, при обізнаності з обов`язковістю їх подачі, фактично, є діями з маніпулювання автоматизованим розподілом справ між суддями, оскільки після його здійснення у випадку розподілу позову «необхідному судді» такі докази можуть бути надані, а в іншому випадку - ні. Резюмуючи наведене, суд прийшов до висновку, що позивачі допустили зловживання процесуальними правами.

Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком місцевого суду, з огляду на таке.

Згідно з частиною першою і другою статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до частини першої статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Частинами першою, другою і третьою статті 43ГПК України визначено, що учасники процесу та їх представники повинні добросовісно користуватись процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема:

1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, спрямованих на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;

2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;

3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;

4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи, або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;

5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Колегія суддів зазначає, що обов`язок добросовісного користування процесуальними правами передбачає їх використання не на шкоду іншим учасникам, а також не всупереч завданням господарського судочинства.

Як передбачено частиною другою статті 43 ГПК України, залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, до яких, зокрема, віднесено вчинення дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями.

Водночас, ГПК України не містить критеріїв визначення дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями, а тому однозначно встановити, що ненадання заявниками доказів сплати судового збору фактично є діями з маніпулювання автоматизованим розподілом справ між суддями, без дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, не вбачається за можливе.

Висновок про дії, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями, не повинен ґрунтуватися на припущеннях. В іншому разі висновок про те, що подання такого позову є зловживанням процесуальними правами, не буде переконливим і, відповідно, повернення позовної заяви заявникам може бути розцінене як порушення права позивачів на судовий захист.

У частині першій статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, підставою звернення до господарського суду з позовом є порушення прав чи охоронюваних законом інтересів особи, яка звертається з таким позовом. При цьому, реалізуючи своє право на судовий захист, позивач визначає зміст свого порушеного права або охоронюваного законом інтересу та обґрунтовує підстави позову, виходячи з власного суб`єктивного уявлення про порушення, невизнання чи оспорювання своїх прав або охоронюваних законом інтересів, а також визначає спосіб захисту такого права.

У свою чергу, суд перевіряє доводи позивача і, в залежності від встановленого, вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту. Вирішуючи спір, суд надає об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу, а також визначає, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Апеляційний господарський суд, перевіряючи висновки місцевого господарського суду щодо наявності правових підстав для визнання дій позивачів у зв`язку з поданням позову у справі зловживанням процесуальними правами, виходить з того, що звернення Комерційного виробничого приватного підприємства "Продсервіс", ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з позовом у даному випадку є реалізацією права на судовий захист в обраний позивачами спосіб.

Отже, суд апеляційної інстанції дослідивши обставини справи з дотриманням наведених приписів матеріального і процесуального права, врахувавши, що самі лише припущення без дослідження всіх обставин справи в їх сукупності не можуть достеменно свідчити про ознаки вчинення дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями, приходить до висновку, що в даному випадку визнання дій позивачів зловживанням процесуальними правами у розумінні статті 43 ГПК України та повернення у зв`язку з цим позовної заяви без розгляду є обмеженням доступу до правосуддя, порушенням принципів рівності і змагальності.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 164 ГПК України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Водночас, статтею 174 ГПК України унормовано, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 176 цього Кодексу.

Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Отже, враховуючи що до поданої Комерційним виробничим приватним підприємством "Продсервіс", ОСОБА_1 та ОСОБА_2 позовної заяви не додано документів, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, місцевий господарський суд у даному випадку повинен був, вказавши про недоліки позовної заяви, залишити її без руху, зазначивши точну суму судового збору, яку необхідно сплатити. І лише у разі не усунення позивачами недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, визнати заяву неподаною і повернути заявникам.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 280 ГПК України встановлено, що підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З урахуванням викладеного апеляційний господарський суд приходить до висновку, що оскаржувана ухвала місцевого господарського суду про повернення позовної заяви заявникам підлягає скасуванню з передачею заяви на розгляд суду першої інстанції.

З огляду на те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, то з урахуванням ст. 129 ГПК України розподіл судових витрат у справі, у тому числі витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги, має здійснити господарський суд, який прийматиме рішення по суті спору, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 253, 269, 270, 271, 275, 277, 280-284 ГПК України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комерційного виробничого приватного підприємства "Продсервіс" задовольнити

Ухвалу господарського суду Херсонської області від 04 червня 2019 у справі № 923/433/19 скасувати.

Заяву Комерційного виробничого приватного підприємства «Продсервіс», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 передати на розгляд господарського суду Херсонської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 06.08.2019.

Головуючий суддя: Бєляновський В.В.

Судді: Лавриненко Л.В.

Філінюк І.Г.