РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.08.2019Справа № 910/8560/19
Господарський суд міста Києва у складі судді Ярмак О.М., за участю секретаря судового засідання Лук`янчук Д.Ю., розглянувши матеріали господарської справи

За позовом Міністерства оборони України (03168, м.Київ, просп.Повітрофлотський, 6, )

до Приватного акціонерного товариства "Айбокс Банк" (03150, м.Київ, вул.Ділова, 9-а, )

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "ЄВРО КЛАСС" (02002, м.Київ, вул.С.Сагайдака, 101, )

про стягнення 151 440,00 грн.

Представники учасників справи:

від позивача: Ніколова В.М. за дов.

від відповідача: Прусов В.М. за дов.

від третьої особи: Марків Н.В. за дов.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Міністерство оборони України звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Айбокс Банк" про стягнення 151 440,00 грн. гарантійного платежу за невиконання ТОВ "ЄВРО КЛАСС" своїх зобов`язань по договору поставки № 286/2/18/64 від 18.07.2018, які були забезпечені відповідачем, як гарантом за Гарантією № 3965-0718/ERL3v від 16.07.2018.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує на те, що відповідач не виконав свої зобов`язання, що передбачені за банківською гарантією № 3965-0718/ERL3v від 16.07.2018, а саме не сплатив грошові кошти, передбачені даною гарантією, що і стало підставою для звернення до суду з відповідним позовом.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.07.2019 відкрито провадження у справі №910/8560/19 за правилами спрощеного позовного провадження, залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "ЄВРО КЛАСС"; судове засідання призначено на 30.07.2019.

19.07.2019 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечує, стверджує, що надана позивачем вимога за гарантією не містить підтвердження неналежного виконання принципалом договірних зобов`язань, позивачем не долучено до вимоги документів, що підтверджують обставини настання гарантійного випадку. Зауважує, що сторонами було підписано договір поставки № 286/2/18/64 - 18.07.2018, водночас визначено строк поставки товару до 30.06.2018 включно, що не відповідає встановленим цивільним законодавством вимогам щодо розумності та справедливості, та свідчить про виникнення зобов`язання у постачальника - ТОВ «ЄВРО КЛАС»» з поставки товару не раніше дати підписання договору - 18.07.2018, за видатковими накладними обумовлений договором товар був переданий 25.07.2018, що враховуючи некоректно зазначений строк поставки, підтверджує належне виконання постачальником своїх зобов`язань, поставку товару в межах дії договору та відсутність підстав для виплати банківської гарантії на заявлену суму.

26.07.2019 відповідач подав до суду заяву про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

У судовому засіданні 30.07.2019 судом відмовлено у задоволенні заяви відповідача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, оголошено перерву у засіданні суду до 13.08.2019.

01.08.2019 позивач подав до суду відповідь на відзив, в якій надав власні доводи щодо належного оформлення вимоги до відповідача про виплату суми забезпечення банківської гарантії, відповідності умовам договору, які є обов`язковими для сторін, тендерній документації та Закону України «Про публічні закупівлі», позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі.

05.08.2019 третя особа подала до суду пояснення по справі, в яких учасник справи пояснив, що видаткові накладні були підписані сторонами 25.07.2018, а договір - 18.07.2018 у зв`язку із тим, що одним із учасників процедури закупівлі було оскаржено процедуру та результати закупівлі, а договір підписано із строком поставки до 30.06.2018, відповідно до умов тендерної документації, у зв`язку із розглядом скарги на процедуру закупівлі, у період з 12.06.2018 по 11.07.2018 виконання договору не здійснювалось, тому постачальник не мав можливості виконати своє зобов`язання.

У судовому засіданні 13.08.2019 представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, представники третьої особи та відповідача проти позову заперечували.

Судом на підставі ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, заслухавши пояснення представників позивача, відповідача та третьої особи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

Міністерством оборони України проведено процедуру відкритих торгів на закупівлю Машин для обробки продуктів харчування, виробництва напоїв та обробки тютюну (4221) (Пароконвекційна піч у комплекті з двома направляючими візками-рамами на 20 рівнів), ідентифікатор закупівлі UA-2018-04-13-001823-a.

Рішенням тендерного комітету Міністерства оборони України (протокол № 75/223/6 від 12.06.2018) визначено переможцем закупівлі ТОВ «ЄВРО КЛАСС» та прийнято рішення про намір укласти з ним договір.

Відповідно до Гарантії №3965-0718/ERL3v від 16.06.2018, виданій Приватним акціонерним товариством "Айбокс Банк", Приватне акціонерне товариство "Айбокс Банк" прийняло на себе безвідкличні та безумовні зобов`язання сплатити повну суму тендерного забезпечення у розмірі 151 440 грн. на користь бенефіціара - Міністерства оборони України у випадку настання обставин, які передбачені цією гарантією, зокрема після отримання письмової вимоги бенефіціара, в якій стверджується про те, що принципал - ТОВ «ЄВРО КЛАСС» не виконав (неналежним чином) виконав свої зобов`язання щодо якості, кількості, строків постачання товару відповідно договору .

18.07.2018 між позивачем -Міністерством оборони України (замовник) та ТОВ «ЄВРО КЛАСС» (постачальник) був укладений договір № 286/21/18/64 про поставку товарів для державних потреб матеріально-технічних засобів продовольчої служби (за кошти Державного бюджету України), за умовами якого постачальник зобов`язався у 2018 році поставити Міністерству оборони України машини для обробки продуктів харчування, виробництва напоїв та обробки тютюну (4221) (Пароконвекційна піч у комплекті з двома направляючими візками-рамами на 20 рівнів), а саме: Піч пароконвекційна PROMAX PDE-120-LD, зазначений у специфікації, а замовник - забезпечити приймання та оплату товару в кількості, у строки.

Вимогою № 286/6/7066 від 26.12.2018 позивач звернувся до відповідача та повідомив, що постачальником порушено умови договору № 286/2/18/64 від 18.07.2018, станом на 30.06.2018 визначений обсяг товару повністю не поставлений, тому просив перерахувати на користь Міністерства оборони України кошти у розмірі 151 440,00 грн. безумовної безвідкличної банківської гарантії.

Також позивач звернувся із претензією № 286/6/6918 від 20.12.2018 до ТОВ «ЄВРО КЛАСС» на суму 396 167,04 грн. штрафних санкцій, нарахованих за неналежне виконання зобов`язань щодо поставки товару по договору № 286/2/18/64 від 18.07.2018.

Листами за вих.№ 401/12-б/б-01 від 25.01.2019, № 651/12-б/б-01 від 06.02.2019 ПАТ «Айбокс Банк» повідомив Міністерство оборони України, що долучені до вимоги копії документів не відповідають встановленим вимогам щодо їх засвідчення, не надано документів, що підтверджено обставини настання гарантійного випадку, надав роз`яснення щодо умов поставки товару та відсутності прострочення виконання зобов`язання.

За таких обставин, оскільки відповідачем не виконано свого обов`язку за Гарантією №3965-0718/ERL3v від 16.06.2018, звертаючись з даним позовом до суду, позивач просить суд стягнути з відповідача банківську гарантію у сумі 151 440,00 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, судом встановлено наступне.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, гарантією.

Згідно зі ст. 560 Цивільного кодексу України за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 Господарського кодексу України гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управненої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов`язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов`язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні.

Суд зазначає, що гарантія може забезпечувати як грошове так і не грошове зобов`язання боржника, так як законом не встановлено будь-яких обмежень щодо можливості застосування такого способу забезпечення в залежності від правової природи основного зобов`язання.

При цьому, відповідальність гаранта перед кредитором носить виключно грошовий характер. При порушенні боржником основного зобов`язання гарант повинен лише сплатити грошову суму відповідно до умов гарантії, а не виконати забезпечене зобов`язання в натурі (передати товар, виконати роботи, надати послуги, тощо).

Відповідно до п. 2 Положення про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах, затвердженого постановою НБУ 15.12.2004 № 639 (надалі - Положення) гарантія - це спосіб забезпечення виконання зобов`язань, відповідно до якого банк-гарант (банк, який надає гарантію на користь бенефіціара) бере на себе грошове зобов`язання перед бенефіціаром (особа, на користь якої надається гарантія) сплатити кошти в разі настання гарантійного випадку. Зобов`язання банку-гаранта перед бенефіціаром не залежить від базових відносин, які забезпечуються такою гарантією (їх припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли посилання на такі базові відносини безпосередньо міститься в тексті гарантії.

Відповідно до п. 5 розділу 1 Положення банк-гарант може надавати такі види гарантій: платіжні гарантії, гарантії повернення авансового платежу, тендерні гарантії (гарантії забезпечення пропозиції), гарантії виконання, гарантії повернення позики тощо.

Відповідно до ст. 562 Цивільного кодексу України зобов`язання гаранта перед кредитором не залежить від основного зобов`язання (його припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли в гарантії міститься посилання на основне зобов`язання.

Гарант відповідає перед кредитором за порушення основного зобов`язання боржником. Проте, особливістю гарантії є те, що її чинність не залежить від дійсності або чинності основного зобов`язання, що забезпечується гарантією. Отже, гарантійне зобов`язання носить самостійний, автономний характер по відношенню до основного зобов`язання.

Водночас, оскільки гарант відповідає перед кредитором за порушення основного зобов`язання боржником, законне право вимоги кредитора до гаранта може виникнути лише у випадку невиконання або неналежного виконання зобов`язання боржником.

Відповідно до ч. 1 ст. 563 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії.

Таким чином, зобов`язання гаранта здійснити його виконання відповідно до умов гарантії виникає лише після порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією. При цьому, для пред`явлення гаранту вимоги кредиторові достатньо лише факту порушення боржником виконання основного зобов`язання.

За приписами ч. 1 ст. 565 ЦК України гарант має право відмовитися від задоволення вимоги кредитора, якщо вимога або додані до неї документи не відповідають умовам гарантії або якщо вони подані гарантові після закінчення строку дії гарантії.

Тож, обов`язок гаранта сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії настає за умови порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією та направлення кредитором гаранту письмової вимоги разом із зазначеними в гарантії документами. За відсутності однієї із вказаних умов відповідальність гаранта не настає.

У правовідносинах із забезпечення виконання зобов`язання банківською гарантією для висновку про те, чи має право бенефіціар отримати від гаранта грошову суму гарантії, має значення наявність у бенефіціара відповідного права на отримання суми банківської гарантії у разі прострочення принципалом виконання свого зобов`язання саме на час отримання суми банківської гарантії, тобто існування у кредитора (бенефіціара) права прийняти від гаранта виконання зобов`язання за гарантією.

За умовами Гарантії №3965-0718/ERL3v від 16.06.2018 гарант (позивач) зобов`язався виплатити бенефіціару повну суму тендерного забезпечення у розмірі 151 400 грн. за письмовою вимогою бенефіціара, в якій стверджується про те, що принципал - ТОВ «ЄВРО КЛАСС» не виконав (неналежним чином) виконав свої зобов`язання щодо якості, кількості, строків постачання товару відповідно до договору.

Відмовляючи у задоволенні вимоги позивача про виплату банківської гарантії, відповідач вказував на те, що вимоги не відповідали умовам Гарантії, зокрема, позивачем не було надано доказів на підтвердження настання гарантійного випадку.

Судом надано правову оцінку правовідносинам принципала та бенефіціара за основним зобов`язанням, що було забезпечене гарантією на спірну суму.

Так, за умовами укладеного між ТОВ «ЄВРО КЛАСС» та Міністерством оборони України договором № 286/21/18/64 про поставку товарів для державних потреб матеріально-технічних засобів продовольчої служби (за кошти Державного бюджету України) від 18.07.2018, відповідно до узгодженої ними у п.1.2 договору Специфікації, ТОВ «ЄВРО КЛАСС» зобов`язалось здійснити поставку товару: Піч пароконвекційна PROMAX PDE-120-LD у кількості 10 шт, загальною вартістю 3 028 800,00 грн., у строк - до 30.06.2018 включно.

Відповідно до частин 1, 2 статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 статті 631 ЦК України передбачено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Разом з тим, умова договору, який підписаний сторонами 18.07.2018 про встановлення строку поставки до 30.06.2018 свідчить про те, що сторонами не був узгоджений строк постачання товару, оскільки зазначення дати поставки до моменту виникнення правовідносин сторін за даним правочином виключає відповідальність за порушення вказаного строку поставки.

Матеріалами справи підтверджено та позивачем не спростовано, що за видатковими накладними № 580, № 313, № 325, № 312, №334, № 314 від 25.07.2018 ТОВ «ЄВРО КЛАСС» здійснило передачу, а позивач прийняв обумовлений договором товар у кількості 10 одиниць.

Умовами п.2.4 договору визначено, що приймання товару за кількістю та якістю оформляється актом приймання-передачі, який складає одержувач замовника на кожну партію товару після закінчення приймання товару. Належним чином оформлені документи: акт приймання, видаткова накладна постачальника та повідомлення-підтвердження, є підтвердженням приймання товару.

Судом прийнято до уваги, що Акт приймання № 537, Повідомлення-підтвердження №350/176/07/бн/21, копії яких долучені до справи, підписані та затверджені замовником 29.11.2018 без будь-яких зауважень щодо якості товару, строку поставки, при цьому Акт містить посилання на отримання товару за видатковою накладною № 313 від 25.07.2018.

Таким чином, підписання сторонами документів про остаточне приймання товару - 29.11.2018 не спростовує того, що фактично поставка по договору відбулась 25.07.2018.

Крім того, умовами п.10.1 договору визначено, що договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31.12.2018, а в частині проведення розрахунків до повного їх завершення.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Пункт 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначає що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Всупереч ст. 74, 77 ГПК України, позивачем не надано належних доказів та не доведено факту неналежного виконання ТОВ «ЄВРО КЛАСС» зобов`язань за договором № 286/21/18/64 про поставку товарів для державних потреб матеріально-технічних засобів продовольчої служби (за кошти Державного бюджету України) від 18.07.2018.

Враховуючи, що у Специфікації сторонами некоректно викладено строк постачання, і фактично постачальник виконав своїх зобов`язань впродовж двох тижнів з дати підписання договору, у т.ч. в межах дії договору, що позивачем не спростовано, факт прострочення строків поставки товару по договору відсутній.

За таких обставин, за відсутності порушення принципалом зобов`язань за основним зобов`язанням перед бенефіціаром, суд не вбачає підстав для виплати відповідачем забезпечувальних коштів у заявленій сумі 151 440,00 грн. по виданій ним безвідкличній безумовній гарантії №3965-0718/ERL3v від 16.06.2018.

Оскільки, згідно з положеннями ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх, зокрема, вимог (частини перша, третя статті 13), що позивачем здійснено не було, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог Міністерства оборони України до "Айбокс Банк" про стягнення 151 440,00 грн. гарантійного платежу за Гарантією № 3965-0718/ERL3v від 16.07.2018 у зв`язку із необґрунтованістю та недоведеністю.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 86, 129, 233, 236-240, 250-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Судові витрати покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

Повне рішення складено 16.08.2019

Суддя О.М.Ярмак