СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" серпня 2019 р. Справа №922/1974/19

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Хачатрян В.С., суддя Россолов В.В., суддя Склярук О.І.,

при секретарі Довбиш А.Ю.,

за участю представників:

Прокуратури Харківської області - Ногіна О.М., службове посвідчення №032167 від 11.02.2015 року;

першого відповідача - не з`явився;

другого відповідача - не з`явився;

третього відповідача - Гордєєв С.В., посвідчення №5142 від 30.08.2018 року; ордер ЛВ№142085 від 24.07.2019 року;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу керівника Первомайської місцевої прокуратури Харківської області, м.Первомайський, Харківська область, (вх.№2169Х/1-40) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 26.06.2019 року по справі №922/1974/19,

за позовом Першого заступника керівника Первомайської місцевої прокуратури Харківської області в інтересах держави, м.Первомайський, Харківська область,

до 1. Берецької сільської ради Первомайського району Харківської області,

2. фізичної особи ОСОБА_1 , м.Харків,

3. Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірми «Україна Нова», с.Закутнівка, Харківська область,

про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок та зобов`язання повернути земельні ділянки,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2019 року Перший заступник керівника Первомайської місцевої прокуратури Харківської області в інтересах держави звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Берецької сільської ради Первомайського району Харківської області, фізичної особи ОСОБА_1 та Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірми «Україна Нова» про:

- визнання незаконним та скасування рішення сесії Берецької сільської ради №9 від 27.12.2013 року, яким ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її в оренду для ведення фермерського господарства;

- визнання незаконним та скасування рішення сесії Берецької сільської ради Первомайського району Харківської області №2 від 17.09.2014 року «Про передачу земельної ділянки в оренду в межах села Берека Первомайського району Харківської області та встановлення розміру орендної плати»;

- визнання недійсним, укладений 20.02.2015 року між Берецькою сільською радою Первомайського району Харківської області та ОСОБА_1 договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства, площею 9,4 га, яка розташована в межах Берецької сільської ради Первомайського району Харківської області з кадастровим номером НОМЕР_1 , скасувати його державну реєстрацію та повернути земельну ділянку територіальній громаді Берецької сільської ради в особі Берецької сільської ради Первомайського району Харківської області.

- визнання недійсним, укладений 10.06.2015 року між ОСОБА_1 та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірми «Україна Нова» договір суборенди земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства, площею 9,4 га, яка розташована в межах Берецької сільської ради Первомайського району Харківської області з кадастровим номером НОМЕР_1 та скасувати його державну реєстрацію;

- повернути земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1 територіальній громаді Берецької сільської ради в особі Берецької сільської ради Первомайського району Харківської області;

- судовий збір стягнути з відповідачів пропорційно.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 26.06.2019 року у справі №922/1974/19 (суддя Пономаренко Т.О.) відмовлено у відкритті провадження у справі з посиланням на п.1 ч.1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України.

Позивач з вказаною ухвалою суду першої інстанції не погодився та звернувся до суду апеляційної інстанції зі скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті ухвали норм права, просить:

- до участі у справі залучити Прокуратуру Харківської області, повідомивши про місце, час та дату розгляду справи;

- скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 26.06.2019 року та передати справу на розгляд до суду першої інстанції;

- судові витрати за подання апеляційної скарги відшкодувати на користь Прокуратури Харківської області за рахунок відповідачів;

- про дату, час та результати розгляду апеляційної скарги повідомити учасників справи.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд першої інстанції приймаючи оскаржувану ухвалу посилався на те, що земельна ділянка сільськогосподарського призначення була надана ОСОБА_1 в оренду саме як фізичній особі (громадянину України), а не фізичній особі-підприємцю. Однак критеріями розмежування судової юрисдикції можуть бути суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Апелянт зазначає, що ОСОБА_1 при зверненні у 2014 році із заявою до Берецької сільської ради Первомайського району Харківської області вказував про отримання земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства. При цьому, заявник вже мав фермерське господарство «Подолівське» (був його засновником), яке зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 05.06.2012 року. Фермерські господарства є юридичними особами, їхні земельні спори з іншими юридичними особами, у тому числі з центральним органом виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які реалізують політику у сфері земельних відносин, щодо користування земельними ділянками, наданими із земель державної або комунальної власності, підвідомчі господарським судам. За висновком Великої Палати Верховного Суду, якщо на момент пред`явлення позову спір між органом державної влади чи місцевого самоврядування та фізичною особою, якій надана земельна ділянка для ведення фермерського господарства, вже було зареєстровано господарство, то такий спір має розглядатися за правилами господарського судочинства, а у разі якщо фермерське господарство не зареєстровано і стороною спорів є громадянин, якому надавалась земельна ділянка, такий спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Скаржник вказує, що з огляду на наявні правовідносини, спір у даній справі підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Крім того, апелянт зазначає, що вказана позовна заява вже розглядалася в межах цивільного судочинства. Так, ухвалою Первомайського міськрайонного суду від 28.11.2018 року справа №632/529718, закрито провадження у справі за позовом прокурора, так як справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а підлягає розгляду в порядку господарського, у зв`язку з чим і було подано позов до Господарського суду Харківської області по даній справі.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 23.07.2019 року у справі №922/1974/19 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою керівника Первомайської місцевої прокуратури Харківської області та призначено справу до розгляду. Встановлено учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, а також встановлено строк на протязі якого вони мають право подати до суду клопотання та документи в обґрунтування своєї позиції по справі.

05.08.2019 року представник третього відповідача надав відзив на апеляційну скаргу (вх.№7336), в якому зазначає, що згоден з ухвалою господарського суду першої інстанції, вважає її обґрунтованою та законною, прийнятою при об`єктивному та повному досліджені всіх матеріалів справи, без порушення матеріального чи процесуального права, у зв`язку з чим просить оскаржувану ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Ухвала суду про відкриття апеляційного провадження та призначення справи до розгляду на 12.08.2019 року була направлена учасникам справи рекомендованими листами 23.07.2019 року за адресами, зазначеними в апеляційній скарзі і отримана ними, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення, які долучено до матеріалів справи. Однак, перший та другий відповідачі письмового відзиву на апеляційну скаргу не надали у судове засідання не з`явилися, про причини не з`явлення суд не повідомили.

Відповідно до ч.3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Частина 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Отже, колегія суддів дійшла висновку про розгляд справи за відсутності представників першого та другого відповідачів.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.08.2019 року, у зв`язку із перебуванням у відпустці судді Дучал Н.М., для розгляду справи №922/1974/19 сформовано колегію суддів у складі головуючий суддя Хачатрян В.С., суддя Россолов В.В., суддя Склярук О.І.

У судовому засіданні представник прокуратури підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги в повному обсязі та наполягав на її задоволенні.

Представник третього відповідача проти позиції апелянта заперечував з підстав викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Відповідно до ч.1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм права, заслухавши пояснення представника прокуратури та третього відповідача, розглянувши справу в порядку ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

З метою якісної та чіткої роботи судової системи міжнародним і національним законодавством передбачено принцип спеціалізації судів.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі визначеного законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

При визначенні предметної та/або суб`єктної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Статтею 4 Господарського процесуального кодексу установлено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Статтею 20 Господарського процесуального кодексу України визначено особливості предметної та суб`єктної юрисдикції господарських судів, якими уточнено коло спорів, що розглядаються господарськими судами, та встановлено, що господарські суди розглядають справи у спорах, які виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем; справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (в тому числі землю), крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем.

Відтак розмежування компетенції судів з розгляду земельних спорів відбувається залежно від їхнього предмета та суб`єктного складу учасників.

Таким чином земельні спори, сторонами в яких є юридичні особи та фізичні особи-підприємці, розглядаються господарськими судами, а інші - за правилами цивільного судочинства.

Сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 ГПК України. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу.

Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу (стаття 45 цього Кодексу).

У даній справі, Перший заступник керівника Первомайської місцевої прокуратури Харківської області в інтересах держави звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Берецької сільської ради Первомайського району Харківської області, фізичної особи ОСОБА_1 та Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірми «Україна Нова» про: визнання незаконним та скасування рішення сесії сільської ради про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її в оренду для ведення фермерського господарства; визнання незаконним та скасування рішення сесії сільської ради про передачу земельної ділянки в оренду; визнання недійсним договору оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства; скасування його державної реєстрації та повернення земельної ділянки територіальній громаді; визнання недійсним договору суборенди земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства, скасування його державної реєстрації та повернення земельної ділянки територіальній громаді.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про фермерське господарство» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян зі створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону.

Згідно із ч.1 та ч.3 ст. 7 вищевказаного Закону для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації. Земельні ділянки для ведення фермерського господарства передаються громадянам України у власність і надаються в оренду із земель державної або комунальної власності.

Після одержання засновником фермерського господарства державного акта на право власності на земельну ділянку або укладення договору оренди земельної ділянки та його державної реєстрації фермерське господарство підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб (стаття 8 Закону України «Про фермерське господарство»).

Відповідно до ч.1 статті 31 Земельного кодексу України землі фермерського господарства можуть складатися із: земельної ділянки, що належить на праві власності фермерському господарству як юридичній особі; земельних ділянок, що належать громадянам - членам фермерського господарства на праві приватної власності; земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди.

Аналогічні норми викладено у статті 12 Закону України «Про фермерське господарство». При цьому, у вказана стаття передбачає, що права володіння та користування земельними ділянками, які знаходяться у власності членів фермерського господарства, здійснює фермерське господарство.

З позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що на момент видання спірних розпоряджень та укладання договорів, другий відповідач - ОСОБА_1 вже був засновником фермерського господарства - ФГ «Подолівське» і воно набуло статусу юридичної особи.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції виніс ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі передчасно. Так, місцевий господарський суд, приймаючи оскаржувану ухвалу, обмежився тільки дослідженням суб`єктного складу учасників справи. Однак, важливим елементом дослідження є встановлення правового становища спірної земельної ділянки, а саме: чи набута вона фермерським господарством у користування чи ні і саме від цього може залежати належна юрисдикції (постанова Великої Палати Верховного Суду у справі №317/2520/15-ц від 20.06.2018 року та постанова по справі №468/972/17-ц від 15.05.2019 року). Наразі може мати місце невірне визначення позивачем суб`єктного складу учасників справи, що може призвести, зокрема, до відмови в позові.

Колегія суддів також враховує, що позивачем було подано до районного суду тотожний позов і ініційовано розгляд справи в рамках цивільного судочинства. Так, ухвалою Первомайського міськрайонного суду від 28.11.2018 року, справа №632/5297/8, закрито провадження у справі з посиланням на те, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Таким чином, наразі фактично має місце спір про юрисдикцію, що є неприпустимим у правовій державі.

Практика Європейського суду з прав людини при застосуванні положень пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує кожному право на звернення до суду, акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції») від 16.12.1992 року).

Стаття 13 Господарського процесуального кодексу України визначає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 86 цього ж кодексу, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Колегія суддів вважає, що твердження, викладені в апеляційній скарзі, ґрунтуються на положеннях чинного законодавства, тоді як господарським судом при прийнятті ухвали неповно з`ясовано обставини, що маються значення для справи. Таким чином, з метою недопущення порушення права особи на доступ до правосуддя, визначених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 129 Конституції України, для захисту прав і охоронюваних законом інтересів сторін, ухвала Господарського суду Харківської області від 26.06.2019 року по справі №922/1974/19 підлягає скасуванню, а справа з урахуванням положень ч.3 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України підлягає переданню на розгляд суду першої інстанції.

Представник третього відповідача надав до суду заяву про застосування ч.8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України (вх.№7539), в якій просить надати можливість подати докази понесення судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення.

Колегія суддів відзначає, що вказана заява долучена до матеріалів справи і звертає увагу заявника, що у випадку скасування судом апеляційної інстанції ухвали суду першої інстанції, зокрема, про відмову у відкритті провадження з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, то розподіл сум судових витрат, пов`язаних з розглядом відповідної апеляційної скарги здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 240, 269, 270, п.6, ч.1 ст.275, п.1 ст. 280, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу керівника Первомайської місцевої прокуратури Харківської області задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Харківської області від 26.06.2019 року по справі №922/1974/19 скасувати.

Справу №922/1974/19 направити до місцевого господарського суду для продовження розгляду.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки її оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 15 серпня 2019 року.

Головуючий суддя В.С. Хачатрян

Суддя В.В. Россолов

Суддя О.І. Склярук