ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" серпня 2019 р. Справа№ 910/4417/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мартюк А.І.

суддів: Дідиченко М.А.

Пашкіної С.А.

при секретарі Гуцал О.В.

за участю представників

від позивача: Мостепанюк В.І. довіреність № 27-705/19 від 15.01.19

від відповідача 1: не з`явився

від відповідача 2: не з`явився

від відповідача 3: не з`явився

від відповідача 4: не з`явився

від відповідача 5: не з`явився

від відповідача 6: Бровко О.М. ордер серія КС №594106 від 03.07.19

від відповідача 7: не з`явився

від відповідача 8: не з`явився

від відповідача 9: не з`явився

від відповідача 10: не з`явився

від відповідача 11: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Фонду гарантування фізичних осіб

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.04.2019р.

у справі № 910/4417/19 (суддя О.В.Гумега)

за позовом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

до 1) ОСОБА_1

2) ОСОБА_2

3) ОСОБА_3

4) ОСОБА_4

5) ОСОБА_5

6) ОСОБА_6

7) ОСОБА_7

8) ОСОБА_8

9) ОСОБА_9

10) ОСОБА_10

11) ОСОБА_11

про стягнення солідарно 494.679.084,35 грн.

ВСТАНОВИВ:

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (позивач, Фонд гарантування) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до 1) ОСОБА_1 , 2) ОСОБА_2 , 3) ОСОБА_3 , 4) ОСОБА_4 , 5) ОСОБА_5 , 6) ОСОБА_6 , 7) ОСОБА_7 , 8) ОСОБА_8 , 9) ОСОБА_9 ,10) ОСОБА_10 ,11) ОСОБА_11 (відповідачі 1-11) про стягнення з них солідарно 494 679 084,35 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що посадові особи Публічного акціонерного товариства "ЕРДЕ БАНК" (далі - Банк), а саме члени Наглядової ради, Правління та Кредитного комітету Банку (відповідачі 1-11) спільними діями/рішеннями, свідомо та умисно приймаючи рішення про здійснення кредитних операцій протягом 2010-2012 років, здійснили невиправдані ризикові кредитні операції, які не мали фінансово-економічного обґрунтування та несли загрозу інтересам вкладників та кредиторів Банку, що призвело до погіршення фінансового становища Банку та його подальшої неплатоспроможності, внаслідок чого залишились незадоволеними вимоги Фонду гарантування та інших кредиторів Банку, які у зв`язку з ліквідацією Банку є погашеними, що свідчить про заподіяння Фонду гарантування та кредиторам Банку шкоди.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.04.2019р. у справі № 910/4417/19 повернуто Фонду гарантування вкладів фізичних осіб позовну заяву та додані до неї документи.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.04.2019р. у справі № 910/4417/19, а позовну заяву Фонду гарантування вкладів фізичних осіб передати на розгляд до Господарського суду міста Києва. Також, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 12.04.2019р. та розглядати справу № 910/4417/19 у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми процесуального та матеріального права, що призвело до прийняття невірного рішення.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.05.2019р. апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб передано на розгляд колегії суддів у складі: Мартюк А.І. (головуючий суддя), судді: Пашкіна С.А., Калатай Н.Ф.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.05.2019р. апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.04.2019 року по справі 910/4417/19 - залишено без руху. Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було надано строк 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення недоліків шляхом надання до Північного апеляційного господарського суду докази надсилання копії апеляційної скарги сторонам у справі, а саме відповідачу 3 - ОСОБА_12

31.05.2019р. через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшла заява про усунення недоліків.

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 12.04.2019р. посилаючись на те, що, копію ухвали Господарського суду міста Києва від 12.04.2019р. у справі № 910/4417/19 Фонд гарантування вкладів фізичних осіб отримав 18.04.2019, що підтверджується матеріалами справи та штемпелем канцелярії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з відміткою про отримання поштової кореспонденції за вх. № 17559/19 (додано до апеляційної скарги).

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Колегія суддів звертає увагу також на те, що згідно положення п. 1 ч. 2 ст. 256 ГПК України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Дослідивши подане клопотання, колегія суддів, дійшла висновку про те, що вказані підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження є поважними, клопотання скаржника про відновлення пропущеного процесуального строку для подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.04.2019р. по справі 910/4417/19 є таким, що підлягає задоволенню.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.06.2019р. задоволено клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 12.04.2019р. по справі 910/4417/19 та поновлено Фонду гарантування вкладів фізичних осіб зазначений строк. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.04.2019р. та призначено справу 910/4417/19 до розгляду на 08.07.2019р.

Розпорядженням № 09.1-08/1918/19 Північного апеляційного господарського суду від 08.07.2019 р., у зв`язку перебуванням судді Калатай Н.Ф., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/16537/18.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 08.07.2019 р. апеляційну скаргу у справі № 910/4417/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: Мартюк А.І (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Пашкіна С.А., Дідиченко М.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.07.2019 року справу № 910/4417/19 прийнято до провадження у визначеному автоматизованою системою складі суду та розгляд справи призначено на 05.08.2019 року.

Представник апелянта в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі та просив суд її задовольнити.

Представник відповідача-6 в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував та просив відмовити в її задоволенні.

05.08.2019р. представник відповідачів - 1,2,3,4,5,7,8,9,10,11 у судове засідання не з`явились. Причини неявки суду не повідомили, хоча про час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 120 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи те, що в матеріалах справи мають місце докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку ухвали першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представників відповідачів - 1,2,3,4,5,7,8,9,10,11.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача-6, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (позивач, Фонд гарантування) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до 1) ОСОБА_1 , 2) ОСОБА_2 , 3) ОСОБА_3 , 4) ОСОБА_4 , 5) ОСОБА_5 , 6) ОСОБА_6 , 7) ОСОБА_7 , 8) ОСОБА_8 , 9) ОСОБА_9 ,10) ОСОБА_10 ,11) ОСОБА_11 (відповідачі 1-11) про стягнення з них солідарно 494 679 084,35 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.04.2019р. у справі № 910/4417/19 повернуто Фонду гарантування вкладів фізичних осіб позовну заяву і додані до неї документи на підставі п. 2 ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з порушенням позивачем правил об`єднання позовних вимог.

Приймаючи зазначену ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем було порушено правилами об`єднання позовних вимог, оскільки кожна із вимог про стягнення шкоди є самостійною вимогою, які не пов`язані ні підставами виникнення та поданими доказам, та не є основними і похідними одна стосовно одної, а тому від задоволення одних не залежить задоволення інших. Водночас, критерій пов`язаності позичальників між собою та схожості переважної більшості забезпечень цих кредитів, що наводить позивач в обґрунтування об`єднання вимог в одному позові, не є достатніми для застосування правил об`єднання позовів у розумінні ст. 173 Господарського процесуального кодексу України.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про повернення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб позовної заяви і додані до неї документи на підставі п. 2 ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Вимоги щодо оформлення позовної заяви наведені в ст. 163 Господарського процесуального кодексу України, в якій, серед іншого, передбачено, що у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява повинна, зокрема, містити: зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

Як вбачається з матеріалів справи, позовні вимоги мотивовані тим, що посадові особи Публічного акціонерного товариства "ЕРДЕ БАНК" (далі - Банк), а саме члени Наглядової ради, Правління та Кредитного комітету Банку (відповідачі 1-11) спільними діями/рішеннями, свідомо та умисно приймаючи рішення про здійснення кредитних операцій протягом 2010-2012 років, здійснили невиправдані ризикові кредитні операції, які не мали фінансово-економічного обґрунтування та несли загрозу інтересам вкладників та кредиторів Банку, що призвело до погіршення фінансового становища Банку та його подальшої неплатоспроможності, внаслідок чого залишились незадоволеними вимоги Фонду гарантування та інших кредиторів Банку, які у зв`язку з ліквідацією Банку є погашеними, що свідчить про заподіяння Фонду гарантування та кредиторам Банку шкоди.

Позивач вважає, що шкода Банку заподіяна внаслідок надання кредитів за тринадцятьма кредитними операціями, в рамках яких були укладені окремі кредитні договори самостійно з кожним з позичальників (ТОВ "Дитячий канал"; ТОВ "ПВК "Будівельник"; ПрАТ "Українська фінансова мережа"; ПАТ "Донецький рудо-ремонтний завод"; ТОВ "Євроконстракшн-2"; ТОВ "Євромарт"; ТОВ "Юридична компанія "Консаптинг Груп"; ПАТ "Будмеханізація"; ТОВ "Магнум-Інвест"; ТОВ "Фондова компанія "Ініциатива"), і ці операції забезпечені самостійними забезпечувальними договорами.

Також, на думку позивача, шкода Банку заподіяна також внаслідок трьох активних операцій з купівлі Банком в його портфель інвестиційних сертифікатів ТОВ "КУА "Холдинг Груп" ЗДПІФ "ПІФ", ТОВ "КУА "Прем`єр Ессет Менеджмент" ЗДПІФ "Капітал" та дисконтних облігацій ТОВ "Руфасбуд" відповідно до прийнятих Правлінням Банку рішень про купівлю портфеля цінних паперів та відповідно до укладених Банком договорів купівлі-продажу цінних паперів.

В ч. 1 ст. 173 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Зі змісту позову вбачається, що як на правову підставу вимоги про стягнення шкоди позивач посилається на норми ст. 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", яка надає право Фонду або його уповноваженій особі звертатись до пов`язаної з банком особи, дії або бездіяльність якої призвели до заподіяння кредитором та/або банку шкоди, та/або пов`язаної з банком особи, яка внаслідок таких дій або бездіяльності прямо чи опосередковано отримала майнову вигоду, з вимогою про відшкодування шкоди, заподіяної банком.

Як вірно зазначив місцевий господарський суд у своїй ухвалі, відповідно до позовної заяви, кожна вище вказана кредитна операція/ операція з купівлі цінних паперів є самостійним правовідношенням, що є підставою для виникнення цивільних прав і обов`язків. У випадку наявності порушень, які були допущені як під час укладення відповідного договору, так і при його виконанні, утворюється окремий склад цивільно-правового правовідношення, що характеризується самостійними цивільно-правовими наслідками. Встановлення обставин вчинення кожної з цих операцій засвідчується доказами, які не є пов`язаними між собою (кредитні договори, договори забезпечення тощо).

Отже, вимоги про стягнення шкоди за кожною спірною операцією з кредитування/ з купівлі цінних паперів є самостійними вимогами, які не пов`язані ні підставами виникнення та поданими доказам, та не є основними і похідними одна стосовно одної, оскільки від задоволення одних не залежить задоволення інших. Додатково самостійність вказаних вимог підтверджується також і з огляду на розмір шкоди, розрахованої та визначеної позивачем на стор. 58 позовної заяви окремо щодо кожної з шістнадцяти спірних активних операцій.

Критерій пов`язаності позичальників між собою та схожості переважної більшості забезпечень цих кредитів, а також критерій взаємопов`язаності сукупних (спільних) дій усіх відповідачів, що наводить позивач в обґрунтування об`єднання вимог в одному позові, не є достатніми для застосування правил об`єднання позовів у розумінні ст. 173 Господарського процесуального кодексу України.

Зазначена позиція зазначена в постанові Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 25.07.2019р. у справі № 916/2733/18.

Доводи апеляційної скарги про відсутність аргументації місцевим господарським судом щодо недотримання позивачем правила об`єднання позовних вимог спростовується змістом оскаржуваної ним ухвали, яка містить обґрунтування висновків, яких дійшов суд.

Об`єднання позовних вимог може мати негативні наслідки. Сумісний розгляд декількох вимог, навіть тісно пов`язаних і однорідних, розширює предмет доказування у справі, збільшує коло учасників процесу, ускладнює розгляд та вирішення справи. Об`єднання позовів є правом, а не обов`язком суду.

Отже, сумісний розгляд позовних вимог перешкоджатиме з`ясуванню взаємних прав і обов`язків сторін та суттєво ускладнить вирішення спору в межах однієї справи та у строки, передбачені статтею 195 Господарського процесуального кодексу України, що свідчить про порушення правил об`єднання позовних вимог, оскільки у даному випадку під час розгляду справи суд повинен буде надати оцінку умовам кожного з укладених договорів та правової природи кожного з них, а також встановити обставини щодо виконання/невиконання сторонами умов вказаних договорів, мети та обставин укладення договорів, дотримання їх умов сторонами, а також правомірність заявлених до стягнення сум. Зазначене свідчить про те, що по кожному з договорів та по кожному окремому епізоду, щодо яких, як зазначає позивач, конкретним колом відповідачів було нанесено шкоду Банку в різних розмірах, суду необхідно проводити окрему процесуальну процедуру з визначенням та дослідженням різного кола доказів, пов`язаних зі встановленням обставин, на які посилається позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, що також суттєво утруднить вирішення спору в межах однієї справи.

Крім того, заявник не позбавлений права у встановленому законодавством порядку передати спір на вирішення суду в окремому позовному провадженні за загальними правилами подання позовів, про що вказав місцевий господарський суд в оскаржуваній позивачем ухвалі у даній справі.

Відповідно до ст.ст. 7, 13 Господарського процесуального кодексу України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності всіх фізичних осіб незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного і соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

В ст.ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.2 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на наявні у справі матеріали та пояснення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що місцевим господарським судом було правомірно застосовано п. 2 ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.

Доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що ухвала Господарського суду міста Києва від 12.04.2019р. у справі № 910/4417/19 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга скаржника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 129, 255, 270, 275, 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.04.2019р. у справі № 910/4417/19 - без змін.

2. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на Фонд гарантування вкладів фізичних осіб.

3. Матеріали справи № 910/4417/19 повернути до Господарського суду міста Києва.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в ст.ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений 07.08.2019р.

Головуючий суддя А.І. Мартюк

Судді М.А. Дідиченко

С.А. Пашкіна