ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" липня 2019 р. м. Київ Справа № 911/1060/19

Суддя: Грабець С.Ю.

Секретар судового засідання: Кулакова С.С.

Суд, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю

"РІВНЕНСЬКИЙ КОМБІНАТ СВЯТКОВИХ ПРИКРАС"

до товариства з обмеженою відповідальністю "АСТЕРС ГРУП"

про стягнення заборгованості,

за участю представників:

позивача: Демчука В.Г. (ордер, серії РН-504№66, від 22.05.2018 року);

відповідача: Волтарніст М.О. (довіреність від 02.01.2019 року),

ВСТАНОВИВ:

22 квітня 2019 року до Господарського суду Київської області надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю "РІВНЕНСЬКИЙ КОМБІНАТ СВЯТКОВИХ ПРИКРАС" (далі позивач) до товариства з обмеженою відповідальністю "АСТЕРС ГРУП" (далі відповідач) про стягнення заборгованості у сумі 357 102,40 грн.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач послався на порушення відповідачем умов договору №1І035471 від 14.02.2017 року, згідно з якими позивач зобов`язувався поставити відповідачу товар, а відповідач зобов`язувався його прийняти і оплатити.

Відповідач товар, поставлений позивачем, оплатив частково.

Вважаючи, що його права порушені, позивач звернувся до суду, просив стягнути з відповідача 357 102,40 боргу.

Ухвалою суду від 22.04.2019 року відкрито провадження в справі та призначено підготовче засідання на 22 травня 2019 року.

22 травня 2019 року в засіданні представник позивача заявив клопотання про витребування доказів, у задоволенні якого судом було відмовлено.

Ухвалою суду від 22.05.2019 року продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів, підготовче засідання відкладено на 03 липня 2019 року.

27 червня 2019 року через канцелярію Господарського суду Київської області представник відповідача подала відзив на позовну заяву, а також клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку для надання відзиву на позовну заяву, яке було задоволено судом.

У підготовчому засіданні 03.07.2019 року було оголошено перерву до 10.07.2019 року.

10 липня 2019 року через канцелярію Господарського суду Київської області представник позивача подав відповідь на відзив на позовну заяву.

У засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав, вважав їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала.

Ухвалою суду від 10.07.2019 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті на 31 липня 2019 року.

31 липня 2019 року через канцелярію Господарського суду Київської області представник позивача подав заяву про часткову відмову від позову, просив суд стягнути з відповідача 324 741,76 грн. боргу.

31 липня 2019 року в судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав, просив суд позов задовільнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступних висновків:

14 лютого 2017 року між товариством з обмеженою відповідальністю "АСТЕРС ГРУП" (далі відповідач) та товариством з обмеженою відповідальністю "РІВНЕНСЬКИЙ КОМБІНАТ СВЯТКОВИХ ПРИКРАС" (далі позивач) був укладений договір №1I035471 (далі договір), згідно з умовами якого позивач зобов`язувався поставити відповідачу товар, а відповідач зобов`язувався його прийняти і оплатити.

Відповідно до п. 3.1 договору, товар поставляється позивачем у відповідності з замовленням відповідача по асортименту, кількості та цінам в строк, зазначений в замовленні.

Пунктом 3.2 договору встановлено, що замовлення можуть надаватись позивачу письмово, по факсу, електронній пошті або в іншій формі, прийнятній для сторін. В будь якому випадку прийняття замовлення позивачем повинно бути підтверджено (погоджено) в погодженій сторонами формі. Позивач зобов`язується дотримуватись відповідності позицій в накладній позиціям в замовленні. Кожне замовлення повинно оформлюватися окремою накладною. Не допускається об`єднання декількох замовлень в одну накладну та оформлення декількох накладних по одному замовленню. У випадку, якщо позивач не може поставити товар відповідачу в строк, зазначений в замовленні, він зобов`язаний негайно, але не пізніше половини строку зазначеного в замовленні, на протязі якого він повинен був поставити товар, повідомити про це відповідача.

Згідно з п. 5.1 договору, перехід права власності на товар від позивача до відповідача здійснюється в момент приймання передачі товару на складі відповідача.

Відповідно до п. 5.2 договору, приймання передача товару за кількістю та якістю здійснюється на складі відповідача в порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Пунктом 7.1 договору встановлено, що відповідач оплачує товар, що поставляється, за цінами, погодженими сторонами в специфікації та підтвердженими у накладних. Ціна на товар в специфікації вказується в гривнях. Ціна повинна відповідати законодавству України та включати не більше 2-х знаків після коми (Ціна без ПДВ та з ПДВ).

Згідно з п. 7.8 договору, загальна сума цього договору складається з суми накладних, по яким була здійснена поставка товару.

Відповідно до п. 7.9 договору, оплата за товар здійснюється в українській національній валюті в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на банківський рахунок позивача щосереди кожні 30 (тридцять) днів після реалізації товару. У випадку, якщо день оплати (середа) випадає на вихідний або святковий день, то оплати здійснюються найближчої середи, яка є робочим днем. При цьому сторони домовилися про те, що відповідач здійснює оплату поставленого товару тільки у випадку, якщо сума за розрахунковий період буде складати не менше, ніж 500,00 (п`ятсот) грн. з кожного магазину.

Пунктом 7.11 договору встановлено, що зобов`язання відповідача по оплаті товару вважається виконаним з моменту списання коштів з його банківського рахунку.

Згідно з п. 11.1 договору, усі суперечки та розбіжності, які можуть виникнути з цього договору чи у зв`язку з ним, сторони намагатимуться розв`язати шляхом переговорів.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач послався на те, що відповідач товар, поставлений позивачем, згідно з умовами договору №1І035471 від 14.02.2017 року, оплатив частково.

До матеріалів справи позивачем долучено акт звірки взаєморозрахунків від 30.11.2018 року, з якого вбачається, що борг відповідача перед позивачем становив 357 102,40 грн.

Оскільки відповідачем борг оплачений не був, позивач звернувся до суду, просив стягнути з відповідача 357 102,40 грн. боргу.

31 липня 2019 року через канцелярію Господарського суду Київської області представник позивача подав заяву про часткову відмову від позову, у зв`язку з поверненням товару на суму 32 360,64 грн., просив суд стягнути з відповідача 324 741,76 грн. боргу.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України встановлено, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з ч. 1 ст. 264 Господарського кодексу України, матеріально-технічне постачання та збут продукції виробничо-технічного призначення і виробів народного споживання як власного виробництва, так і придбаних у інших суб`єктів господарювання, здійснюються суб`єктами господарювання шляхом поставки, а у випадках, передбачених цим Кодексом, також на основі договорів купівлі-продажу.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 712 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з ч. 4 ст. 11 Господарського процесуального кодексу України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі "Мала проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що рівність сторін вимагає "справедливого балансу між сторонами", і кожній стороні має бути надано відповідну можливість для представлення своєї справи в умовах, що не ставлять її у суттєво невигідне становище порівняно з її опонентом.

27 червня 2019 року через канцелярію Господарського суду Київської області представник відповідача подала відзив на позовну заяву від 26.06.2019 року, в якому проти боргу відповідача перед позивачем заперечувала, послалась на те, що позивачем не надано доказів того, що товар був реалізований і у відповідача виник обов`язок щодо його оплати.

Крім цього, представник відповідача вважала, що видаткові накладні, які підтверджують поставку товару позивачем відповідачу, оформлені з порушенням встановлених законодавством вимог, а акт звірки, на який послався представник позивача в обґрунтування заявлених позовних вимог, не може підтверджувати обов`язок відповідача щодо сплати боргу перед позивачем в сумі 357 102,40 грн.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем укладено договір №1І035471 від 14.02.2017 року, згідно з умовами якого позивач зобов`язувався поставити відповідачу товар, а відповідач зобов`язувався його прийняти і оплатити.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом встановлено, що сторони домовились про те, що оплата за товар здійснюється в українській національній валюті в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на банківський рахунок позивача щосереди кожні 30 (тридцять) днів після реалізації. У випадку, якщо день оплати (середа) випадає на вихідний або святковий день, то оплати здійснюються найближчої середи, яка є робочим днем. При цьому сторони домовилися про те, що відповідач здійснює оплату поставленого товару тільки у випадку, якщо сума за розрахунковий період буде складати не менше, ніж 500,00 (п`ятсот) грн. з кожного магазину (п. 7.9 договору).

Вищевказаний пункт договору є чинним, не визнаний недійсним у встановленому законом порядку, а відтак повинен виконуватись сторонами договору.

Так, обов`язок відповідача оплатити товар, переданий позивачем, виникає після його реалізації, а не з моменту отримання відповідачем товару від позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Оскільки документів, що підтверджували б реалізацію товару, позивачем суду не подано, тому позивачем не доведено факт настання у відповідача обов`язку його оплатити.

Відтак, вимога про стягнення з відповідача 324 741,76 боргу є безпідставною та такою, що задоволенню не підлягає.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 124 Конституції України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", ч. 1 ст. 173, п. 3 ч. 1 ст. 174, ч. 1 ст. 264, ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 626, ст. 627, ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, ст. ст. 2, 3, ч. 2 ст. 4, ч. 1 ст. 5, ст. 7, ч. ч. 1, 2, 4 ст. 11, ст. 12, ч. ч. 3, 4 ст. 13, ст. ст. 14-15, ст. 18, ч. 1 ст. 73, ч. ч. 1, 3 ст. 74, ст. 86, ч. 1 ст. 123, п. 2 ч. 4 ст. 129 ч. ч. 1, 2 ст. 222, ст. 223, ч. 3 ст. 232, ст. 233, ст. 237, ст. 238 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити повністю у позові товариства з обмеженою відповідальністю "РІВНЕНСЬКИЙ КОМБІНАТ СВЯТКОВИХ ПРИКРАС" до товариства з обмеженою відповідальністю "АСТЕРС ГРУП" про стягнення заборгованості.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено 07.08.2019 року.

Суддя С. Грабець