РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.08.2019Справа № 910/5372/19

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромисловий комплекс" (м. Київ)

до Київської міської ради (м. Київ)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (м. Київ)

про визнання недійсним та скасування рішення

Суддя Ващенко Т.М.

Секретар судового засідання Шаповалов А.М.

Представники учасників судового процесу:

від позивача: Щербюк О.Ю.

від відповідача: Гандзюк Т.О.

від третьої особи: Гончаров О.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агропромисловий комплекс" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Київської міської ради про визнання недійсним та скасування рішення Київської міської ради від 31.01.19. № 15/6671 "Про надання статусу скверу земельній ділянці, розташованій на вул. Садовій, 14-а у Дніпровському районі м. Києва".

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам чинного законодавства України та порушує право власності позивача.

Позивач зазначає, що на підставі договору №10/04 купівлі-продажу від 10.04.13. та згідно із рішенням Господарського суду міста Києві від 13.10.08. № 35/460 набув право власності на будівлі і споруди бази відпочинку "Сонячна", розташовані по вул. 14-та Садова у м. Києві . Вказане нерухоме майно знаходилося на суцільній земельній ділянці площею 11024,64 кв.м., яка перебувала у постійному користуванні ЗАТ "Арма - Клапан". Позивач вважає, що до нього як набувача нерухомого майна перейшло право користування земельною ділянкою, на якій воно розташоване і яким був наділений попередній власник цього майна.

На думку позивача оскаржуване рішення Київської міської ради від 31.01.19. № 15/6671 та надання права постійного користування земельною ділянкою комунальному підприємству "Київзеленбуд" позбавляє позивача права отримати спірну земельну ділянку у користування (оренду) та створює передумови для позбавлення права власності позивача на зазначене нерухоме майно.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.05.19. відкрито провадження у справі № 910/5372/19, призначено підготовче засідання на 04.06.19.

31.05.19. до Господарського суду міста Києва від Київської міської ради надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти позову заперечив та просив відмовити у його задоволенні.

Обґрунтовуючи заперечення проти позову, відповідач посилається на те, що позивач у встановленому порядку не набув прав на спірну земельну ділянку, натомість на підставі рішень Київської міської ради від 22.02.07. № 190/851 та від 16.10.08. № 524/524 у зв`язку із переходом права власності на будівлі і споруди бази відпочинку "Сонячна" набув право користування та в подальшому у власність земельну ділянку площею 0,5056 га для експлуатації та обслуговування бази відпочинку "Сонячна". При цьому позивачем не надано доказів того, що у попереднього власника цього нерухомого майна перебувала у користуванні земельна ділянка площею 11024,64 кв.м. Відповідач вказує, що до позивача не могло перейти право постійного користування земельною ділянкою, так як він не відноситься до суб`єктів такого права, визначених Земельним кодексом України.

Відповідач також зазначає, що позивачем не надано доказів знаходження на спірній земельній ділянці будь-яких об`єктів права власності позивача, а викладені у позовній заяві доводи свідчать, що позивач користується земельною ділянкою без правовстановлюючих документів.

У судове засідання 04.06.19. представник позивача не з`явився, 03.06.19. через відділ діловодства суду подав клопотання про відкладення підготовчого засідання з підстав неможливості повноважного представника позивача бути присутнім в судовому засіданні 04.06.19.

Відповідач у судовому засіданні 04.06.19. подав клопотання про залучення до участі у справі третьої особи - Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.06.19. залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), відкладено підготовче засідання у справі на 25.06.19.

У судовому засіданні 25.06.19. судом постановлено ухвалу на підставі ст. 183 ГПК України про оголошення перерви у підготовчому засіданні до 16.07.19.

У судовому засіданні 16.07.19. судом постановлено ухвалу на підставі п. 3 ч. 2 ст. 185 ГПК України про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 25.07.19.

У судовому засіданні 25.07.19. на підставі ст. 216 ГПК України оголошено перерву до 13.08.19.

При розгляді справи по суті у судовому засіданні 13.08.19. судом було заслухано вступне слово, з`ясовано обставини справи та досліджено докази відповідно до ст.ст. 208-210 ГПК України, після чого суд перейшов до судових дебатів (ст.ст. 217, 218 ГПК України).

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представники відповідача та третьої особи проти задоволення позову заперечували.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 13.08.19. судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 ГПК України.

Розглянувши надані документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

10.04.03. між Закритим акціонерним товариством "Арма-Клапан" (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агропромисловий комплекс" (покупець) був укладений договір № 10/04 купівлі продажу, відповідно до умов якого продавець зобов`язується передати, а покупець прийняти та оплатити будівлі і споруди бази відпочинку "Сонячна" на суму 17.000 грн. (п. 1.1 договору).

Згідно із п. 1.2 договору покупець в двомісячний термін зобов`язується переоформити в головному Управлінні земельних ресурсів земельну ділянку, яка розташована в Дніпровському районі м. Києва вздовж Русанівської протоки між вул. № 14,15 Садовими та вул. Прибережно-Садовою, загальною площею 11.024,64 кв.м., на якій розташовані об`єкти нерухомості, у свою власність.

14.04.03. сторони внесли зміни до договору № 10/04 купівлі продажу від 10.04.03., згідно із якими виклали у новій редакції п. 1.1 договору та погодили, що продавець зобов`язується передати, а покупець прийняти та оплатити будівлі і споруди бази відпочинку "Сонячна", які розташовані за адресою: м. Київ, Русанівські сади, вул. 14-та Садова , та належать продавцю на підставі наказу по ВО "Київпромарматура" Мінхімнафтамашу СРСР № 136 від 11.03.80. загальною площею1061,4 кв.м. Вказаним пунктом договору сторони також погодили перелік будівель та спору, які передаються, серед яких, зокрема - елінг - літ. Д) загальною площею 69,30 кв.м. та гараж - літ. Е) загальною площею 19,50 кв.м.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.10.08. у справі № 35/460 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромисловий комплекс" до Закритого акціонерного товариства "Арма-Клапан" визнано дійсним договір № 10/04 купівлі-продажу будівель і споруд бази відпочинку "Сонячна" від 10.04.03.

30.07.09. Комунальним підприємством "Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна" зареєстровано за ТОВ "Агропромисловий комплекс" право власності на будівлі і споруди бази відпочинку "Сонячна" загальною площею 1061,4 кв.м., про що видано реєстраційне посвідчення № 005908.

10.09.07. між Київської міською радою (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агропромисловий комплекс" (орендар) було укладено договір оренди земельної ділянки, відповідно до умов якого орендодавець на підставі рішення Київської міської ради від 22.02.07. № 190/851 за Актом приймання-передачі передає, а орендар приймає в оренду земельну ділянку з наступними характеристиками: місце розташування - сади Русанівські, вул. 14-та Садова у Дніпровському районі м. Києва, розмір - 6720 кв.м. в межах прибережної захисної смуги; цільове призначення - для експлуатації та обслуговування бази відпочинку "Сонячна"; кадастровий номер - НОМЕР_1 (п.п. 1.1., 2.1. договору).

Згідно із п. 3.1. договору , він укладений на 5 років.

За актом приймання передачі земельної ділянки від 14.09.07. Київська міська рада передала, а Товариство з обмеженою відповідальністю "Агропромисловий комплекс" прийняло у своє володіння і користування вищевказану земельну ділянку.

Як свідчить План земельної ділянки, який є невід`ємною частиною договору оренди, та відображений у ньому опис меж, земельна ділянка межує із Садовим товариством "Наука", землями загального користування (вул. Прибережна), землями загального користування (вул. 14-та Садова) та міськими землями, не наданими у власність чи користування.

03.02.09. між Київської міською радою (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агропромисловий комплекс" (покупець) було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення, згідно із яким продавець на підставі рішення Київської міської ради від 16.10.08. за № 524/524 продав, а покупець купив земельну ділянку, місце розташування якої: сади Русанівські, вул. 14-та Садова у Дніпровському районі м. Києва , кадастровий номер - НОМЕР_1 , площею - 0,5056 га у межах, які перенесені у натуру (на місцевість) і зазначені у технічні документації земельної ділянки.

Як визначено п. 1.2. цього договору земельна ділянка продається для експлуатації та обслуговування бази відпочинку "Сонячна".

Право власності позивача на вказану земельну ділянку засвідчується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 06.04.09.

05.06.18. позивач звернувся до Київської міської ради з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої за адресою: м. Київ, сади Русанівські, вул. 14-та Садова, кадастровий номер - НОМЕР_3 , орієнтовним розміром 0,50 га, з метою оренди на 25 років.

У зв`язку із відсутністю рішення Київської міської ради про надання дозволу або мотивованої відмови щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, позивач 06.07.18. направив відповідачеві повідомлення в порядку ст. 123 Земельного кодексу України про замовлення розробки документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для експлуатації та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення за адресою: сади Русанівські, вул. 14-та Садова у Дніпровському районі м. Києва без надання дозволу Київської міської ради у зв`язку із закінченням строків, передбачених для отримання відповідного рішення.

Рішенням Київської міської ради від 31.01.19. № 15/6671 надано земельній ділянці орієнтовною площею 0,5 га, розташованій на вул . Садовій, 14-а у Дніпровському районі м. Києва, статус скверу згідно з додатком до цього рішення.

Покладено обов`язок на Київське комунальне об`єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста "Київзеленбуд" в установленому порядку: здійснити організаційно-правові заходи щодо оформлення права постійного користування земельною ділянкою, визначеною пунктом 1 цього рішення; у місячний термін з дня набрання чинності рішенням про надання земельної ділянки у користування вжити заходів щодо державної реєстрації права користування земельною ділянкою, визначеною пунктом 1 цього рішення.

Посилаючись на те, що надання за оспорюваним рішенням Комунальному об`єднанню "Київзеленбуд" права користування земельною ділянкою площею 0,50 га позбавляє його права на отримання у користування (оренду) зазначену земельну ділянку, на якій розташовані належні йому об`єкти нерухомого майна (паркан, будівлі складу і елінгу), позивач звернувся до суду із позовом у цій справі про визнання недійсним та скасування рішення Київської міської ради від 31.01.19. № 15/6671 "Про надання статусу скверу земельній ділянці, розташованій на вул. Садовій, 14-а у Дніпровському районі м. Києва".

Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ст. 13 Конституції України земля є об`єктом власності Українського народу, від імені якого права власності здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

Пунктами а-г) ст. 9 Земельного кодексу України передбачено, що до повноважень Київської і Севастопольської міських рад у галузі земельних відносин на їх території належить: розпорядження землями територіальної громади міста; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно із наявною у матеріалах справи Довідкою Головного управління Держгеокадастру у м. Києві від 09.10.18. № 97-26-0.22-5857/2-18 спірна земельна ділянка площею 0,5 га обліковується як землі, не надані у власність або постійне користування в межах населених пунктів. Відомості про реєстрацію цієї земельної ділянки в Державному земельному кадастрі та рішення щодо передачі її у власність чи користування юридичним та фізичним особам відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

Згідно п. 5 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Таким чином, розпорядження землею територіальної громади міста, в тому числі і спірною земельною ділянкою, відноситься до компетенції Київської міської ради.

Як передбачено ч.ч. 1, 2 ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Особливості набуття прав на земельну ділянку у зв`язку із набуттям прав на нерухоме майно, розташоване на такій земельній ділянці, визначені ст. 120 Земельного кодексу України та ст. 377 Цивільного кодексу України.

Як визначено ч. 1 ст. 120 Земельного кодексу України (в редакції, чинній станом на дату укладання договору купівлі-продажу), при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди.

Згідно із ч. 2 ст. 120 Земельного кодексу України (в редакції на дату реєстрації права власності позивача на будівлі і споруди бази відпочинку "Сонячна" у КП БТІ), якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то в разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Отже, з виникненням прав власності на будівлю чи споруду у юридичної особи виникає право одержати земельну ділянку в користування, а розглянути таке питання та прийняти відповідне рішення в строки, встановлені законом, зобов`язаний відповідний повноважний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування.

Як свідчать матеріали справи, позивач як власник майна реалізував право на одержання у користування, а в подальшому і набуття у власність земельної ділянки. Так, згідно із рішенням Київської міської ради від 16.10.08. № 524/524 вирішено продати Товариству з обмеженою відповідальністю "Агропромисловий комплекс" земельну ділянку площею 0,5056 га, яка перебуває в оренді у товариства згідно з договором оренди, та залишити в оренді Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромисловий комплекс" земельну ділянку площею 0,1664 га для експлуатації та обслуговування бази відпочинку "Сонячна".

На виконання вказаного рішення, 03.02.09. між Київської міською радою (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агропромисловий комплекс" (покупець) було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення,, місце розташування якої: сади Русанівські, вул . 14-та Садова у Дніпровському районі м. Києва, кадастровий номер - НОМЕР_1 , площею - 0,5056 га.

Однак предметом спору у цій справі стало питання набуття позивачем прав на частину земельної ділянки, на якій розташовані належні йому об`єкти нерухомого майна, серед яких елінг - літ. Д площею 69,30 кв.м. та склад - літ. Е площею 19,50 кв.м.

Позивач вважає, що земельна ділянка, на якій знаходиться вказане нерухоме майно бази відпочинку "Сонячна", перебувала у постійному користуванні ЗАТ "Арма - Клапан" і до позивача як набувача нерухомого майна перейшло право користування земельною ділянкою, яким був наділений попередній власник нерухомого майна.

Суд вважає безпідставними наведені доводи позивача, з таких підстав.

Так, матеріали справи не містять документів, які б підтверджували правовий режим земельної ділянки, на якій розташовувалися будівлі і споруди бази відпочинку "Сонячна". Позивачем до позовної заяви додано лише Технічний звіт про встановлення зовнішніх меж землекористування бази відпочинку "Сонячна" Акціонерного товариства "Арма", який не містить відомостей про права на цю земельну ділянку, і не є правовстановлюючим документом на земельну ділянку, на якій розташовувалися ці об`єкти.

При цьому норми ст. 120 Земельного кодексу України та ст. 377 Цивільного кодексу України щодо переходу до нового власника нерухомого майна права власності або право користування земельною ділянкою, на якій воно розміщене, стосуються права, яке може бути передано відповідно до положень чинного законодавства.

Приписами ч. 2 ст. 92 ЗК України визначено перелік суб`єктів, які можуть набути право постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності, до кола яких позивач не належить. Це дає підстави для висновку про те, що позивач, як особа, яка не може набувати право постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності, може набути право користування такою земельною ділянкою після припинення права постійного користування попереднього землекористувача з підстав та у порядку, визначених Земельним кодексом України.

З огляду на викладене доводи позивача про те, що йому належить тотожний попередньому користувачу земельної ділянки обсяг прав на земельну ділянку не заслуговують на увагу.

Матеріали справи свідчать, що позивач звернувся до Київської міської ради із клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,50 га за адресою: сади Русанівські, вул. 14-та Садова.

Проте, ні разом з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, ні в ході розгляду справи позивачем не надані розрахунки щодо розміру земельної ділянки, необхідної для обслуговування переданого нерухомого майна, а саме: елінгу площею 69,30 кв.м. та складу - літ. Е площею 19,50 кв.м.

При цьому суд враховує, що загальна площа земельних ділянок, зайнятих будівлями, згідно із даними технічної документації таких об`єктів, становить 88,8 кв.м.(або 0,00888 га), тоді як позивач, посилаючись на перехід до нього права власності на ці об`єкти, просить оформити право користування (оренди) щодо земельної ділянки площею 5.000 кв.м. або 0,5 га. Позивачем не доведено в ході розгляду справи, що різниця у 0,49112 га є частиною земельної ділянки, дійсно необхідної для обслуговування будівель відповідно до статті 377 ЦК України.

Згідно із Пояснювальною запискою до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки Товариству з обмеженою відповідальністю "Агропромисловий комплекс" для експлуатації та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення за адресою: сади Русанівські, вул. 14-та Садова у Дніпровському районі, що надана позивачем, частина спірної земельної ділянки площею 0,3214 га розташована в межах прибережної захисної смуги дренажного каналу та відноситься до земель водного фонду. Також частина земельної ділянки площею 0,4748 відноситься до зеленої зони міста Києва відповідно до Програми комплексного розвитку зеленої зони м. Києва до 2010 року та концепції формування зелених насаджень в центральній частині міста, затвердженої рішенням Київської міської ради від 19.07.05. № 806/3381 (з наступними змінами).

Оспорюваним рішенням Київської міської ради статус скверу надано земельній ділянці орієнтовною площею 0,5 га, при тому, що як зазначалося вище загальна площа земельної ділянки, зайнятих будівлями позивача становить всього 0,00888 га.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 1 ст. 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Порушені права землекористувачів підлягають захисту способами, передбаченими статтею 152 Земельного кодексу України, з обов`язковим дотриманням норм чинного законодавства. Згідно вказаної статті захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання прав, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, а також застосування інших, передбачених законом, способів, у тому числі шляхом поновлення порушених прав юридичних і фізичних осіб, що виникають в результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування, в судовому порядку, що передбачено пунктом другим статті 77 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Станом на дату прийняття спірного рішення Київською міською радою від 31.01.19. № 15/6671 "Про надання статусу скверу земельній ділянці, розташованій на вул. Садовій, 14-а у Дніпровському районі м. Києва", позивач не мав права користування земельною ділянкою, а тому його права, пов`язані із користуванням зазначеною земельною ділянкою не могли бути порушені відповідачем.

Також позивачем не надано доказів порушення вимог законодавства під час винесення спірного рішення, інших підстав для визнання спірного рішення недійсним не доведено.

Водночас, розробка позивачем проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у користування (оренду).

В свою чергу ч. 14 ст. 123 Земельного кодексу України передбачено, що відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у наданні земельної ділянки у користування або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Доказів відмови відповідача у наданні земельної ділянки, необхідної для розміщення і обслуговування належних позивачеві об`єктів нерухомого майна матеріали справи не містять.

Згідно зі статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 3 ст. 13, ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (ст. 73 ГПК України).

Всупереч наведеним нормам процесуального законодавства та обов`язку доказування, відповідач належними та допустимими доказами не довів факту порушення його прав прийнятим Київською міською радою рішенням від 31.01.19. № 15/6671.

За таких обставин позовні вимоги задоволенню не підлягають.

З огляду на відмову у позові відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору за подання позову покладаються на позивача.

Суд відмовляє позивачу в покладенні на відповідача заявлених 20.000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу з підстав відмови в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-80, 86, 129, 165, 219, 220, 232, 233, 236-238, 240, 241 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повне рішення складено 14.08.19.

Суддя Т.М. Ващенко