РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

24.07.2019Справа № 910/3385/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Баранова Д.О., за участю секретаря судового засідання Зарудньої О.О., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Фаворбуд" (79069, м. Львів, вул. Шевченка, буд. 313; ідентифікаційний код: 38208675)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Алюмотрейд" (04108, м. Київ, пр-т. Свободи, буд. 2; ідентифікаційний код: 40672307)

про стягнення 381 183, 03 грн.

Представники сторін:

від позивача: Параняк М.В. - представник

від відповідача: не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

19.03.2019 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Фаворбуд" з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Алюмотрейд" про стягнення 391 819, 24 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язання з поставки товару, погодженого з позивачем, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача суму попередньої оплати у розмірі 391 819, 24 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.03.2019 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Фаворбуд" залишено без руху, позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня вручення ухвали для усунення недоліку шляхом подання до суду: достовірної інформації щодо місцезнаходження Товариства з обмеженою відповідальністю "Алюмотрейд" згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань; докази направлення (фіскальний чек та опис вкладення в цінний лист) копії позовної заяви та доданих до неї документів на адресу відповідача згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

01.04.2019 до Господарського суду міста Києва надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Фаворбуд", до якої було додано позовну заяву з достовірною інформацією щодо місцезнаходження Товариства з обмеженою відповідальністю "Алюмотрейд" та докази направлення копії позовної заяви та доданих до неї документів на адресу відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.04.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.

15.04.2019 до Господарського суду міста Києва надійшла заява позивача, якою останній просить суд розглянути справу у спрощеному порядку з обов`язком повідомленням та викликом сторін.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.04.2019 вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 22.05.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.05.2019 оголошено перерву у підготовчому засіданні до 14.06.2019.

06.06.2019 до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання позивача про долучення документів та заява про зменшення розміру позовних вимог.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.06.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 12.07.2019.

У судовому засіданні 12.07.2019 оголошено перерву до 24.07.2019.

24.07.2019 до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання позивача про долучення документів до матеріалів справи.

У судовому засіданні 24.07.2019 представник позивача підтримав позовні вимоги, просив суд про їх задоволення.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду повідомлявся належним чином.

Таким чином, приймаючи до уваги, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи у судовому засіданні 24.07.2019 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Фаворбуд" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Алюмотрейд" домовились про те, що відповідач зобов`язаний поставити, а позивач - прийняти і оплати товар: віконні та дверні профільні системи.

Як про це зазначає позивач, ним було оплачено виставлені відповідачем рахунки.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що між сторонами існує договір поставки в усній формі, наявність якого підтверджується прийняттям зобов`язання шляхом його виконання.

Однак, позивач вказує, що відповідачем в порушення договірних зобов`язань по поставці товару виконано лише частково, зокрема, здійснено поставку товарів на суму 99 971, 71 грн. по рахунку № 1143 від 17.09.2018, що підтверджується накладною № 3380 від 30.10.2018.

Позивачем на підставі ч. 2 ст. 530 ЦК України на адресу відповідача була надіслана вимога № 90/1 від 07.12.2018 про поставку оплаченої продукції в семиденний термін.

Дану вимогу відповідачем було виконав лише частково, поставлено товар на суму 5 325,03грн., що підтверджується накладною № 3858 від 19.12.2018.

Після спливу встановленого терміну поставки 13.02.2019 позивач направив на адресу відповідача письмову вимогу № 94 від 08.02.2019 про повернення сплачених грошових коштів, оскільки, дане прострочення по поставці вже втратило інтерес для позивача. Однак, відповіді на цю вимогу від відповідача не надходило і зобов`язання по поверненню коштів не виконані.

Таким чином, звертаючись до суду з даним позовом позивач просить стягнути на його користь з відповідача заборгованість (з урахуванням поданої та відповідно прийнятої судом заяви про зменшення розміру позовних вимог) в розмірі 381 186, 03 грн.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на виконання договірних зобов`язань, на підставі виставлених відповідачем рахунків: № 1143 від 17.09.2018, № 1162 від 20.09.2018, та № 1200 від 27.09.2018 було здійснено оплату товару: на суму 300 000, 00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 4838 від 08.10.2018 та № 4977 від 24.10.2018; на суму 150 000, 00 грн. що підтверджується платіжними дорученнями № 4837 від 08.10.2018 та № 4976 від 24.10.2018; на суму 48 115, 98 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 4769 від 28.09.2018.

Відповідно до п. 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є, договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Згідно ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Так, між позивачем та відповідачем підписаний та скріплений печатками підприємств акт звірки взаєморозрахунків станом за період: 01.10.2018-20.12.2018. Відповідно до вказаного акту взаємозвірки, заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю "Алюмотрейд" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Фаворбуд" становить 381 186, 03 грн.

Отже, судом встановлено, що позивач належним чином виконав своє зобов`язання щодо оплати товару, натомість відповідачем в порушення обумовлених зобов`язань, здійснив лише часткову поставку товару, внаслідок чого в останнього утворилась заборгованість в сумі 381 186, 03 грн.

Разом з тим, суд вказує, що в матеріалах справи наявна вимога позивача № 94 від 08.02.2019 про повернення сплачених грошових коштів у семиденний термін, оскільки, дане прострочення по поставці вже втратило інтерес для позивача. Вказана вимога була надіслана на адресу відповідача 13.02.2019, що підтверджується експрес-накладною № 0862.

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Таким чином, зважаючи на втрату позивачем інтересу та враховуючи приписи ст. 530 Цивільного кодексу України, а також, відсутності в матеріалах справи доказів письмового погодження іншого строку повернення грошових коштів, то за таких підстав, строк повернення грошових коштів є таким, що настав.

Так, відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 3 ст. 612 Цивільного кодексу України, якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Частиною 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Приписами ч. 1 ст. 670 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Відповідно до ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідач не надав суду жодних доказів належного виконання свого зобов`язання та не спростував заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що відповідачем було порушено договірні зобов`язання щодо здійснення поставки товару та положення ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, та враховуючи втрату позивачем інтересу, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість в розмірі 381 186, 03 грн.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Фаворбуд" - задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Алюмотрейд" (04108, м. Київ, пр-т. Свободи, буд. 2; ідентифікаційний код: 40672307) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Фаворбуд" (79069, м. Львів, вул. Шевченка, буд. 313; ідентифікаційний код: 38208675) заборгованість в розмірі 381 186 (триста вісімдесят одну тисячу сто вісімдесят шість) грн. 03 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 5 717 (п`ять тисяч сімсот сімнадцять) грн. 79 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 15.08.2019

Суддя Д.О. Баранов