РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12.08.2019Справа № 910/7872/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Маринченка Я.В. розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче об`єднання «Союзенергомаш»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецтермомонтаж-Енерго»

про стягнення 469696,93 грн.

Без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

У червні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробниче об`єднання «Союзенергомаш» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецтермомонтаж-Енерго» про стягнення 469696,93 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань в частині повної та своєчасної оплати вартості товару за Договором поставки №ПТ-1110918 від 11.09.2018, внаслідок чого, за ним утворилась заборгованість в розмірі 400000 грн.

Крім того, позивач просить стягнути нараховані на вказану заборгованість на підставі ст.625 Цивільного кодексу України та п.7.3 Договору 520 грн. 3% річних та 62235,61 грн. пені за порушення грошового зобов`язання.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 20.06.2019 відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, визначено відповідачу строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження протягом 5 днів з дня вручення даної ухвали, але не пізніше 01.07.2019, для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали, але не пізніше 11.07.2019 та для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо такі будуть подані) - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив, але не пізніше 19.07.2019. Позивачу визначено строк для подання відповіді на відзив протягом 5 днів з дня його отримання, але не пізніше 15.07.2019.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 11.07.2018 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: (02660, м. Київ, ВУЛ. Євгена Сверстюка, буд. 23, кім. 723.

Станом на дату розгляду справи на адресу господарського суду міста Києва повернулось повідомлення про вручення поштового відправлення №192 з відміткою про вручення конверту представнику відповідача 24.06.2019.

В силу положення пункту 3 частини 6 статті 242 Господарського суду міста Києва, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення, вважається днем вручення відповідачу ухвали суду про відкриття провадження у справі.

Частиною 7 вказаної статті Кодексу визначено, що якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що його вручено й особі, яку він представляє.

Таким чином, суд вказує про те, що відповідач не був обмежений у своїх процесуальних правах надати відзив через канцелярію суду або шляхом їх направлення на адресу суду поштовим відправленням, відтак, приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, суд дійшов висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до ч.9 ст.165, ч.2 ст.178, ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України, а неподання відповідачем відзиву на позов не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 11.09.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Спецтермомонтаж-Енерго» (відповідач, покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробниче об`єднання «Союзенергомаш» (позивач, постачальник) укладено Договір поставки №ПТ-1-110918 відповідно до умов якого, постачальник зобов`язується виготовити та поставити продукцію у відповідності зі специфікаціями, що є додатками до цього договору, а покупець зобов`язується прийняти й оплатити продукцію в порядку та в строки, встановлені цим договором (п.1.1 Договору).

Відповідно до п.п.2.1, 2.2 Договору, загальна вартість договору погоджена сторонами, визначається в специфікаціях, що є невід`ємними частинами договору і складається з сум таких специфікацій. Порядок оплати по договору визначається і відповідних специфікаціях.

Згідно з п.3.1 Договору, строк поставки продукції визначається у відповідних специфікаціях.

Поставка продукції повинна супроводжуватися наступними документами: оригінал рахунка на оплату, видаткова накладна, товарно-транспортна накладна, паспорт виробу (сертифікат відповідності) (п.3.3 Договору).

За умовами п.4.3 Договору, покупець зобов`язується прийняти поставлену продукцію й оплатити постачальникові за продукцію у розмірах та строки, установлені договором.

Згідно з п.5.1 Договору, передача продукції покупцю здійснюється у місті, вказаному у відповідній специфікації. Датою поставки та переходу права власності на продукцію вважається дата отримання продукції покупцем, що підтверджується підписом представника покупця, уповноваженого довіреністю, на видатковій накладній та товарно-транспортній накладній.

У п.5.4 Договору погоджено, що покупець, отримавши продукцію від постачальника, зобов`язаний ретельно оглянути її та за відсутності зауважень до кількості, якості, комплектності, прийняти, підписавши товаросупровідні документи. У разі виявлення недостачі/недоліків/дефектів продукції, покупець зобов`язаний негайно заявити про це постачальнику та відмовитись від прийняття продукції з обов`язковою фіксацією та засвідченням причин відмови прийняття.

Відповідно до п.7.1 Договору, за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за даним договором, сторони несуть відповідальність згідно умов цього договору та норм чинного законодавства України.

Згідно з п.7.3 Договору, у випадку порушення строку оплати продукції, визначеному п.2.2.3 цього договору, покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу. Загальна сума штрафних санкції не повинна перевищувати 5% від вартості цього договору.

За умовами п.11.1 Договору, договір набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами й діє до 30.08.2019, а в частині виконання зобов`язань - до повного й належного виконання цих зобов`язань.

Специфікацією №1 від 11.09.2018 сторони погодили поставку колектору двокамерного в зборі з денцем, в кількості - 1 шт., вартістю - 800000 грн. разом з ПДВ 20% - 133333,33 грн.

Згідно з п.2 вказаної Специфікації, умови оплати: попередня оплата - 50% від загальної вартості продукції за цією специфікацією; 50% - протягом 30 календарних днів після поставки продукції покупцю.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач на виконання умов зазначеного договору передав відповідачеві товар, обумовлений договором та специфікацією №1 на загальну суму 800000 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями видаткової накладної №СЕ-0000861 від 03.12.2018 та товарно-транспортної накладної №СЕ-0000861 від 03.12.2018. Вказані видаткова накладна та товарно-транспортна накладна підписані уповноваженими представниками обох сторін. Доказів щодо наявності спорів стосовно якості, кількості або комплектності поставленого позивачем товару матеріали справи не містять.

Однак відповідач поставлений товар оплатив лише частково, здійснивши попередню оплату в сумі 400000 грн., у зв`язку з чим у останнього утворилася заборгованість в розмірі 400000 грн.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до відповідача з претензією №194 від 04.04.2019 із вимогами, щодо сплати заборгованості за поставлену продукцію та нарахованих штрафних санкцій, протягом двох календарних днів з дати отримання претензії.

Відповідач листом №21/04-19 від 05.04.2019 підтвердив факт наявності заборгованості за договором в розмірі 400000 грн. та зазначив, що наявна перед позивачем заборгованість буде погашена у строк до 30.04.2019. Разом з тим, відповідач просив позивача не застосовувати штрафні санкції.

Утім доказів здійснення відповідачем оплати за поставлений товар матеріали справи не містять.

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частинами 1, 6 ст.265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник, зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих Господарським кодексу України, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

В силу положень ст.655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Договір, відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Положеннями ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст.530 Цивільного кодексу України вставлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань з оплати вартості поставленого товару, внаслідок чого у останнього утворилась заборгованість в розмірі 400000 грн. належним чином підтверджений матеріалами справи та відповідачем не спростований.

За таких обставин, суд приходить до висновку щодо наявності підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача заборгованості за поставлений товар в розмірі 400000 грн.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України).

За приписами ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі вказаних норм, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 520 грн. трьох відсотків річних.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3 відсотків річних, судом встановлено, що при здійсненні вказаного нарахування позивачем допущено арифметичні помилки, проте здійснивши власний перерахунок заявленої до стягнення суми, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги у цій частині в межах заявленої позивачем суми.

Також, щодо заявлених позивачем вимог стосовно стягнення з відповідача пені в розмірі 62235,61 грн., суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Згідно з положеннями ст.546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно ч. 1-2 статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Частиною 1 ст. 547 Цивільного кодексу України визначено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.

Згідно з п.7.3 Договору, у випадку порушення строку оплати продукції, визначеному п.2.2.3 цього договору, покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу. Загальна сума штрафних санкції не повинна перевищувати 5% від вартості цього договору.

В той же час, відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Як вбачається із наданого позивачем розрахунку, останнім заявлено вимоги про стягнення пені за період з 03.01.2019 по 10.06.2019, чим порушено встановлені ч.6 ст.232 ГК України обмеження.

В той же час, здійснивши власний перерахунок заявленої до стягнення суми пені за період з 03.01.2019 по 03.07.2019 та врахувавши 5% обмеження суми штрафних санкцій, що обумовлене сторонами в п.7.3 Договору, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги у цій частині в межах заявленої позивачем суми.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно із ч.2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідачем не надано суду жодних доказів на спростування викладених у позові обставин.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача в повному обсязі.

Враховуючи вкладене та керуючись ст.ст.13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, ст.ст.232, 233, 237, 238, 240, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецтермомонтаж-Енерго» (02660, м. Київ, вул. Євгена Сверстюка, буд. 23, кім. 723; ідентифікаційний код 38622372) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче об`єднання «Союзенергомаш» (49127, м. Дніпро, Гаванська, буд. 8; ідентифікаційний код 32947973) 400000 (чотириста тисяч) грн. заборгованості, 520 (п`ятсот двадцять) грн. трьох відсотків річних, 62235 (шістдесят двi тисячi двісті тридцять п`ять) грн. 61 коп. пені, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 6941 (шість тисяч дев`ятсот сорок одна) грн. 32 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено: 12.08.2019

Суддя Я.В. Маринченко