РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12.08.2019Справа № 910/4323/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Грєхової О.А., за участю секретаря судового засідання Коверги П.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Аксон"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тріумф", Корпоративного недержавного пенсійного фонду Національного банку України, Державного реєстратора Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Броварської міської ради Київської області Зарубіної Марії Григорівни, Державного реєстратора Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Броварської міської ради Київської області Богданової Ольги Геннадіївни, Державного реєстратора Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Броварської міської ради Київської області Туранської Ганни Богданівни, Державного реєстратора Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Броварської міської ради Київської області Крупки Олександра Григоровича

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Княжий двір ЛТД"

про визнання договору іпотеки недійсним та скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Представники учасників справи:

від позивача: Капуловський А.В., ордер серія КС № 503817;

від відповідача 1: не з'явився;

від відповідача 2: Лабатюк Я.М., дов. № 19-0009/66754 від 14.12.2018;

від відповідача 3: не з'явився;

від відповідача 4: не з'явився;

від відповідача 5: не з'явився;

від відповідача 6: не з'явився;

від третьої особи 1: Рибарук М.М., ордер серія КС № 503814.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Аксон» звернулось до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тріумф», Корпоративного недержавного пенсійного фонду Національного банку України, Державного реєстратора Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Броварської міської ради Київської області Зарубіної Марії Григорівни, Державного реєстратора Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Броварської міської ради Київської області Богданової Ольги Геннадіївни, Державного реєстратора Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Броварської міської ради Київської області Туранської Ганни Богданівни, Державного реєстратора Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Броварської міської ради Київської області Крупки Олександра Григоровича про визнання договору іпотеки недійсним та скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачі 1 та 2, уклавши Договір іпотеки, посвідчений 15.09.2011 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Брагіною Н.В. за реєстровим № 3903, визначили за відповідачем 2 пріоритетне (серед інших власників облігацій) становище щодо забезпечення виконання грошових вимог за облігаціями відповідача 1, чим порушили гарантовані ст. 319 ЦК України та Законом України «Про цінні папери та фондовий ринок» права позивача, як одного з власників облігацій ТОВ «Тріумф», на рівні умови забезпечення виконання емітентом своїх зобов'язань.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.04.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, залучено до участі у справі Товариство з обмеженою відповідальністю «Княжий двір ЛТД» в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача 1, підготовче засідання призначено на 13.05.2019.

24.04.2019 представником відповідача подано відзив на позовну заяву разом з клопотанням про призначення судової експертизи.

26.04.2019 Товариством з обмеженою відповідальністю «Княжий двір ЛТД» подано позовну заяву третьої особи з самостійними вимогами щодо предмета спору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.05.2019 позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - Товариства з обмеженою відповідальністю "Княжий двір ЛТД" повернуто, заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Княжий двір ЛТД" про забезпечення позову залишено без розгляду.

06.05.2019 представником позивача подано відповідь на відзив та заперечення на клопотання про призначення судової експертизи.

У судове засідання 13.05.2019 представники позивача, відповідача 2 та третьої особи з'явились, інші учасники судового процесу не з'явились, інші учасники судового процесу не з'явились.

За результатами судового засідання судом постановлено ухвалу про відкладення підготовчого судового засідання на 03.06.2019, яку занесено до протоколу судового засідання.

29.05.2019 представником відповідача 2 подано заперечення на відповідь на відзив.

31.05.2019 представником третьої особи подано письмові пояснення.

У судове засідання 03.06.2019 представники позивача, відповідача 2 та третьої особи з'явились, інші учасники судового процесу не з'явились.

За результатами розгляду клопотання представника відповідача -2 про призначення судової експертизи, заслухавши пояснення представників учасників справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Згідно з положеннями ст. 1 Закону України "Про судову експертизу" - судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об'єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Однак, предметом позову, є зокрема визнання договору іпотеки, укладеного 15.09.2011 між відповідачами 1 та 2 недійсним, в свою чергу, відповідач 2 просить призначити судову експертизу Договору на виконання № БВ-011-15 (договір купівлі-продажу) від 25.11.2015, який не є предметом спору у даній справі.

За наведених обставин, судом відмовлено у задоволенні клопотання відповідача 2 про призначення судової експертизи.

За результатами судового засідання, з метою надання сторонами можливості скористатись процесуальними правами та надати відповіді на пояснення третьої особи, судом постановлено ухвалу про продовження строків підготовчого провадження та відкладено підготовче засідання на 18.06.2019, яку занесено до протоколу судового засідання.

14.06.2019 представником відповідача 2 подано відповідь на пояснення третьої особи.

14.06.2019 представником позивача подано письмові пояснення.

У судове засідання 18.06.2019 представники позивача, відповідача 2 та третьої особи з'явились.

За результатами судового засідання судом постановлено ухвалу про відкладення підготовчого судового засідання на 01.07.2019, яку занесено до протоколу судового засідання.

26.06.2019 представником позивача подано письмові пояснення.

У судове засідання 01.07.2019 представники позивача, відповідача 2 та третьої особи з'явились, інші учасники справи не з'явились.

Враховуючи, що судом здійснено усі необхідні та достатні дії для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті, з огляду на відсутність підстав для відкладення підготовчого засідання, судом поставлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 29.07.2019.

У судове засідання 29.07.2019 представники позивача, відповідача 2 та третьої особи з'явились, інші учасники справи не з'явились.

У судовому засіданні 29.07.2019 судом розпочато розгляд справи по суті.

За результатами судового засідання, судом постановлено ухвалу про відкладення розгляду справи на 12.08.2019, яку занесено до протоколу судового засідання.

У судове засідання 12.08.2019 з'явилися представник позивача, відповідача 2 та третьої особи. Решта учасників справи явку свої представників сторін не забезпечила, про дату, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, про причини неявки суд не повідомила.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Частиною 1 ст. 202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Так, ухвали суду були надіслані за адресою відповідачів, які містяться у позовній заяві та у єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Крім того, процесуальні документи щодо розгляду спору у даній справі офіційно оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень - www.reyestr.court.gov.ua, та знаходяться у вільному доступі.

При цьому суд приймає до уваги, що застосовуючи згідно з частиною 2 статті 11 ГПК України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Таким чином, оскільки відповідачі були належним чином повідомлені про судове засідання та не повідомили про причини неявки в судове засідання, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників відповідачів 1, 3-6.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача 2 не визнав заявлені позовні вимоги у повному обсязі та просив суд відмовити у задоволенні позову повністю, з підстав, викладених відзиві на позовну заяву.

Представник третьої особи надав пояснення по суті спору.

На виконання вимог ст. 223 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 219 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні 12.08.2019 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників учасників справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

Згідно Свідоцтва про реєстрацію випуску облігацій підприємства № 208/2/11 від 15.12.2011, виданого Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку, Товариство з обмеженою відповідальністю «Тріумф» (далі - відповідач 1, емітент) є емітентом бездокументарних, іменних, незабезпечених, відсоткових облігацій серії «В», загальною кількістю 50 000 штук, на загальну вартістю 50 000 000 грн.

Пунктом 3.3 Проспекту емісії облігацій Товариства з обмеженою відповідальність «Тріумф», підписаного директором ТОВ «Тріумф» Лазоренком С.П. та директором Аудиторської фірми «Стройаудит» ТОВ Коржук О.М. (далі - проспект емісії) визначено, що емісія облігацій здійснюється з метою залучення грошових коштів в обсязі 50 000 000 грн. шляхом їх відкритого розміщення серед невизначеного кола фізичних та юридичних осіб - резидентів та нерезидентів. Емітент планує направити залучені від продажу облігацій кошти на наступні цілі:

- закупівля матеріалів та оплат послуг для введення в експлуатацію нового готелю на 35 номерів - 20 відсотків від загальної суми або 10 мільйонів грн.;

- будівництво критого стадіону на території комплексу - 80 відсотків або 40 млн. (з них закупівля матеріалів - 50% або 20 млн. грн., оплата послуг - 50%, 20 млн.

Джерелами погашення та виплати доходу за облігаціями є кошти емітента, отримані від господарської діяльності, що залишаються після розрахунків з бюджетом та сплати інших обов'язкових платежів.

ТОВ «Тріумф» зобов'язується не використовувати кошти, залучені від продажу облігацій, для формування і поповнення власного статутного капіталу, для покриття збитків від господарської діяльності, а також для фінансування будівництва житла.

Пунктом 3.4 Проспекту емісії визначено права, що надаються власникам облігацій:

- отримувати відсотковий дохід відповідно до умов розміщення облігацій в кінці кожного відсоткового періоду;

- здійснювати операції купівлі-продажу облігацій на вторинному ринку з урахуванням вимог чинного законодавства;

- подавати емітенту облігації для викупу та отримувати номінальну вартість облігацій при настанні строку їх погашення відповідно до умов Проспекту емісії;

- здійснювати з облігаціями інші операції, що не суперечать чинному законодавству України.

Права власності на облігації виникають з моменту їх зарахування на рахунок власника у цінних паперах, відкритий у зберігача цінних паперів. Обіг облігацій дозволяється після реєстрації Державною комісією з цінних паперів та фондового ринку України, Звіту про результати розміщення облігацій та видачі Свідоцтва про реєстрацію цінних паперів.

Згідно з Проспектом емісії дата початку розміщення облігацій - 26.12.2011, дата закінчення розміщення облігацій - 24.06.2012 включно (п. 3.5.1).

За умовами п. 3.6 Проспекту емісії оплата за облігації здійснюється грошовими коштами, в національній валюті України відповідно до укладених біржових контрактів в термін розміщення.

Відповідно до п. 3.7 Проспекту емісії право власності на придбані облігації виникає з моменту їх зарахування на рахунок у цінних паперах власника у зберігача та підтверджується випискою з цього рахунку, що надає зберігач. Власник облігацій має право реалізовувати облігації на вторинному ринку згідно з умовами їх випуску та з урахуванням вимог чинного законодавства України.

Строк обігу облігацій: з дня наступного за днем реєстрації Державною комісією з цінних паперів та фондового ринку Звіту про результати розміщення облігацій та видачі Свідоцтва про реєстрацію випуску облігацій по 24 грудня 2015 року включно.

Протягом строку обігу облігацій тільки в разі зміни відсоткової ставки власник облігацій за власною ініціативою має право надати облігації для їх викупу. Емітент здійснює викуп облігацій у відповідні терміни:

Період подання заяв про викуп облігацій власника облігаційДата викупу
05.12.2012-24.12.201225.12.2012-05.01.2013
05.12.2013-24.12.201325.12.2013-05.01.2014
05.12.2014-24.12.201425.12.2014-05.01.2015
15.09.2011 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Тріумф" та Корпоративним недержавним пенсійним фондом Національного банку України (далі - іпотекодержатель, відповідач 2) укладено Договір іпотеки (далі - разом зі змінами від 02.03.2012, 21.12.2012, 23.12.2013 - Договір іпотеки), посвідчений приватним нотаріусом КМНО Брагіною Н.В. за реєстровим №3903, предметом якого було забезпечення виконання зобов'язань відповідача-1 щодо викупу, погашення та належної сплати відсоткового доходу за облігаціями у кількості 22024 шт., номінальною вартістю - 1000 грн., загальною номінальною вартістю 22024000 грн., Серія В.

За умовами п. 1.3 Договору іпотеки (з урахуванням договорів про внесення змін від 02.03.2012, 21.12.2012, 23.12.2013) у забезпечення виконання зобов'язань відповідача-1 щодо викупу, погашення та належної сплати відсоткового доходу за облігаціями, відповідачем-1 було передано в іпотеку відповідачу-2 наступні об'єкти нерухомого майна:

- комплекс відпочинку "Княжий двір", адреса: Київська обл., Броварський р., с. Княжичі, вулиця Стогнія, 39а, реєстраційний номер 12;

- земельна ділянка, площею 1,3982 га, адреса: Київська обл., Броварський р-н, с. Княжичі, вул. Стогнія, цільове призначення - для будівництва і обслуговування інших будівель громадської забудови (готельного комплексу, ресторану), кадастровий номер :01:006:0002;

- комплекс (комплексний центр побутового обслуговування населення), адреса: Київська обл., Броварський р., с. Княжичі, вулиця Стогнія, 39, реєстраційний номер 12;

- земельна ділянка, площею 0,9635 га, адреса: Київська обл., Броварський р., с. Княжичі, цільове призначення - будівництво комплексного центру побутового обслуговування населення, кадастровий номер :01:011:0025, (далі все вищенаведене майно разом - Нерухоме майно).

25.11.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Тріумф» (далі - продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Аксон» (далі - покупець, позивач), за участю повіреного - Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційний радник» укладено Договір на виконання (Договору купівлі-продажу цінних паперів) № БВ-011-15 (далі - Договір на виконання), за умовами якого, продавець, за посередництвом брокера як своєї уповноваженої особи, продає і зобов'язується передати у власність покупця, а покупець придбає і зобов'язується оплатити цінні папери на умовах, визначених Договором.

Відповідно до п. 1.2 Договору на виконання, під цінними паперами в пункті 1.1 Договору та надалі за текстом Договором скрізь сторони розуміють облігації українських емітентів, перелік і характеристики яких наведені нижче:

Вид, тип та форма випуску ЦПОблігації підприємств відсоткові незабезпечені (звичайні) іменні
Форма існування ЦПбездокументарна
Емітент, серія ЦПТовариство з обмеженою відповідальністю «Тріумф», серії «В»
Код за ЄДРПОУ емітента31829270
Міжнародний ідентифікаційний номер ЦП (ISIN)UA
Номінальна вартість одного ЦП1 000 грн.
Кількість ЦП1500 штук
Загальна номінальна вартість ЦП1 500 000 грн.
Пунктом 1.3 Договору на виконання, сторонами узгоджено, що вартість цінних паперів, які є предметом Договору та зазначені в п. 1.2 становить:

- за одну облігацію 1 000 грн.;

- за весь пакет, зазначений в п. 1.2 - 1 500 000 грн.

Згідно з п. 2.1 - п. 2.5 Договору на виконання розрахунки за Договором проводяться у грошовій або будь-якій іншій формі, в тому числі цінними паперами.

Поставки цінних паперів, зазначених в п. 1.2 покупцю виконується продавцем в депозитарній системі. Строк поставки - до 26.11.2015. Обов'язок здійснити всі необхідні дії, щодо перерахування цінних паперів покупцеві покладений на брокера.

Право власності на облігації виникає у покупця після підписання Акту приймання-передачі до Договору на виконання № БВ-011-15, але не раніше повного розрахунку за цінні папери, які є предметом даного Договору, в порядку, визначеному в п. 2.5 Договору.

Витрати, пов'язані з обігом облігацій за цим Договором в депозитарній системі, несе особисто кожна зі сторін.

Оплата цінних паперів здійснюється покупцем до 30.11.2015, у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів в розмірі загальної вартості облігацій, згідно з п. 1.3, безпосередньо на банківський рахунок продавця, зазначений в ст. 6 Договору, або підписання Акту прийому-передачі інших цінних паперів в рахунок оплати облігацій за даним Договором.

26.11.2015 між ТОВ «Аксон» та ТОВ «Тріумф» складено Акт прийому-передачі цінних паперів за Договором № БВ-011-15 (Договір купівлі-продажу цінних паперів) від 25.11.2015, відповідно до якого, покупець передав, а продавець прийняв в якості розрахунку цінні папери, наведені нижче:

Вид, форма випуску та існування ЦПВекселедавецьІндосаментКод ЄДРПОУ№ бланку векселяНомінальна вартість векселя, грн.Дата складення векселя Термін погашення векселя
Вексель, простий, документарнаТОВ «Тріумф»бланковий31829270АА 000,0015.04.2013За пред'явленням, але не раніше 15.04.2028
Вексель, простий, документарнаТОВ «Тріумф»бланковий31829270АА 000,0015.04.2013За пред'явленням, але не раніше 15.04.2028
Вексель, простий, документарнаТОВ «Тріумф»бланковий31829270АА 000,0015.04.2013За пред'явленням, але не раніше 15.04.2028
Загальна кількість векселів3 (три) штуки
Загальна номінальна вартість векселя1 500 000,00 грн.
25.11.2015 між ТОВ «Тріумф» та ТОВ «Аксон» складено та підписано Акт приймання-передачі до Договору на виконання № БВ-011-15, відповідно до якого, сторони, цим актом підтверджують, що за Договором на виконання № БВ-011-15 (договір купівлі-продажу цінних паперів) продавець за посередництвом брокера, як своєї уповноваженої особи, продав і передав у власність покупця, а покупець придбав і приймає від продавця та зобов'язується оплатити цінні папери, перелік і характеристики яких наведені нижче:

Вид, тип та форма випуску ЦПОблігації підприємств відсоткові незабезпечені (звичайні) іменні
Форма існування ЦПбездокументарна
Емітент, серія ЦПТовариство з обмеженою відповідальністю «Тріумф», серії «В»
Код за ЄДРПОУ емітента31829270
Міжнародний ідентифікаційний номер ЦП (ISIN)UA
Номінальна вартість одного ЦП1 000 грн.
Кількість ЦП1500 штук
Загальна номінальна вартість ЦП1 500 000 грн.
Позивач зазначає, що з Листа відповідача від 21.02.2019 останньому стало відомо про існування судового спору щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, згідно Договору іпотеки від 15.09.2011, укладеного між відповідачами 1 та 2.

Як зазначає позивач, уклавши Договір іпотеки та, відповідно, визначивши за відповідачем 2 пріоритетне (серед інших власників облігацій) становище щодо забезпечення виконання грошових вимог за облігаціями відповідача 1, сторони такого оскаржуваного договору фактично порушили, гарантовані ст.. 319 ЦК України та Законом України «Про цінні папери та фондовий ринок» права позивача, як одного з власників облігацій ТОВ «тріумф», на рівні умови забезпечення виконання емітентом своїх зобов'язань, та відповідно законний інтерес позивача на отримання виплат за облігаціями ТОВ «Тріумф».

Позивач зазначає, що враховуючи похідний характер іпотеки від основного зобов'язання, вбачається, що Договір іпотеки укладений в порушення основного зобов'язання, оскільки суперечить основним його принципам та нормам Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок» щодо рівності прав власників облігацій.

Відповідач 2 в свою чергу, заперечуючи проти позову, зазначає, що розміщенням облігацій є їх первинний продаж, тобто продаж першому власнику - від ТОВ «Тріумф» до потенційного покупця, а отже здійснити первинний продаж облігацій серії «В» ТОВ «Тріумф могло тільки до 24.06.2012, однак, Договір між позивачем та відповідачем 1 укладено 25.11.2015, тобто більше ніж через три роки після спливу строку, протягом якого за проспектом емісії була можливість здійснювати первісний продаж облігацій емітентом, та за місяць до початку погашення облігацій, що суперечить меті, задля якої зазначені облігації були емітовані та свідчить про виключно документальне створення сторонами контрольованої заборгованості для здійснення певних дій, в тому числі, з метою звернення до суду з даним позовом.

Заперечуючи проти позову, відповідач 2 також зазначає, що спосіб оплати, визначений у Договорі купівлі-продажу цінних паперів, а саме шляхом передачі інших цінних паперів не передбачений законодавством України та Проспектом емісії, а відтак, сторони підписуючи Акт прийому-передачі від 26.11.2015 діяли всупереч норм законодавства та всупереч положенням Проспекту емісії, оскільки розрахунок цінними паперами за Договором не є належною оплатою за придбання облігацій ТОВ «Тріумф», та не підтверджує право власності ТОВ «Аксон» на облігації.

Також, відповідач 2 зазначає, що позивачем не додано до позовної заяви належних та допустимих доказів того, що йому належать на праві власності облігації, видані ТОВ «Тріумф», а саме відповідні виписки з рахунку в цінних паперах, видані на момент звернення до ТОВ «Тріумф» з вимогою, позивач не довів порушення своїх прав, що також підтверджує нікчемність Договору купівлі-продажу цінних паперів, його фіктивні та/або удавані цілі.

Відповідач заперечуючи проти позову, зазначає, що станом на дату, зазначену як дата укладення Договору на виконання № БВ-011-15, а саме 15.11.2015 предмет Договору іпотеки не належав ТОВ «Тріумф» на праві власності, оскільки 14.11.2014 учасниками ТОВ «Тріумф» на загальних зборах прийнято рішення про створення шляхом виділу зі складу ТОВ «Тріумф» нової юридичної особи - ТОВ «Княжий двір ЛТД», яка є правонаступником частини майна, прав та обов'язків ТОВ «Тріумф» відповідно до розподільчого балансу.

Відповідач зазначає, що зазначені обставини встановлені у вироку Броварського міськрайонного суду Київської області від 26.12.2017, який залишений без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 05.04.2018 у справі № 361/4978/15-к, в якому зазначено, що 05.03.2015 право власності на предмет іпотеки зареєстровано за ТОВ «Княжий Двір ЛТД».

Таким чином, відповідач зазначає, що нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, вибуло з власності ТОВ «Тріумф» ще за 8 місяців до укладення з ТОВ «Аксон» Договору купівлі-продажу цінних паперів, а отже, ТОВ «Аксон» не мала жодних законом визначених підстав для задоволення свої вимог за рахунок вказаних об'єктів нерухомого майна, а факт звернення відповідача 2 стягнення на предмет іпотеки у ТОВ «Княжий Двір Лтд» жодним чином не пов'язане з будь-якими правами і обов'язками ТОВ «Аксон».

Також, відповідач 2 зазначає, що ТОВ «Аксон», ТОВ «Тріумф», ТОВ «Княжий Двір ЛТД» контролюються одними і тими ж власниками, мають одних і тих самих посадових осіб, що спростовує доводи ТОВ «Аксон» про те, що про існування спірного Договору іпотеки позивач дізнався після отримання листа від ТОВ «Тріумф».

Відповідач 2 заперечуючи проти позову зазначає, що позивачем не наведено жодної обставини, з якою б закон пов'язував недійсність Договору іпотеки, оскільки норми, на які посилається позивач в позовній заяві не свідчать про порушення сторонами Договору іпотеки положень законодавства України.

Також, відповідач 2 зазначає, що питання дійсності правочину з аналогічних підстав вже досліджено Господарським судом міста Києва та Північним апеляційним господарським судом у справі № 910/8884/18.

Крім того, разом з відзивом на позовну заяву, відповідачем 2 подано заяву про застосування строків позовної давності.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Судовий захист майнових інтересів осіб, названих у статті 4 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до пункту 3 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України та частини 2 статті 20 Господарського кодексу України здійснюється шляхом розгляду справ, зокрема, за позовами про визнання правочину недійсним.

Вирішуючи по суті переданий на розгляд господарського суду спір про визнання недійсним договору, суд повинен з'ясувати, зокрема, підстави для визнання його недійсним, оскільки недійсність правочину може наступати лише з певним порушенням закону.

Загальні підстави визнання недійсними угод і настання відповідних наслідків встановлені статтями 215, 216 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно із частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

З урахуванням викладеного, недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб'єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.

Пунктом 2.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» № 11 від 29.05.2013 визначено, що вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків.

У відповідності до ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відтак, в силу припису статті 204 Цивільного кодексу України правомірність правочину презюмується.

Отже, заявляючи позов про визнання недійсним договору, позивач має довести наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними і настанням відповідних наслідків.

Позивач зазначає, що відповідачеві 2 шляхом укладення оспорюваного Договору іпотеки та передання нерухомого майна в іпотек відповідачем 1 надано перевагу, оскільки запропоновано лише безпосередньо відповідачу 2 вчинення вказаного правочину, а отже, укладений з відповідачем 2 правочин ставить у невигідне становище інших власників облігацій з аналогічними вимогами до відповідача 1 щодо виконання грошових зобов'язань за облігаціями однієї емісії, оскільки умови Договору іпотеки, укладеного для забезпечення виконання зобов'язань відповідача 1 за умовами проспекту емісії, прямо передбачають можливість відповідача 2 звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок виконання таких зобов'язань, що в свою чергу свідчить про надання відповідачу 2 переваг перед іншими власниками облігацій, зокрема перед позивачем.

Відтак, позивач зазначає, що уклавши Договір іпотеки та відповідно визначивши за відповідачем 2 пріоритетне (серед інших власників облігацій) становище щодо забезпечення виконання грошових вимог за облігаціями відповідача 1, сторони такого оскаржуваного Договору фактично порушили, гарантовані ст. 319 ЦК України та Законом України «Про цінні папери та фондовий ринок», права позивача як одного з власників облігацій ТОВ «Тріумф», на рівні умови забезпечення виконання емітентом своїх зобов'язань та, відповідно законний інтерес позивача на отримання виплат облігаціями ТОВ «Тріумф».

Відповідно до статті 194 Цивільного кодексу України цінним папером є документ установленої форми з відповідними реквізитами, що посвідчує грошове або інше майнове право, визначає взаємовідносини емітента цінного папера (особи, яка видала цінний папір) і особи, яка має права на цінний папір, та передбачає виконання зобов'язань за таким цінним папером, а також можливість передачі прав на цінний папір та прав за цінним папером іншим особам.

Закон України «Про цінні папери та фондовий ринок» регулює відносини, що виникають під час розміщення, обігу цінних паперів і провадження професійної діяльності на фондовому ринку, з метою забезпечення відкритості та ефективності функціонування фондового ринку.

Статтею 1 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок» визначено, що випуск цінних паперів - сукупність певного виду емісійних цінних паперів одного емітента, однієї номінальної вартості, які мають однакову форму випуску і міжнародний ідентифікаційний номер, забезпечують їх власникам однакові права незалежно від часу придбання і розміщення на фондовому ринку; емісія - установлена законодавством послідовність дій емітента щодо випуску та розміщення емісійних цінних паперів; обіг цінних паперів - вчинення правочинів, пов'язаних з переходом прав власності на цінні папери і прав за цінними паперами, за винятком договорів, що укладаються під час розміщення цінних паперів; проспект емісії цінних паперів - документ, який містить інформацію про розміщення цінних паперів та інші відомості, передбачені цим та іншими законами, що визначають особливості розміщення певних видів цінних паперів; строк обігу облігацій - строк, що починається з дня, наступного за днем реєстрації Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку звіту про результати розміщення облігацій і видачі свідоцтва про реєстрацію випуску облігацій, та закінчується днем, що передує дню початку погашення таких облігацій відповідно до проспекту їх емісії.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок» облігація - цінний папір, що посвідчує внесення його першим власником грошей, визначає відносини позики між власником облігації та емітентом, підтверджує зобов'язання емітента повернути власникові облігації її номінальну вартість у передбачений умовами розміщення облігацій строк та виплатити доход за облігацією, якщо інше не передбачено умовами розміщення.

Облігації можуть існувати виключно в бездокументарній формі.

Емітент, у порядку, встановленому Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку, може розміщувати відсоткові, цільові та дисконтні облігації.

Відсоткові облігації - облігації, за якими передбачається виплата відсоткових доходів.

Цільові облігації - облігації, виконання зобов'язань за якими здійснюється шляхом передачі товарів та/або надання послуг відповідно до вимог, встановлених умовами розміщення таких облігацій, а також шляхом сплати коштів власнику таких облігацій у випадках та порядку, передбачених проспектом емісії облігацій.

Дисконтні облігації - облігації, що розміщуються за ціною, нижчою ніж їх номінальна вартість. Різниця між ціною придбання та номінальною вартістю облігації виплачується власнику облігації під час її погашення і становить доход (дисконт) за облігацією.

Облігації можуть розміщуватися з фіксованим строком погашення, єдиним для всього випуску. Дострокове погашення облігацій за вимогою їх власників дозволяється у разі, коли така можливість передбачена умовами розміщення облігацій, якими визначені порядок встановлення ціни дострокового погашення облігацій і строк, у який облігації можуть бути пред'явлені для дострокового погашення.

Погашення відсоткових та дисконтних облігацій здійснюється виключно грошима. Погашення цільових облігацій здійснюється шляхом передачі товарів та/або надання послуг, а також сплати коштів власнику таких облігацій у випадках та порядку, передбачених проспектом емісії облігацій.

Облігація має номінальну вартість, визначену в національній валюті, а якщо це передбачено умовами розміщення облігацій - в іноземній валюті. Мінімальна номінальна вартість облігації не може бути меншою ніж одна копійка.

Емітент може розміщувати іменні облігації та облігації на пред'явника. Обіг облігацій дозволяється після реєстрації Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку звіту про результати розміщення облігацій та видачі свідоцтва про реєстрацію випуску облігацій.

Продаж облігацій здійснюється в національній валюті, а якщо це передбачено законодавством та умовами їх розміщення, - в іноземній валюті.

У відповідності до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок» публічне (відкрите) розміщення цінних паперів - їх відчуження на підставі опублікування в засобах масової інформації або оголошення будь-яким іншим способом повідомлення про продаж цінних паперів, зверненого до заздалегідь не визначеної кількості осіб.

У разі відкритого (публічного) розміщення цінних паперів серед заздалегідь не визначеного кола осіб емісія здійснюється за такими етапами: прийняття рішення про відкрите (публічне) розміщення цінних паперів органом емітента, уповноваженим приймати таке рішення; подання заяви і всіх необхідних документів для реєстрації випуску цінних паперів та проспекту їх емісії; реєстрація Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку випуску цінних паперів та проспекту їх емісії; прийняття у разі потреби рішення про залучення андеррайтера до розміщення цінних паперів; присвоєння цінним паперам міжнародного ідентифікаційного номера; укладення з депозитарієм договору про обслуговування емісії цінних паперів або з реєстратором - про ведення реєстру власників іменних цінних паперів, крім випадків, коли облік прав за цінними паперами веде емітент відповідно до законодавства або цінні папери розміщуються на пред'явника; виготовлення сертифікатів цінних паперів у разі розміщення цінних паперів у документарній формі; розкриття інформації, що міститься в проспекті емісії цінних паперів; відкрите (публічне) розміщення цінних паперів; затвердження результатів розміщення цінних паперів органом емітента, уповноваженим приймати таке рішення; затвердження змін до статуту, пов'язаних із збільшенням статутного капіталу акціонерного товариства з урахуванням результатів розміщення акцій; реєстрація змін до статуту в органах державної реєстрації; подання звіту про результати відкритого (публічного) розміщення цінних паперів; реєстрація Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку звіту про результати відкритого (публічного) розміщення цінних паперів; отримання свідоцтва про реєстрацію випуску цінних паперів; розкриття інформації, що міститься у звіті про результати відкритого (публічного) розміщення цінних паперів.

Згідно Свідоцтва про реєстрацію випуску облігацій підприємства № 208/2/11 від 15.12.2011, виданого Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку, Товариство з обмеженою відповідальністю «Тріумф» (далі - відповідач 1, емітент) є емітентом бездокументарних, іменних, незабезпечених, відсоткових облігацій серії «В», загальною кількістю 50 000 штук, на загальну вартістю 50 000 000 грн.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, 15.09.2011 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Тріумф" та Корпоративним недержавним пенсійним фондом Національного банку України укладено Договір іпотеки (з урахуванням договорів про внесення змін від 02.03.2012, 21.12.2012, 23.12.2013), посвідчений приватним нотаріусом КМНО Брагіною Н.В. за реєстровим №3903, предметом якого було забезпечення виконання зобов'язань відповідача-1 щодо викупу, погашення та належної сплати відсоткового доходу за облігаціями у кількості 22024 шт., номінальною вартістю - 1000 грн., загальною номінальною вартістю 22024000 грн., Серія В.

За умовами п. 1.3 Договору іпотеки (з урахуванням договорів про внесення змін від 02.03.2012, 21.12.2012, 23.12.2013) у забезпечення виконання зобов'язань відповідача-1 щодо викупу, погашення та належної сплати відсоткового доходу за облігаціями, відповідачем-1 було передано в іпотеку відповідачу-2 наступні об'єкти нерухомого майна:

- комплекс відпочинку "Княжий двір", адреса: Київська обл., Броварський р., с. Княжичі, вулиця Стогнія, 39а, реєстраційний номер 12;

- земельна ділянка, площею 1,3982 га, адреса: Київська обл., Броварський р-н, с. Княжичі, вул. Стогнія, цільове призначення - для будівництва і обслуговування інших будівель громадської забудови (готельного комплексу, ресторану), кадастровий номер :01:006:0002;

- комплекс (комплексний центр побутового обслуговування населення), адреса: Київська обл., Броварський р., с. Княжичі, вулиця Стогнія, 39, реєстраційний номер 12;

- земельна ділянка, площею 0,9635 га, адреса: Київська обл., Броварський р., с. Княжичі, цільове призначення - будівництво комплексного центру побутового обслуговування населення, кадастровий номер :01:011:0025.

Відповідно до ст. 564 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Частиною 1 ст. 575 ЦК України визначено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Статтею 3 Закону України «Про іпотеку» унормовано, що іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов'язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності.

Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Відповідно до ст. 627 ЦК України, за статтею 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Враховуючи вказані вище норми, сторонами укладено Договір іпотеки, яким на власний розсуд, що дозволяється законом, сторони у п. 1.2 Договору вирішити забезпечити виконання зобов'язання щодо викупу, погашення та належної сплати відсоткового доходу за облігаціями у кількості 22024 шт., номінальною вартістю - 1000 грн., загальною номінальною вартістю 22024000 грн., Серія В. Вказані зобов'язання, як встановлено в Додатковій угоді від 23.12.2013, підтверджуються залученими до справи виписками з електронного реєстру, і також обмеженою випискою про стан рахунку в цінних паперах на 23.12.2013. Тобто, сторонами Договору іпотеки на власний розсуд було визначено необхідність забезпечення зобов'язань за облігаціями.

При цьому, ані в Законі України «Про цінні папери та фондовий ринок», ані у вказаному Проспекті емісії не міститься заборони на укладення Договору іпотеки з метою забезпечення зобов'язань емітента щодо погашення облігацій або сплати відсоткового доходу за ними.

В свою чергу, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про цінні папери та фондовий ринок" випуск цінних паперів - сукупність певного виду емісійних цінних паперів одного емітента, однієї номінальної вартості, які мають однакову форму випуску і міжнародний ідентифікаційний номер, та забезпечують їх власникам однакові права незалежно від часу придбання і способу їх емісії.

Пунктом 3.4 Проспекту емісії визначено права, що надаються власникам облігацій:

- отримувати відсотковий дохід відповідно до умов розміщення облігацій в кінці кожного відсоткового періоду;

- здійснювати операції купівлі-продажу облігацій на вторинному ринку з урахуванням вимог чинного законодавства;

- подавати емітенту облігації для викупу та отримувати номінальну вартість облігацій при настанні строку їх погашення відповідно до умов Проспекту емісії;

- здійснювати з облігаціями інші операції, що не суперечать чинному законодавству України.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що однаковими правами власників цінних паперів (зокрема, відсоткових облігацій) є зокрема, однакові права на повернення номінальної вартості облігацій та виплату доходу за облігаціями.

Водночас, визнання недійсним Договору іпотеки не тягне за собою автоматично укладення такого Договору іпотеки з позивачем, оскільки таке право реалізується, з огляду на передбачену незабезпеченість емісію, виключно на розсуд сторін.

При цьому, Закон України "Про цінні папери та фондовий ринок" регулює відносини, що виникають під час розміщення, обігу цінних паперів і провадження професійної діяльності на фондовому ринку, а відтак можливі порушення означеного закону можуть бути підставою для визнання недійсним саме Договору на виконання, а не Договору іпотеки.

Разом з тим, позивач не є стороною оспорюваних правочинів, а відтак має право на звернення до суду із позовом про визнання недійсним правочину, якщо він є заінтересованою особою.

Згідно з ч. 6 ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Статтею 5 Господарського процесуального кодексу України визначено, що, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статтею 20 Господарського кодексу України передбачено, що кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з підпунктом 2 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Критеріями визначення заінтересованості позивача в оспорюваному договорі є:

1) права і законні інтереси заінтересованої особи безпосередньо порушені договором;

2) у результаті визнання договору недійсним майнові інтереси заінтересованої особи будуть відновлені;

3) заінтересована особа отримує що-небудь в результаті проведення реституції (права, майно).

Суб'єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Процесуально-правовий зміст захисту права полягає у тому, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. (ст. 4 ГПК України).

Враховуючи викладене вище, підставою для звернення до суду є наявність порушеного права (охоронюваного законом інтересу), і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, чи охоронюваного законом інтересу, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України №18-рп/2004 від 01.12.2004 поняття "охоронюваний законом інтерес" що вживається в законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

У мотивувальній частині наведеного рішення Конституційний Суд України зазначив, що види і зміст охоронюваних законом інтересів, що перебувають у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права", як правило, не визначаються у статтях закону, а тому фактично є правоохоронюваними. Охоронюваний законом інтерес перебуває під захистом не тільки закону, а й об'єктивного права у цілому, що панує у суспільстві, зокрема справедливості, оскільки інтерес у вузькому розумінні зумовлюється загальним змістом такого права і є його складовою.

Отже, з огляду на наведені положення законодавства, необхідною умовою застосування судом певного способу захисту є наявність, доведена належними у розумінні ст. 74 Господарського процесуального кодексу України доказами, певного суб'єктивного права (інтересу) у позивача та порушення (невизнання або оспорювання) цього права (інтересу) з боку відповідача.

До господарського суду має право звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється. Тобто в контексті цієї норми має значення лише суб'єктивне уявлення особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту. Виключно суб'єктивний характер заінтересованості як переконаності в необхідності судового захисту суб'єктивного матеріального права чи законного інтересу може підтверджуватися при зверненні до суду лише посиланням на таку необхідність самої заінтересованої особи. Саме тому суд не вправі відмовити у прийнятті позовної заяви з тих лише підстав, що не вбачається порушення матеріального права чи законного інтересу позивача, або заявник без належних підстав звернувся до суду в інтересах іншої особи.

Відтак на позивача покладений обов'язок обґрунтувати суду свої вимоги поданими до суду доказами, тобто, довести, що права та інтереси позивача дійсно порушуються, оспорюються чи не визнаються, а тому потребують захисту.

Обов'язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Суд звертає увагу на те, що завданням правосуддя є захист охоронюваних законом прав та інтересів осіб.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

Наслідком прийняття судового рішення має бути реальне поновлення прав та/або інтересів особи, які були порушені.

Як зазначає позивач, укладенням Договору іпотеки та відповідно визначенням за відповідачем 2 пріоритетного (серед інших власників облігацій) становища щодо забезпечення виконання грошових вимог за облігаціями відповідача 1, сторони такого оскаржуваного Договору фактично порушили, гарантовані ст. 319 ЦК України та Законом України «Про цінні папери та фондовий ринок», права позивача як одного з власників облігацій ТОВ «Тріумф», на рівні умови забезпечення виконання емітентом своїх зобов'язань та, відповідно законний інтерес позивача на отримання виплат облігаціями ТОВ «Тріумф».

На підтвердження наявності порушеного права позивачем, до матеріалів справи надано копію Договору на виконання (Договору купівлі-продажу цінних паперів) № БВ-011-15, укладеного 25.11.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Тріумф» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Аксон», за участю повіреного - Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційний радник» укладено, за умовами якого, продавець, за посередництвом брокера як своєї уповноваженої особи, продає і зобов'язується передати у власність покупця, а покупець придбає і зобов'язується оплатити цінні папери на умовах, визначених Договором.

Відповідно до п. 1.2 Договору на виконання, під цінними паперами в пункті 1.1 Договору та надалі за текстом Договором скрізь сторони розуміють облігації українських емітентів, перелік і характеристики яких наведені нижче:

Вид, тип та форма випуску ЦПОблігації підприємств відсоткові незабезпечені (звичайні) іменні
Форма існування ЦПбездокументарна
Емітент, серія ЦПТовариство з обмеженою відповідальністю «Тріумф», серії «В»
Код за ЄДРПОУ емітента31829270
Міжнародний ідентифікаційний номер ЦП (ISIN)UA
Номінальна вартість одного ЦП1 000 грн.
Кількість ЦП1500 штук
Загальна номінальна вартість ЦП1 500 000 грн.
Пунктом 1.3 Договору на виконання, сторонами узгоджено, що вартість цінних паперів, які є предметом Договору та зазначені в п. 1.2 становить:

- за одну облігацію 1 000 грн.;

- за весь пакет, зазначений в п. 1.2 - 1 500 000 грн.

Поставки цінних паперів, зазначених в п. 1.2 покупцю виконується продавцем в депозитарній системі. Строк поставки - до 26.11.2015. Обов'язок здійснити всі необхідні дії, щодо перерахування цінних паперів покупцеві покладений на брокера.

Право власності на облігації виникає у покупця після підписання Акту приймання-передачі до Договору на виконання № БВ-011-15, але не раніше повного розрахунку за цінні папери, які є предметом даного Договору, в порядку, визначеному в п. 2.5 Договору.

Витрати, пов'язані з обігом облігацій за цим Договором в депозитарній системі, несе особисто кожна зі сторін.

Оплата цінних паперів здійснюється покупцем до 30.11.2015, у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів в розмірі загальної вартості облігацій, згідно з п. 1.3, безпосередньо на банківський рахунок продавця, зазначений в ст. 6 Договору, або підписання Акту прийому-передачі інших цінних паперів в рахунок оплати облігацій за даним Договором.

Разом з тим, пунктом 3.3 Проспекту емісії облігацій Товариства з обмеженою відповідальність «Тріумф», підписаного директором ТОВ «Тріумф» Лазоренком С.П. та директором Аудиторської фірми «Стройаудит» ТОВ Коржук О.М. (далі - проспект емісії) передбачено, що емісія облігацій здійснюється з метою залучення грошових коштів в обсязі 50 000 000 грн. шляхом їх відкритого розміщення серед невизначеного кола фізичних та юридичних осіб - резидентів та нерезидентів. Емітент планує направити залучені від продажу облігацій кошти на наступні цілі:

- закупівля матеріалів та оплат послуг для введення в експлуатацію нового готелю на 35 номерів - 20 відсотків від загальної суми або 10 мільйонів грн.;

- будівництво критого стадіону на території комплексу - 80 відсотків або 40 млн. (з них закупівля матеріалів - 50% або 20 млн. грн., оплата послуг - 50%, 20 млн.

Джерелами погашення та виплати доходу за облігаціями є кошти емітента, отримані від господарської діяльності, що залишаються після розрахунків з бюджетом та сплати інших обов'язкових платежів.

ТОВ «Тріумф» зобов'язується не використовувати кошти, залучені від продажу облігацій, для формування і поповнення власного статутного капіталу, для покриття збитків від господарської діяльності, а також для фінансування будівництва житла.

Згідно з Проспектом емісії дата початку розміщення облігацій - 26.12.2011, дата закінчення розміщення облігацій - 24.06.2012 включно (п. 3.5.1).

Згідно з п. 3.7 Договору строк обігу облігацій: з дня наступного за днем реєстрації Державною комісією з цінних паперів та фондового ринку Звіту про результати розміщення облігацій та видачі Свідоцтва про реєстрацію випуску облігацій по 24 грудня 2015 року включно.

Протягом строку обігу облігацій тільки в разі зміни відсоткової ставки власник облігацій за власною ініціативою має право надати облігації для їх викупу. Емітент здійснює викуп облігацій у відповідні терміни:

Період подання заяв про викуп облігацій власника облігаційДата викупу
05.12.2012-24.12.201225.12.2012-05.01.2013
05.12.2013-24.12.201325.12.2013-05.01.2014
05.12.2014-24.12.201425.12.2014-05.01.2015
З наведеного вбачається, що здійснити первинний продаж облігацій серії «В» ТОВ «Тріумф» могло тільки до 24.06.2012, однак, Договір між позивачем та відповідачем 1 укладено 25.11.2015, тобто більше ніж через три роки після спливу строку, протягом якого за проспектом емісії була можливість здійснювати первісний продаж облігацій емітентом та за місяць до початку погашення облігацій.

За умовами п. 3.6 Проспекту емісії оплата за облігації здійснюється грошовими коштами, в національній валюті України відповідно до укладених біржових контрактів в термін розміщення.

Частиною 9 статті 7 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок» визначено, що продаж облігацій здійснюється в національній валюті, а якщо це передбачено законодавством та умовами їх розміщення, - в іноземній валюті.

Однак, згідно з п. 2.1 - п. 2.5 Договору на виконання розрахунки за Договором проводяться у грошовій або будь-якій іншій формі, в тому числі цінними паперами.

26.11.2015 між ТОВ «Аксон» та ТОВ «Тріумф» складено Акт прийому-передачі цінних паперів за Договором № БВ-011-15 (Договір купівлі-продажу цінних паперів) від 25.11.2015, відповідно до якого, покупець передав, а продавець прийняв в якості розрахунку цінні папери, наведені нижче:

Вид, форма випуску та існування ЦПВекселедавецьІндосаментКод ЄДРПОУ№ бланку векселяНомінальна вартість векселя, грн.Дата складення векселя Термін погашення векселя
Вексель, простий, документарнаТОВ «Тріумф»бланковий31829270АА 000,0015.04.2013За пред'явленням, але не раніше 15.04.2028
Вексель, простий, документарнаТОВ «Тріумф»бланковий31829270АА 000,0015.04.2013За пред'явленням, але не раніше 15.04.2028
Вексель, простий, документарнаТОВ «Тріумф»бланковий31829270АА 000,0015.04.2013За пред'явленням, але не раніше 15.04.2028
Загальна кількість векселів3 (три) штуки
Загальна номінальна вартість векселя1 500 000,00 грн.
Статтею 8 Закону України "Про депозитарну систему України" встановлено, що підтвердженням прав на цінні папери та прав за цінними паперами, що існують в бездокументарній формі, а також обмежень прав на цінні папери у певний момент часу є обліковий запис на рахунку в цінних паперах депонента в депозитарній установі, а якщо права на відповідні цінні папери обліковуються на рахунку в цінних паперах номінального утримувача - обліковий запис на рахунку в цінних паперах власника цінних паперів в обліковій системі номінального утримувача, клієнта номінального утримувача.

Документальним підтвердженням наявності на певний момент часу прав на цінні папери та прав за цінними паперами депонента (у разі зарахування цінних паперів на депозит нотаріуса - відповідного кредитора) є виписка з рахунка в цінних паперах депонента, яка видається депозитарною установою на вимогу депонента або в інших випадках, установлених законодавством та договором про обслуговування рахунка в цінних паперах.

Документальним підтвердженням наявності на певний момент часу прав на цінні папери та прав за цінними паперами власника цінних паперів, які обліковуються на рахунку номінального утримувача, є документ, який згідно із законодавством держави реєстрації номінального утримувача або клієнта номінального утримувача підтверджує право власності на цінні папери та видається номінальним утримувачем або клієнтом номінального утримувача (залежно від місця обліку прав на цінні папери) на вимогу власника цінних паперів на підставі відповідного договору.

Виписка з рахунка в цінних паперах номінального утримувача є документальним підтвердженням наявності на певний момент часу прав на цінні папери на рахунку номінального утримувача, що належать клієнтам номінального утримувача або клієнтам клієнта номінального утримувача, та не є підтвердженням права власності на цінні папери.

Виписка з рахунка в цінних паперах не є цінним папером, а її передача від однієї особи до іншої не є вчиненням правочину щодо цінних паперів і не тягне за собою переходу прав на цінні папери та прав за цінними паперами.

Вимоги до виписки з рахунка в цінних паперах, що видається депозитарною установою, встановлюються Комісією.

Таким чином, законодавством установлено, що єдиним підтвердженням прав на цінні папери, що існують в бездокументарній формі, є обліковий запис на рахунку в цінних паперах депонента в депозитарній установі, а документальним підтвердженням наявності на певний момент часу прав на цінні папери - відповідна виписка з рахунка в цінних паперах.

Згідно з Проспектом емісії права власності на облігації виникають з моменту їх зарахуванням на рахунок власника у цінних паперах, відкритий у зберігача цінних паперів. Обіг облігацій дозволяється після реєстрації Державною комісією з цінних паперів та фондового ринку України, Звіту про результати розміщення облігацій та видачі Свідоцтва про реєстрацію цінних паперів.

Відповідно до п. 3.7 Проспекту емісії право власності на придбані облігації виникає х моменту їх зарахування на рахунок у цінних паперах власника у зберігача та підтверджується випискою з цього рахунку, що надає зберігач. Власник облігацій має право реалізовувати облігації на вторинному ринку згідно з умовами їх випуску та з урахуванням вимог чинного законодавства України.

В той же час позивач не подав належних та допустимих доказів на підтвердження належності йому на праві власності облігацій, емітентом яких є ТОВ «Тріумф», та забезпечення виконання зобов'язань за якими стало предметом оспорюваного іпотечного договору, укладеного між відповідачами.

З огляду на наведені обставини у сукупності, а саме відсутності доказів здійснення належного розрахунку за цінні папери, відсутності доказів переходу права власності на цінні папери до позивача, судом не встановлено наявності у позивача права, яке б могло бути порушене внаслідок укладення Договору іпотеки.

При цьому, суд також враховує, що станом на дату, зазначену як дата укладення Договору на виконання № БВ-011-15, а саме 15.11.2015 предмет Договору іпотеки не належав ТОВ «Тріумф» на праві власності, оскільки 14.11.2014 учасниками ТОВ «Тріумф» на загальних зборах прийнято рішення про створення шляхом виділу зі складу ТОВ «Тріумф» нової юридичної особи - ТОВ «Княжий двір ЛТД», яка є правонаступником частини майна, прав та обов'язків ТОВ «Тріумф» відповідно до розподільчого балансу, що встановлено у вироку Броварського міськрайонного суду Київської області від 26.12.2017, який залишений без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 05.04.2018 у справі № 361/4978/15-к, а отже, при здійсненні 25.11.2015 продажу цінних паперів, в будь-якому випадку, виконання зобов'язань за такими цінними паперами не могли бути забезпечені, у зв'язку з відсутністю у емітента такого майна, яке було предметом іпотеки.

Таким чином, з огляду на викладене, позивачем не доведено яким чином його права чи інтереси можуть бути поновлені внаслідок прийняття судового рішення про визнання недійсними оспорюваного договору, з огляду на недоведеність наявності прав на цінні папери та їх порушення з боку відповідачів 1 та 2 внаслідок укладення Договору іпотеки.

При цьому, оцінюючи доводи учасників справи під час розгляду справи, суд як джерелом права керується також практикою Європейського суду з прав людини. Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

В свою чергу, оскільки вимога про визнання недійсним Договору іпотеки залишається судом без задоволення, похідні вимоги про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень залишаються також без задоволення.

У відзиві відповідач 2 заявив про застосування позовної давності до позовних вимог ТОВ «Аксон».

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно статті 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Статтею 261 Цивільного кодексу України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до статті 267 Цивільного кодексу України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Рішенням Конституційного Суду України у справі щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України від 01.12.2004 № 18-рп/2004 (справа про охоронюваний законом інтерес) визначено, що поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Отже, перш ніж застосувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушено право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Оскільки права та охоронювані законом інтереси позивача не порушені у зв'язку з укладенням оспорюваного договору, про захист яких він просить суд у позові, а суд відмовляє у позові по суті в зв'язку з недоведеністю позовних вимог, питання порушення строку позовної давності (за даних обставин) не впливає на суть винесеного рішення і відповідно, строк позовної давності, як спосіб захисту саме порушеного права, при вирішенні даного спору застосуванню не підлягає.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, з покладенням судового збору на позивача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Витрати по сплаті судового збору покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 15.08.2019.

Суддя О.А. Грєхова