УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

м. Київ

16.08.2019Справа № 910/10882/19

Суддя Бондаренко Г.П., розглянувши

Позовну заяву Мові Хелс ГмбХ через Товариство з обмеженою відповідальністю "Мові хелс" (08140, Київська обл., Києво-Святошинський район, село Шевченкове, вулиця Шевченка, будинок 162 А)

До 1) Міністерства економічного розвитку і торгівлі України (01008, м. Київ, вул. М. Грушевського, 12/2)

2) Державного підприємства «Український інститут інтелектуальної власності (Укрпатент) (01601, м. Київ, Печерський район, вулиця Глазунова, будинок 1)

Про визнання незаконним та скасування рішення Міністерства економічного розвитку і торгівлі України та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Мові Хелс ГмбХ через Товариство з обмеженою відповідальністю (далі-позивач)звернулося з позовом до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України (далі відповідач-1) та Державного підприємства «Український інститут інтелектуальної власності (Укрпатент) (далі відповідач-2) про визнання незаконним та скасування рішення Міністерства економічного розвитку і торгівлі України та зобов`язання вчинити дії

Звертаючись до суду з даним позовом позивач просить:

- Визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 07.08.2017 про відмову у внесенні змін до Державного реєстру патентів України на винаходи шляхом виправлення технічної помилки у формулі винаходу за патентом України № 100373 «Лікарський засіб у формі таблетки з протизапальною, аналгетичною та хондропротекорною дією».;

- Зобов`язати Міністерство економічного розвитку і торгівлі України внести зміни до Державного реєстру патентів України на винаходи шляхом опублікування в офіційному бюлетені «Промислова власність» відомостей про внесення змін до формули винаходу за патентом України № 100373 «Лікарський засіб у формі таблетки з протизапальною, аналгетичною та хондропротекорною дією» згідно опису винаходу із зазначенням кількості тальку у співвідношенні компонентів лікарського засобу як 0,7-3,0 мас. %.

Крім того позивач просить розподілити та стягнути з відповідачів судові витрати, а саме: розмір судового збору у розмірі 3842,00 грн. та витрати на надання правничої допомоги у невизначеному розмірі (що є не дотриманням вимог ч. 1 статті 124 ГПК України щодо визначення орієнтовного розрахунку судових витрат).

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення її без руху, зважаючи на наступне.

Відповідно до статті 170 Господарського процесуального кодексу України Будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає заяву, клопотання або заперечення, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для такої фізичної особи), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України. Вимога вказати в заяві по суті справи, скарзі, заяві, клопотанні або запереченні ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України стосується лише юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України. Іноземна юридична особа подає документ, що є доказом її правосуб`єктності за відповідним іноземним законом (сертифікат реєстрації, витяг з торгового реєстру тощо).

Статтю 13 Закону України «Про міжнародне приватне право» Документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.

Згідно з частиною 2 статті 74 Закону України «Про міжнародне приватне право» на вимогу суду, який розглядає справу, іноземна юридична особа має представити оформлений з урахуванням статті 13 цього Закону документ, що є доказом правосуб`єктності юридичної особи (сертифікат реєстрації, витяг з торгового реєстру тощо).

Так, як позивачем по даній справі є нерезидент, а саме in Мові Хелс ГмбХ, Суд зазначає, що від позивача витяг з торгового реєстру для встановлення його правосуб`єктності до позовної заяви не наданий, що свідчить про неналежне оформлення позовної заяви.

Окрім того, пунктом 2 частини 1 статті 164 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно частини 2 статті 9 Закону України "Про судовий збір" суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

На підтвердження сплати судового збору у розмірі 3 842, 00 грн позивач надав оригінал платіжного доручення № 2210 від 29.07.2019.

При перевірці факту зарахування судового збору, сплаченого за вказаною квитанцією на виконання вимог Закону України «Про судовий збір», судом встановлено, що в базі Діловодство спеціалізованого суду ДСС зазначено про відсутність підтверджень платежів Казначейства.

Крім того, Суд звертає увагу позивача на те, що пунктом 2 часини 1 статті 164 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про судовий збір" платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Вказаною нормою Закону встановлюється можливість здійснення оплати іншою особою, але платником має бути особа, яка звертається до суду, що обумовлено необхідністю дотримання платіжної дисципліни платниками судового збору, недопущення безпідставного повернення коштів з державного бюджету та здійснення правильного розподілу судових витрат між учасниками справи за результатами розгляду справи.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті листа Державної судової адміністрації України від 14.09.2018 вих. № 6-17517/18 "Про забезпечення заходів контролю за надходженням та поверненням судового збору", суд при розгляді як позовних заяв, так і заяв на повернення помилково сплачених до бюджету коштів має перевіряти, чи є заявник (позивач) платником судового збору відповідно до документів, що підтверджують перерахування коштів до бюджету.

Таким чином, враховуючи положення статті 2 Закону України "Про судовий збір", надане до суду платіжне доручення № 2210 від 29.07.2019 на суму 3 842, 00 грн, платником за яким є Товариство з обмеженою відповідальністю "Мові хелс", не може вважатись належним доказом сплати судового збору за подання позовної заяви Мові Хелс ГмбХ до Господарського суду міста Києва, оскільки Мові Хелс ГмбХ звертається до суду через Товариство з обмеженою відповідальністю "Мові хелс", а тому платником судового збору повинен бути саме позивач. Аналогічну правову позицію викладено в ухвалах Верховного Суду від 06.08.2018 у справі № 910/23408/17, від 17.01.2019 у справі № 922/4734/16.

Отже, для усунення вказаного недоліку позивачу належить подати до суду підтвердження Державного казначейства України про зарахування судового збору до Державного бюджету України.

Відповідно до частини 2 статті 162 Господарського процесуального кодексу України, позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Частиною 5 статті 164 Господарського процесуального кодексу України внормовано, що до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Як встановлено судом, дану позовну заяву підписано представником позивача - адвокатом Костіним І.П., на підтвердження повноважень була надана копія довіреності № б/н від 21.03.2019.

Згідно положень частин 1, 3 статті 60 Господарського процесуального кодексу України повноваження представників сторін та інших учасників справи, в тому числі повноваження щодо підписання заяв, клопотань, тощо мають бути підтверджені довіреністю фізичної або юридичної особи. Довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним цифровим підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами

Відповідно частини 7 статті 60 Господарського процесуального кодексу України оригінали (1) документів (довіреність фізичної або юридичної особи, свідоцтво про народження дитини, рішення про призначення опікуном, піклувальником чи охоронцем спадкового майна), копії з них, засвідчені суддею (2), або копії з них, засвідчені у визначеному законом порядку (3), приєднуються до матеріалів справи.

Суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до норм Господарського процесуального кодексу України, копія довіреності не може бути посвідчена самим представником, оскільки стаття 60 Господарського процесуального кодексу України не передбачає такого способу засвідчення копії довіреності, а інші закони України не містять положень, які б внормовували, що копія довіреності на представництво в суді може бути засвідчена самим представником, за наявності у нього відповідних повноважень.

Отже, положеннями статті 60 Господарського процесуального кодексу України внормовано, що документом, який підтверджує повноваження представника є оригінал довіреності. Проте, до позовної заяви в якості документу, який підтверджує повноваження представника було додано копію довіреності № б/н від 21.03.2019. Тобто до позовної заяви всупереч вимогам частини 5 статті 164 Господарського процесуального кодексу України не було додано документа, що підтверджує повноваження представника.

Крім того, в разі виникнення в суду сумнівів щодо відповідності копії довіреності оригіналу, останній може бути витребуваний у встановленому законом порядку.

Відповідно до пункту 1 часини 1 статті 164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Частиною 1 статті 172 Господарського процесуального кодексу України внормовано, що позивач, особа, яка звертається з позовом в інтересах іншої особи, зобов`язані до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копії та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення.

Відповідно до пункту 1 часини 1 статті 164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Частиною 1 статті 172 Господарського процесуального кодексу України внормовано, що позивач, особа, яка звертається з позовом в інтересах іншої особи, зобов`язані до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копії та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення.

Правилами надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, а саме абзацом 27 пункту 2 передбачено, що документом, який підтверджує надання послуг поштового зв`язку є розрахунковий документ встановленої відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), що підтверджує надання послуг поштового зв`язку.

В свою чергу пунктом 19 Правил визначено, що внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю можуть прийматися для пересилання з описом вкладення та/або з післяплатою.

За змістом пункту 61 Правил надання поштового зв`язку, затверджених Постановою №270 від 05.03.2009 Кабінету Міністрів України, у разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв`язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв`язку повинен зазначити номер поштового відправлення. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до поштового відправлення, вартість предметів може не зазначатися.

За таких обставин належним доказом надіслання копії позовної заяви з доданими до неї документами відповідачу є оригінал опису вкладення відправленої поштової кореспонденції, в якому перелічені всі документи, які надсилаються одержувачу та який засвідчений підписом працівника відділення поштового зв`язку та відбитком календарного штемпеля цього відділення, а також розрахунковий документ поштової установи, а саме оригінал поштової квитанції (чеку).

Відповідно, якщо копію позовної заяви надіслано поштою, то документом, який підтверджує надсилання, є фіскальний чек поштового відділення, опис вкладення у цінний лист. Крім того, підтвердженням, що відправлення надіслано на адресу одержувача є саме накладна (службовий чек), в якому зазначено номер накладної, інформацію про відправника та одержувача, інформацію про відправлення, а також міститься підтвердження (підпис) відправника з підтвердження, що інформація у даній накладній зазначена правильно.

Отже, на підтвердження направлення учасникам справи позовної заяви з додатками до позову обов`язково мають додаватися не лише описи вкладення, а й чеки (квитанції) поштового відділення, що підтверджують факт оплати відправником та надання відділенням зв`язку послуг з пересилання листів з описом вкладення.

Всупереч встановленим вимогам, позивач надав копію фіскального чеку, не надав накладну (службовий чек), через що у Суду відсутня можливість пересвідчитися у направленні копії позовної заяви на адреси відповідачів.

Таким чином, додані до позову описи та чек не є належними доказами надсилання відповідачам копій позовної заяви і доданих до неї документів.

За приписами пункту 8 частини 3 статті 162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити відомості щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Згідно частин 2, 4, 5 статті 91 Господарського процесуального кодексу України, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Натомість, позовна заява не містить зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

З наведених підстав позовна заява підлягає залишенню її без руху.

Згідно з частини 1 статті 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до частини 2 статті 174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до частини 3 статті 174 Господарського процесуального кодексу України позовна заява вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом.

На підставі викладеного та керуючись статтями 162, 164, 172, 174, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Залишити позовну заяву Мові Хелс ГмбХ через Товариство з обмеженою відповідальністю "Мові хелс" без руху.

2. Встановити позивачеві строк на усунення недоліків позовної заяви протягом - 5 днів з дня вручення даної ухвали.

3. Встановити позивачу спосіб усунення недоліків у позовній заяві шляхом:

- надання оригіналу довіреності № б/н від 21.03.2019;

- надання витягу з торгового реєстру з офіційним нотаріально засвідченим перекладом на підтвердження правосуб`єктності позивача;

- надання суду належних доказів надсилання відповідачам копії позовної заяви з переліком долучених до неї додатків у встановленому законом порядку, а саме накладної;

- доказів сплати Мові Хелс ГмбХ судового збору в сумі 3 842, 00 грн із зазначенням в призначенні платежу відомостей про те, яка саме позовна заява оплачується судовим збором (або надання довідки Державного казначейства України про зарахування судового збору);

- зазначити про наявність у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

4. Попередити позивача, що відповідно до частини 4 статті 174 Господарського процесуального кодексу України, у разі якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Ухвала набирає законної сили 16.08.2019 та оскарженню не підлягає.

Суддя Г.П. Бондаренко