ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

08.08.2019 Справа № 905/1053/19

Господарський суд Донецької області у складі судді Курило Г.Є.

при секретарі судового засідання Цакадзе М.А.,

розглянувши матеріали справи

за позовом: Фізичної особи-підприємця Костриця Валерія Миколайовича, с. Рижани

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "НПП "Метрика", м. Дружківка

про стягнення 54221,53грн.

Представники сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: Шкориненко Т.Є. - в.о. керівника за наказом від 26.07.2019.

В судовому засіданні оголошувалась перерва з 23.07.2019 по 08.08.2019

Суть спору: Позивач, Фізична особа-підприємець Костриця Валерій Миколайович, с.Рижани, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «НПП «Метрика», м. Дружківка про стягнення 54221,53грн., в тому числі основний борг - 51700,00грн., 3% річних - 425,00грн., пеня - 258,36грн., інфляційні нарахування - 1838,17грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору транспортного експедирування №17/01/19-СТ1 від 17.01.2019 щодо своєчасної оплати за послуги, у зв`язку з чим нарахував пеню, 3% річних та інфляційні втрати.

Ухвалою суду від 13.06.2019 позовну заяву залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви - протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали про залишення її без руху шляхом надання суду доказів (опису вкладення) направлення доданих до позовної заяви документів (із поіменним переліком предметів вкладення).

21.06.2019 через канцелярію суду від Фізичної особи-підприємця Костриця Валерія Миколайовича, с. Рижани надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви з описом вкладення у цінний лист про надіслання копії позовної заяви разом з додатками до неї (із поіменним переліком предметів вкладення) відповідачу.

Ухвалою суду від 26.06.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №905/1053/19; дану справу визначено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

11.07.2019 на адресу суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення судового засідання.

23.07.2019 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній зазначив, що 18.07.2019 частково сплатив суму боргу в розмірі 25000,00грн., крім того, за думкою відповідача позивач невірно нараховує інфляційні витрати. Також, відповідач зазначив, що позивачем завищені витрати на професійну допомогу.

01.08.2019 на адресу суду від позивача надійшли відповідь на відзив на позовну заяву та заява про зменшення позовних вимог, в яких позивач зазначив, що після подання позовної заяви до суду відповідач оплатив частково борг у сумі 25000,00грн. у зв`язку з чим, просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 29221,53грн., з яких: основний борг - 26700,00грн., 3% річних - 425,00грн., пеня - 258,36грн., інфляційні нарахування - 1838,17грн., крім того позивач наполягає, що розрахунок інфляційних витрат здійснено ним правомірно, понесені позивачем витрати на правничу допомогу є підтвердженими.

Заяву позивача про зменшення позовних вимог від 29.07.2019 суд відхиляє, оскільки вона була подана суду після проведення першого судового засідання у даній справі, що суперечить встановленим п.2 ч.2 ст.46 Господарського процесуального кодексу України умовам подачі відповідних заяв.

Згідно п.2 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи те, що позивач підтвердив факт перерахування відповідачем позивачу грошових коштів 18.07.2019 у розмірі 25000,00грн. після відкриття провадження по справі, суд дійшов висновку, що у зв`язку зі сплатою відповідачем заборгованості за договором у розмірі 25000,00грн., суд закриває провадження у справі №905/1053/19 в цій частині на підставі п.2 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку з відсутністю предмету.

В судові засідання представник позивача не з`явився, надавав клопотання про розгляд справи без його участі, суд задовольняє клопотання позивача.

Представник відповідача був присутній в судових засіданнях, частково заперечував проти позову, просив зменшити розмір заявлених до стягнення з відповідача витрат позивача на правову допомогу.

З`ясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи, суд встановив:

17 січня 2019 року між позивачем, Фізичною особою-підприємцем Кострицею Валерієм Миколайовичем (експедитор) та відповідачем, Товариством з обмеженою відповідальністю «НПП «МЕТРИКА» (клієнт) укладено договір транспортного експедирування №17/01/19-СТ1 (договір), згідно п. 1.1. експедитор зобов`язується за плату і за рахунок клієнта виконати, а при необхідності - також і організувати виконання визначених цим договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу, а клієнт зобов`язується прийняти та оплатити належним чином надані послуги.

Відповідно до п. 2.1.9 договору експедитор зобов`язаний протягом 30 (тридцяти) робочих днів з дня закінчення надання послуг надати клієнту (в оригіналах) рахунок на оплату, акт здачі-приймання наданих послуг, міжнародну товарно-транспортну з відміткою вантажоодержувача про отримання вантажу, документи (рахунки, накладні і т.п.), видані особами, які залучалися експедитором до виконання цього договору, і що підтверджують витрати експедитора на оплату їх послуг (робіт), інформацію (у вигляді довідки) про транспортні витрати при доставці вантажу по території України (із зазначенням пробігу транспортного засобу, суми витрат і ін.), а також документи, що підтверджують оплату зборів (обов`язкових платежів), які були сплачені при виконанні цього договору (примітка: якщо обидві сторони договору є нерезидентами України, слова «акт здачі-приймання наданих послуг» в даному випадку не вказується).

Клієнт зобов`язаний оплатити належним чином надані послуги експедитора, а також відшкодувати попередньо узгоджені з клієнтом і документально підтверджені додаткові витрати, понесені експедитором з метою виконання договору (п.2.2.6. договору).

Згідно з п.3.1. договору оплата послуг експедитора за договором і додаткових витрат експедитора (п.2.3.2 договору) здійснюється клієнтом в безготівковій формі протягом 10 робочих днів (вказується назва валюти платежу, якщо обома сторонами договору є резиденти України - гривня, якщо хоча б однієї зі сторін договору є нерезидент України - узгоджена сторонами іноземна валюта) на підставі наданих експедитором рахунку та акту здачі-приймання наданих послуг, підписаного сторонами. У рахунку також вказується сума додаткових витрат експедитором, що підлягає відшкодуванню йому клієнтом згідно з п.2.3.2 договору з наданих документів згідно п.2.2.6 договору.

У разі порушення клієнтом строків оплати наданих послуг він зобов`язаний сплатити експедитору пеню в розмірі 0,005% від суми фрахту за кожен день прострочки платежу. Пеня не можу бути більшою 5 % від суми всього фрахту перевезення (п.4.8. договору).

Відносини сторін за цим договором регулюються чинним законодавством України (зокрема, Кодексом торгового мореплавання України, Правилами перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні від 14.10.1997 №363 і зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 20.02.1998), в разі перевезення в міжнародному сполучені - також і міжнародними договорами, в яких бере участь Україна, і законодавством країн, по території яких проходить перевезення вантажу (п.7.1. договору).

Договір вступає в силу з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і діє протягом 3 (трьох) років. Якщо одна із сторін або обидві сторони не виконуються або неналежно виконують свої зобов`язання за цим договором, термін його дії продовжуються до моменту належного виконання зобов`язання виною стороною (п.8.1.договору).

Договір транспортного експедирування №17/01/19-СТ1 від 17.01.2019 підписаний сторонами та скріплений їхніми печатками.

Згідно п. 2.1.9. договору, за фактом виконання перевезення сторони складають та підписують акт виконаних робіт.

Згідно акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) №КВ-0000012 від 28.01.2019 експедитором, Фізичною особою-підприємцем Кострицею Валерієм Миколайовичем, надано замовнику, Товариству з обмеженою відповідальністю «НПП «МЕТРИКА» транспортні-експедиторські послуги за маршрутом м. Дружківка - м.Барановичи на суму 33700,00грн., згідно рахунку-фактури №КВ-0000012 від 28.01.2019.

Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) підписано та скріплено печатками сторін без заперечень.

Факт надання Фізичною особою-підприємцем Кострицею Валерієм Миколайовичем Товариству з обмеженою відповідальністю «НПП «МЕТРИКА» транспортно-експедиторських послуг також підтверджується міжнародною товарно-транспортною накладною типової форми CMR від 24.01.2019 за маршрутом м. Дружківка, Україна - м.Барановичи, Беларусь.

Відповідно до платіжних доручень №21721 від 13.03.2019, №21948 від 18.04.2019 Товариством з обмеженою відповідальністю «НПП «МЕТРИКА» перераховано ФОП Косториця В.М. 5000,00грн. та 10000,00 грн. (за рахунком №КВ-0000012 від 28.01.2019).

Згідно акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) №КВ-0000083 від 11.03.2019 експедитором, Фізичною особою-підприємцем Кострицею Валерієм Миколайовичем надано замовнику, Товариству з обмеженою відповідальністю «НПП «МЕТРИКА» транспортні-експедиторські послуги за маршрутом м. Дружківка - м.Барановичи на суму 33000,00грн., згідно рахунку-фактури №КВ-0000083 від 11.03.2019.

Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) підписано та скріплено печатками сторін без заперечень.

Факт надання Фізичною особою-підприємцем Кострицею Валерієм Миколайовичем Товариству з обмеженою відповідальністю «НПП «МЕТРИКА» транспортно-експедиторських послуг також підтверджується міжнародною товарно-транспортною накладною типової форми CMR від 07.03.2019 за маршрутом м. Дружківка, Україна - м.Барановичи, Беларусь.

Відповідно до платіжного доручення №22336 від 18.07.2019 Товариством з обмеженою відповідальністю «НПП «МЕТРИКА» перераховано ФОП Косториця В.М. 25000,00 грн. (за рахунком №КВ-0000083 від 11.03.2019).

Аналізуючи докази, оцінюючи їх в сукупності, судом приймається до уваги наступне.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Між сторонами укладено договір транспортного експедирування №17/01/19-СТ1 від 17 січня 2019 року, який за своєю правовою природою є договором перевезення вантажу.

Статтею 306 Господарського кодексу України встановлено, що перевезенням вантажів визнається господарська діяльність, пов`язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами.

Відносини, пов`язані з перевезенням пасажирів та багажу, регулюються ст. 908 - 924 Цивільного кодексу України, ст. 306 - 314 Господарського кодексу України, Законом України "Про автомобільний транспорт", Конвенцією про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, вчиненої 19 травня 1956 року.

Відповідно до Закону України "Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів" Україна приєдналася до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, вчиненої 19 травня 1956 року в м. Женева.

Частиною 1 статті 1 Конвенції встановлено, що вона застосовується до будь-якого договору дорожнього перевезення вантажів за винагороду за допомогою автомобілів у випадку, коли місце прийняття до перевезення вантажу та місце, передбачене для його здачі, знаходяться на території двох різних держав, одна з яких є учасником Конвенції.

Відповідно до статті 307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Аналогічні приписи містяться в нормах статей 909, 919 Цивільного кодексу України.

Згідно зі статтею 311 Господарського кодексу України плата за перевезення вантажів та виконання інших робіт, пов`язаних з перевезенням, визначається за цінами, встановленими відповідно до законодавства.

Як встановлено судом, позивачем на виконання умов договору транспортного експедирування №17/01/19-СТ1 від 17 січня 2019 року було надано відповідачу послуги на умовах, передбачених укладеним між сторонами договором. Факт, обсяги, вартість наданих послуг підтверджується доданими до позовної заяви актами здачі-прийняття робіт (надання послуг), проте, відповідач в порушення умов договору та норм чинного законодавства належним чином не виконав своєчасно взяті на себе зобов`язання по оплаті отриманих послуг.

Позивачем відповідачу направлялась претензія з оплати наявної заборгованості за договором №17-01/19-Ст1 від 17.01.2019 в загальному розмірі 66700,00грн., однак відповідач отримані за договором послуги оплатив не в повному обсязі.

Позивачем доведено належним чином, а відповідачем не спростовано факту існування у останнього заборгованості за надані послуги в розмірі 26700,00грн.(з урахуванням часткових оплат), строк оплати яких є таким, що настав.

Оскільки відповідач прийняв замовлені ним послуги, однак не оплатив їх повної вартості, грошові кошти в розмірі 26700,00грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, а позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню повністю.

Позивач просить суд стягнути з відповідача: 3% річних - 425,00грн., пеню - 258,36грн., інфляційні нарахування - 1838,17грн.

За змістом ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами ст.611 зазначеного нормативно-правового акту у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

В силу норм ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч.2 ст. 551 Цивільного кодексу України).

Частинами 2, 3 ст.549 Цивільного кодексу України передбачено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У разі порушення клієнтом строків оплати наданих послуг він зобов`язаний сплатити експедитору пеню в розмірі 0,005% від суми фрахту за кожен день прострочки платежу. Пеня не можу бути більшою 5 % від суми всього фрахту перевезення (п.4.8. договору).

Судом перевірено нарахування пені та встановлено, що розрахунок пені є арифметично не вірним, зокрема, не вірно визначено дату виникнення прострочення зобов`язань за актом приймання-передачі виконаних послуг №КВ-0000012 від 28.01.2019, отже строк оплати - до 11.02.2019, перший день прострочення зобов`язання - 12.02.2019; за актом приймання-передачі виконаних послуг №КВ-0000083 від 11.03.2019, отже строк оплати - до 25.03.2019, перший день прострочення зобов`язання - 26.03.2019, крім того, позивач помилково включив до періоду нарахування дні фактичної часткової оплати суми боргу.

За перерахунком суду сума пені за вказані періоди (з урахуванням вірної дати виникнення зобов`язань щодо оплати за договором) є більшою, ніж заявлено позивачем. Приймаючи до уваги, що позивач не скористався своїм правом щодо збільшення розміру позовних вимог, суд задовольняє вимоги позивача щодо стягнення з відповідача пені в сумі 258,36грн.

За приписом ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання і на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом перевірено нарахування 3% річних та встановлено, що розрахунок є арифметично не вірним, зокрема, не вірно визначено дату виникнення прострочення зобов`язань, крім того, позивач помилково включив до періоду нарахування дні фактичної часткової оплати суми боргу.

За перерахунком суду сума 3% річних за вказані періоди є більшою, ніж заявлено позивачем. Приймаючи до уваги, що позивач не скористався своїм правом щодо збільшення розміру позовних вимог, суд задовольняє вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 3% річних в сумі 425,00грн.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п. п. 3.2 п. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань").

Тобто, базою для нарахування розміру боргу з урахуванням індексу інфляції є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, яка існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, на який розраховуються інфляційні втрати, є період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Невиконання грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається за прострочення, що триває повний місяць, поки існує борг, та може бути визначено з урахуванням положень Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" у наступному місяці.

Якщо прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати становить менше місяця, то в такому випадку виключається застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, у вигляді стягнення інфляційних втрат за такий місяць.

Наведені висновки узгоджуються із висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 24.04.2019 у справі № 910/5625/18, від 13.02.2019 у справі № 924/312/18.

Разом з цим, як вбачається з здійсненого позивачем розрахунку інфляційних втрат, такі нарахування здійснюються всупереч вищевказаним висновкам, а саме здійснюються в місяці, в які мав бути здійснений платіж, та не враховуються оплати, які були здійснені до кінця поточного місяця.

Здійснений позивачем розрахунок інфляційних нарахувань є арифметично не вірними, з огляду на що стягненню підлягають інфляційні у сумі 1140,82грн., нараховані:

1) актом здачі-приймання робіт №КВ-0000012 від 28.01.2019:

- на суму 28700,00грн.(з урахуванням часткової оплати) за березень 2019 року у сумі 258,30грн.,

- на суму 18700,00грн.(з урахуванням часткової оплати) за період з квітня 2019 року по травень 2019 року у сумі 319,21грн.;

2) актом здачі-приймання робіт №КВ-0000083 від 11.03.2019:

- на суму 33000,00грн. за період з квітня 2019 року по травень 2019 року у сумі 563,31грн.

Позивачем заявлена вимога про стягнення з відповідача судових витрат на правову допомогу адвоката в сумі 6000,00грн. та 500,00грн. поштові витрати.

Відповідач у відзиві на позовну заяву стверджував, що складання позову не потребувало затрат значного часу та підготовка позовної заяви не вимагала великого обсягу юридичної і технічної роботи. Також відповідач посилається на право суду зменшити суми, що підлягають сплаті адвокату, з огляду на розумну необхідність відповідних витрат для даної справи.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 126 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 цього Кодексу).

Частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно до положення ч. 4 ст.126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано копії: Договору №54/64-ю від 29.05.2019 про надання послуг професійної правничої допомоги, що укладений між Адвокатським об`єднанням «КОЛАРЕС» та ФОП Кострицею Валерієм Миколайовичем ; рахунок на оплату №43 від 30.05.2019; платіжне доручення №94 від 03.06.2019 з призначенням платежу: «оплата за послуги, рахунки №43, №44 від 30.05.2019 без ПДВ» на суму 12000,00грн.; свідоцтва №1895 від 16.08.2012 про право на заняття адвокатською діяльністю.

Як вбачається із матеріалів справи, 29.05.2019 між Адвокатським об`єднанням «КОЛАРЕС» та ФОП Кострицею Валерієм Миколайовичем укладено Договір №54/64-ю від 29.05.2019 про надання послуг професійної правничої допомоги.

Відповідно до п.п. 1.1.1-1.1.4. договору, Замовник доручає, а виконавець зобов`язується надати послуги з професійної правничої допомоги, а саме: аналіз наданих замовником документів пов`язаних з виконання договору транспортного експедирування №17/01/19-СТ1 від 17.01.2019, укладеного між ТОВ «НПП «Метрика» та ФОП Костриця В.М. ; проведення аналітичної роботи з документації наданою замовником, з метою формування правової позиції та визначення тактики судового захисту порушених прав замовника, визначення необхідної для пред`явлення позову доказової бази; підготовка необхідних процесуальних документів (в тому числі, але не виключно: позовної заяви, підготовка клопотань, супровідних листів, заяв, відповідно до обраної тактики судового захисту, підготовка інших процесуальних документів) для пред`явлення позову; поточне документальне забезпечення судового спору (в тому числі, але не виключно: підготовка документів пов`язаних з судовим розглядом спору, додаткові пояснення, заперечення на відзив, тощо).

Згідно з пунктом 2.1 Договору сторони домовились, що вартість послуг передбачених п.п.1.1.1-1.1.4 договору (винагорода), яку замовник зобов`язується сплатити виконавцю, є вільною, договірною та становить 6000,00грн. без ПДВ.

Вирішуючи питання про розподіл витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги адвокатом, суд враховує, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Суд не має право втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Водночас, для відшкодування всієї суми гонорару та фактичних витрат має бути встановлено, що такі витрати були необхідними, а розмір є розумний, виправданий, що передбачено у ст.126 Господарського процесуального кодексу України та у ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

З врахуванням вищезазначеного, зокрема положень ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, щодо врахування співмірності витрат на оплату послуг адвоката із ціною позову, складністю справи та наданих послуг, обсягом наданих адвокатом послуг, зважаючи на заперечення відповідача щодо не співмірності вказаних витрат, суд дійшов висновку, що заявлені відповідачем витрати на оплату послуг адвоката є неспіврозмірними з сумою позову та не відповідають складності даної справи, суд вважає підставними до відшкодування позивачу за рахунок відповідача витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката в розмірі 4000,00 грн.

Позивач також просив стягнути з відповідача поштові витрати, що становлять 500,00грн.

Відповідно до статті 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Витрати, пов`язані з направленням поштової кореспонденції іншій стороні у справі, не віднесені до пунктів 1-3 частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України, разом з тим, аналізуючи їх на предмет відповідності витратам, вказаним у пунктів 4 такої частини, суд дійшов висновку, що диспозиція такого пункту пов`язує віднесення витрат учасника судового процесу до категорії "витрат, пов`язаних з розглядом справи", а відтак і до категорії "судових витрат" - їх пов`язаність з вчиненням інших "процесуальних дій".

З системного аналізу ст.ст. 3, 12, 13, 15, 120, 121,185, 223, 331, 338 ГПК України будь-які дії учасника господарської справи, пов`язані із її розглядом судом - в т.ч. відправлення документів є процесуальною дією в розумінні п. 4 ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, а відтак і витрати понесені такою стороною, відносяться до складу судових витрат.

Таким чином, суд приходить до висновку, що витрати на відправку кореспонденції є такими, що пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду, та правомірно заявлені позивачем на підставі п. 4 ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Дослідивши подані позивачем документи на підтвердження здійснених витрат, враховуючи критерій розумної необхідності таких витрат, суд визнає обґрунтованою та підтвердженою належними та достатніми доказами суму витрат на поштові відправлення у розмірі 385,60 грн.

Судовий збір згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача оскільки з його вини виник спір.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 42, 46, 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 126, 129, п. 2 ч. 1 ст. 231, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Закрити провадження у справі №905/1053/19 за позовом Фізичної особи-підприємця Костриця Валерія Миколайовича, с. Рижани до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "НПП "Метрика", м. Дружківка про стягнення суми боргу у розмірі 25000,00грн. у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Костриця Валерія Миколайовича, с. Рижани до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю "НПП "Метрика", м. Дружківка про стягнення 26700,00грн. - основного боргу, 425,00грн. - 3% річних, 258,36грн.-пені та 1838,17грн. - інфляційних нарахувань, задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «НПП «МЕТРИКА» (84201, Донецька обл., м. Дружківка, вул. Привокзальна, буд.8а; ) на користь Фізичної особи-підприємця Костриця Валерія Миколайовича ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) 26700,00грн. - основного боргу, 425,00грн. - 3% річних, 258,36грн.-пені, 1140,82грн. - інфляційних нарахувань, витрати на оплату професійної правничої допомоги в розмірі 4000,00 грн., поштові витрати у розмірі 385,60 грн., судовий збір в сумі 1921,00 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч.1 ст. 256 ГПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Донецької області (п.п.8, 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Позивач (стягувач) - Фізична особа-підприємець Костриця Валерій Миколайович ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ).

Відповідач (боржник) - Товариство з обмеженою відповідальністю «НПП «МЕТРИКА» (84201, Донецька обл., м. Дружківка, вул. Привокзальна, буд.8а; ).

У судовому засіданні 08.08.2019 проголошено та підписано вступну та резолютивну частину рішення. Повний текст рішення складено та підписано 09.08.2019.

Суддя Г.Є. Курило