ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.07.2019 року м.Дніпро Справа № 904/5628/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Верхогляд Т.А. (доповідач) суддів: Білецької Л.М., Паруснікова Ю.Б.,

cекретар судового засідання Колесник Д.А.

представники сторін:

від позивача: Ряснянська Інна Сергіївна, посвідчення №1791 від 08.01.2019 року, адвокат;

від Криворізької міської ради: Скляр Наталія Михайлівна, довіреність №б/н від б/д , представник;

від Криворізької міської ради: Сова Юлія Вячиславівна, довіреність №б/н від б/д, представник;

розглянувши апеляційну скаргу Криворізької міської ради на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 26.03.2019 року (повний текст складено 05.04.2019 року) у справі № 904/5628/18 (суддя Первушин Ю.Ю.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат», м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

до Криворізької міської ради, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про внесення змін до договору оренди земельної ділянки,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 26.03.2019 року у справі №904/5628/18 позов задоволено.

Визнано укладеною додаткову угоду до Договору оренди земельної ділянки від 07.02.2012 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» та Криворізькою міською радою, зареєстрованого управлінням Держкомзему у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області 02.03.2012 за №01052, у наступній редакції:

ДОДАТКОВА УГОДА №2

про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 07.02.2012, зареєстрованого управлінням Держкомзему у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

02.03.2012 за №01052

м. Кривий Ріг «__»____________2018р.

Криворізька міська рада який в діє особі на підставі ________________________________________________________________________________________________________________ іменована в подальшому «Орендодавець», з одного боку, і ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ПІВДЕННИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» в особі Генерального директора ОСОБА_4, який діє на підставі Статуту, з другого боку, іменоване в подальшому «Орендар», («Орендодавець» та «Орендар» далі разом іменуються «Сторони»), враховуючи підпункт 14.1.147 пункту 14.1. статті 14, пункт 284.4 статті 284, підпункт 288.5.1 пункту 288.5 статті 288, статті 289 Податкового кодексу України, рішення Криворізької міської ради від 27.06.2018 №2816, уклали цю додаткову угоду про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 07.02.2012, зареєстрованого управлінням Держкомзему у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області 02.03.2012 за №01052 (далі - Договір), про наступне:

1. Доповнити Договір п. 4.1. та викласти його в наступній редакції: « 4.1. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 266 846 375,48 грн. станом на 01.01.2018р.».

2.Внести зміни до пункту 7 розділу «Орендна плата» Договору, виклавши його в наступній редакції:

« 7. Починаючи з 01.01.2019 річна оренда плата за земельну ділянку вноситься «Орендарем» в розмірі 1 667 789,85 грн. (один мільйон шістсот шістдесят сім тисяч сімсот вісімдесят дев`ять грн. 85 коп.) виключно у грошовій формі. Обчислення розміру орендної плати починаючи з 01.01.2019 здійснюється на підставі пункту 284.4 статті 284 Податкового кодексу України у розмірі 25 відсотків податку, обчисленого відповідно до пункту 274.1. статті 274, пункту 288.5.1. статті 288 Податкового кодексу України та Рішення Криворізької міської ради «Про встановлення ставок земельного податку, розміру орендної плати, пільг зі сплати за землю та затвердження Регламенту оподаткування земельних ділянок на території міста Кривого Рогу у 2019 році» від 27.06.2018 №2816, відповідно до розрахунку, наведеного у додатку №1 до цієї угоди, який є її невід`ємною частиною».

3.Ця додаткова угода про внесення змін до Договору є невід`ємною частиною Договору і набирає чинності після проведення державної реєстрації змін до нього.

4.Всі інші умови Договору залишаються незмінними.

5.Додаткова угода укладена в трьох примірниках, які мають однакову юридичну силу, один з яких знаходиться у «Орендодавця» - Криворізька міська рада; другий у «Орендаря» - Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат"; третій - у органу державної реєстрації.

Підписи сторін:

«Орендодавець»

Криворізька міська рада

/підпис/

«Орендар»

Публічне акціонерне товариство "Південний гірничо-збагачувальний комбінат"

/підпис/

Додаток № 1 до додаткової угоди №2 від " " 2018 р. до договору оренди земельної ділянки №01052 від 07.02.2012

РОЗРАХУНОК*

РОЗМІРУ ОРЕНДНОЇ ПЛАТИ ЗА ЗЕМЛЮ, ЩО ПІДЛЯГАЄ ДО СПЛАТИ 3 01.01.2019 РОКУ ПАТ «ПІВДЕННИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» до додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки №01052 від 07.02.2012.

Категорія земель та цільове призначення земельної ділянки - Землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення;

КодКВЕД 11.01

Площа, м2 125,8505

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки станом на 01.01.2018р., - 266 846 3 75,48 грн.

Ставка податку за користування земельними ділянками певного цільового призначення, згідно з рішенням Криворізької міської ради від 27.06.2018 №2816, % від НГО - 2,5 % Пільга в справлянні плати за землю для гірничо-добувних підприємств (пп.284.4 ст.284 ПКУ), % від податку на землю - 25%

Річний розмір орендної плати, -1 667 789,85 грн.

*Розрахунок виконаний на підставі Податкового кодексу України та рішення міської ради від 27.06.2018 №2816.

«ОРЕНДОДАВЕЦЬ»

/підпис/

«ОРЕНДАР»

/підпис/

Стягнуто з Криворізької міської ради на користь позивача 1762,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Рішення першої інстанції мотивовано тим, що:

- у зв`язку з доповнення статті 284 Податкового кодексу України пунктом 284.4, який визначає розмір орендної плати за користування землею для гірничодобувних підприємств, зокрема, встановлює спеціальну ставку плати за земельні ділянки, надані для видобування корисних копалин та розробку родовищ корисних копалин, у позивача виникла необхідність внесення змін до умов договору оренди земельної ділянки;

- відповідач не заперечував щодо інших умов спірного правочину;

- договором та законом передбачена можливість зміни розміру орендної плати;

- нормами чинного законодавства передбачена можливість зміни умов договору за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у випадках, встановлених договором або законом;

- запроваджені законом зміни (зменшення розміру орендної плати), є підставою для внесення відповідних змін до договорів оренди землі.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідно до положень ст.ст. 632, 651, 652 Цивільного кодексу України та Закону України «Про оренду землі», вимоги щодо визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі в запропонованій позивачем редакції такими, що підлягають задоволенню.

Не погодившись з рішенням господарського суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі скаржник зазначає на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які господарський суд визнав встановленими. Також апелянт вважає, що суд не повно з`ясував обставини справи у зв`язку з цим було винесено не обґрунтоване рішення.

Відповідач зазначає, що:

- висновок суду першої інстанції в оскаржуваному рішенні про те, що орендована земельна ділянка була надана Криворізькою міською радою позивачу задля видобування корисних копалин та розробки родовищ корисних копалин, суперечить умовам укладеного між сторонами Договору, яким визначена мета використання означеної земельної ділянки, а саме: для розміщення Шиманівського відвалу. Тому, застосування приписів пункту 284.4. статті 284 Податкового кодексу України щодо можливості визначення розміру орендної плати є безпідставними;

- умови, запропоновані позивачем у Додатковій угоді, не можуть бути прийняті Криворізькою міською радою, оскільки не узгоджуються з рішенням міської ради від 27.06.2018 року №2816. При цьому, стаття 288 Податкового кодексу України, яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин, імперативно не вказує на можливість застосування пункту 284.4. статті 284 Податкового кодексу України при визначенні розміру орендної плати;

- податковим законодавством окремо встановлено межі розміру річної орендної плати за землю та окремо земельного податку. Пунктом 284.4, статті 284 Податкового кодексу України чітко визначено « 25 відсотків податку, обчисленого відповідно до статті 274 і 277 цього Кодексу», тобто, дана норма має застосовуватись у випадку сплати землекористувачем саме податку, обчислюваного відповідно до статті 274 Кодексу, а не орендної плати, яка обчислюється відповідно до статті 288 Кодексу.

- позивач, відповідно до Договору оренди земельної ділянки не є постійним землекористувачем, а є орендарем земель комунальної власності, тобто, є платником плати за землю у формі орендної плати, а не у формі земельного податку, отже, на нього, як на платника саме орендної плати, не розповсюджуються пільги щодо плати за землю, встановлені для платників земельного податку;

- відповідно до пункту 45 Закону України від 07.12.2017 №2245-VІІI, на який посилається суд: « 253.5. Ставки рентної плати за користування надрами в цілях, не пов`язаних з видобуванням корисних копалин, встановлюються залежно від корисних властивостей надр і ступеня екологічної безпеки під час їх використання у таких розмірах:...» передбачені ставки рентної плати за користування надрами в цілях, не пов`язаних з видобуванням корисних копалин, проте суд першої інстанції в мотивувальній частині оскаржуваного рішення зазначає, що вказаним Законом запроваджено збільшення ставки рентної плати за користування надрами, в тому числі, для видобування залізної руди, що є порушенням норм матеріального права.

Скаржник просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 26.03.2019 року у справі №904/5628/18 та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач спростовує доводи скаржника, зазначає на законність та обґрунтованість висновків оскаржуваного рішення суду.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, заслухавши представників сторін, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним, Податковим та Цивільним кодексами України, іншими законами України та нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно з ч. 1 та 2 ст. 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним.

07.02.2012 року, на підставі рішення Криворізької міської ради від 29.12.2011 року №874 між відповідачем (Орендодавцем) та ПАТ «ПІВДГЗК» (Орендарем) був укладений договір оренди земельної ділянки № 01052 (далі - Договір), державну реєстрацію якого проведено 02.03.2012 року.

Відповідно до п. 1 Договору Орендодавець передав, а Орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення, кадастровий номер: НОМЕР_1 , загальною площею 125,8505 га для розміщення Шиманівського відвалу.

Пунктом 7 Договору, сторони погодили, що річна орендна плата вноситься Орендарем виключно у грошовій формі незалежно від результатів діяльності Орендаря у трикратному розмірі земельного податку, що встановлений Податковим кодексом України, на підставі витягу з технічної документації (або довідки) про нормативно грошову оцінку земельної ділянки, виконаної управлінням Держземагентства у Криворізькому районі Дніпропетровської області, на рахунок Управління Державної казначейської служби України у Жовтневому районі м. Кривого Рогу № 0019 у банку ГУДКСУ Дніпропетровської області м. Дніпропетровськ, МФО 805012, .

02.10.2014 року між сторонами була укладена додаткова угода №32014098 до вказаного Договору (далі -додаткова угода), якою була погоджена наступна редакція п. 7 Договору:«... Річна орендна плата, вноситься Орендарем виключно у грошовій формі незалежно від результатів діяльності Орендаря у трикратному розмірі земельного податку, що встановлюється Податковим кодексом України, з урахуванням рішення Криворізької міської ради від 26.06.2013 №2088 «Про ставки податку за земельні ділянки на території м. Кривого Рогу...».

Відповідно до п. 12 Договору (розділ «Орендна плата»), розмір та сума орендної плати переглядається без внесення змін до цього Договору у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни (збільшення або зменшення за рішенням міської ради) розмірів річної орендної плати за землю, базової вартості 1 кв. м земель міста, розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини Орендаря, що підтверджується документами та в інших випадках, передбачених законодавством та цим договором.

Пунктом 36 Договору передбачено, що зміна умов Договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін (окрім умов, вказаних у розділі «Орендна плата»). У разі недосягнення згоди щодо зміни умов Договору спір розв`язується у судовому порядку.

Судом встановлено, що Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2018 році» від 07.12.2017 року №2245 - VIII, статтю 284 Податкового кодексу України доповнено пунктом 284.4, відповідно до якого плата за землю за земельні ділянки, надані гірничо - добувним підприємствам для видобування корисних копалин та розробки родовищ корисних копалин, справляється у розмірі 25% податку, обчисленого відповідно до статей 274 і 277 цього Кодексу.

Відповідно до Прикінцевих та перехідних положень вказаного Закону, ця норма набрала чинності з 01.01.2018 року.

З матеріалів справи вбачається, що позивач є гірничодобувним підприємством, основним видом діяльності якого є добування залізних руд.

Позивачем 29.07.1996 року отримано спеціальний дозвіл на користування надрами №585. Мета - видобування кварцитів залізистих магнетитових та кварцитів залізистих окислених, назва родовища Скелеватське - Магнетитлове; строк дії дозволу до 29.07.2036 року, а також акт гірничого відводу, які наявні в матеріалах справи.

Технологічний процес видобування корисних копалин не обмежується лише вилученням корисних, роботі з безпосереднього видобування корисних копалин передують інші гірничі роботи, в тому числі гірничорозвідувальні (експлуатаційна розвідка).

Підпункт 14.1.51 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України передбачає, що добування корисних копалин - це сукупність технологічних операцій з вилучення, у тому числі з покладів дна водойм та, переміщення, у тому числі тимчасове зберігання на поверхні частини надр (гірничих порід, рудної сировини тощо), що вміщує корисні копалини.

Відповідно до ст. 1 Гірничого закону України гірничі роботи - це комплекс робіт із проведення, кріплення та підтримки гірничих виробок і виймання гірничих порід в умовах порушення природної рівноваги, можливості прояву небезпечних і шкідливих виробничих факторів.

Класифікація цих робіт наводиться в наказі Міністерства промислової політики України «Про затвердження Положення про проектування гірничодобувних підприємств України та визначення запасів корисних копалин за ступенем підготовленості до видобування» від 07.05.2004 року №221 (далі за текстом - Положення).

Корисні копалини - це природні мінеральні речовини, які можуть використовуватися безпосередньо або після їх обробки (п. 2.16 Положення).

Тобто, вилучені з надр корисні копалини (мінеральна сировина) можуть використовуватися безпосередньо (які не потребують вилучення з надр, оскільки вони фактично знаходяться на поверхні землі) або після їх оброблення.

ПАТ «ПІВДГЗК» спеціалізується на видобутку та переробці залізистих кварцитів Скелеватського родовища.

Технологія переробки на ПАТ «ПІВДГЗК» включає у себе наступні етапи:

26.03.2019 Видобуток гірничої маси (відкритим способом) з вологістю 1% та доставку на збагачувальну фабрику;

26.03.2020 Крупне, середнє та дрібне дроблення;

26.03.2021 Подрібнення гірничої маси мокрим способом до розкриття порід;

26.03.2022 Розділення подрібненого продукту мокрим способом до розкриття мінералів;

26.03.2023 Відвантаження концентратів і складування хвостів/розкривних порід.

Таким чином, кінцевим процесом гірничого виробництва позивача є, отримання концентратів та складання хвостів/розкривних порід.

Враховуючи вищевикладене, надана в оренду земельна ділянка відповідно до Договору №01052 від 07.02.2012 року для розміщення Шиманівського відвалу використовується ПАТ «ПІВДГЗК» для видобування корисних копалин та розробки родовищ корисних копалин, оскільки використовується підприємством з метою складування розкривних порід.

Відповідно до Наказу Міністерства промислової політики України від 17.08.2004 року №412 «Про затвердження Положення про проектування внутрішнього відвалоутворення та складування відходів виробництва в залізорудних і флюсових кар`єрах», відвал - гірничо технічна споруда, яка призначена для тимчасового або постійного розміщення розкривних порід, некондиційної мінеральної сировини.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, відповідач зазначав, що задовольняючи позов, суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що Спеціальний дозвіл на користування надрами №585 від 29.07.1996 року, який отримано позивачем для видобування корисних копалин та Акт про надання гірничого відводу від 02.11.2016 року №3139, які стосуються конкретного об`єкта - Скелеватського - Магнетитового родовища, з місцезнаходженням у Інгулецькому районі міста Кривого Рогу, в той час як орендована земельна ділянка, щодо якої при розрахунку розміру орендної плати мають застосовуватися положення п. 284.4 ст. 284 Податкового кодексу, знаходиться у Центрально - Міському районі м. Кривого Рогу.

На думку відповідача вказана обставина підтверджує, що орендована земельна ділянка для розміщення Шиманівського відвалу, використовується ПАТ «ПІВДГЗК» у цілях, не пов`язаних з видобуванням корисних копалин, оскільки остання знаходиться за межами площ, які визначені спеціальним дозволом на користування надрами та актом про надання гірничого відводу.

Проте, з такими доводами неможливо погодитися і вони правомірно відхилені господарським судом Дніпропетровської області з наступних підстав:

Наявними в матеріалах справи доказами підтверджується, що земельна ділянка, яка надана ПАТ «ПІВДГЗК» у користування для розміщення Шиманівського відвалу за Договором №01052 від 07.02.2012 року, використовується підприємством для розміщення відкритої гірничої виробітки, що утворюється у процесі видобутку та переробки корисних копалин.

Статтею 17 Кодексу України «Про надра» визначено, що гірничим відводом є частина надр, надана користувачам для промислової розробки родовищ корисних копалин та цілей, не пов`язаних з видобуванням корисних копалин. Користування надрами за межами гірничого відводу забороняється.

У Спеціальному дозволі №585 від 29.07.1996 року на користування надрами у вигляді видобутку корисних копалин зазначається не площа земельної ділянки, а площа ділянки надр, яка знаходиться у земній корі під поверхнею суші в межах наданого гірничого відводу. В свою чергу, відповідно до акту про надання гірничого відводу від 02.11.2016 року №3139, площа проекції гірничого відводу становить 837,00 га, що є площею залягання запасів корисних копалин в земній корі, безпосереднє вилучення корисних копалин з надр землі, на земельній ділянці, яка надана ПАТ «ПІВДГЗК» у користування для розміщення Шиманівського відвалу - не відбувається.

Колегія суддів вважає, що при ухваленні оскаржуваного рішення господарський суд Дніпропетровської області дійшов правомірного висновку, що орендована земельна ділянка була надана Криворізькою міською радою позивачу для розміщення Шиманівського відвалу, який є частиною технологічного циклу видобування корисних копалин та розробки родовищ корисних копалин.

Відповідно до п. 14.1.147 ст. 14 Податкового кодексу України плата за землю - це обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Частинами 1, 2 ст. 21 України «Про оренду землі» унормовано, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.

Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Відповідно до п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків і зборів.

Пунктом 7.2 ст. 7 Податкового кодексу визначено, що під час встановлення податку можуть передбачатися податкові пільги та порядок їх застосування.

Згідно з п.п. 30.1, 30.2 Податкового кодексу України податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.

Підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат.

Відповідно до п. 284.1. ст. 284 Податкового кодексу України, Верховна Рада Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування встановлюють ставки плати за землю та пільги щодо земельного податку, що сплачується на відповідній території.

Як зазначено вище, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2018 році» від 07.12.2017 року статтю 284 Податкового кодексу України доповнено пунктом 284.4, відповідно до якого плата за землю за земельні ділянки, надані гірничо - добувним підприємствам для видобування корисних копалин та розробки родовищ корисних копалин, справляється у розмірі 25% податку, обчисленого відповідно до статей 274 і 277 цього Кодексу.

Положення ст. 284 Податкового кодексу України (з доповненнями) набирають чинності з 1 січня 2018 року (п. 1 Прикінцевих та перехідних положень Закону).

Апелянт стверджує, що умови, які запропоновані позивачем у Додатковій угоді, яка є предметом спору у даній справі, не можуть бути прийняті Криворізькою міською радою, оскільки не узгоджуються з рішенням міської ради від 27.06.2018 року №2816 «Про встановлення ставок земельного податку, розміру орендної плати, пільг зі сплати за землю та затвердження Регламенту оподаткування земельних ділянок на території міста Кривого Рогу у 2019 році», яке було прийнято в межах дискреційних повноважень, та вказує, що ст. 288 Податкового кодексу України, яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин, імперативно не вказує на можливість застосування пункту 284.4 ст. 284 Податкового кодексу України при визначені розміру орендної плати.

З цією позицією неможливо погодитися з огляду на наступне:

Податкове законодавство України ґрунтується на принципах єдиного підходу до встановлення податків та зборів.

Пунктом 30.3 ст. 30 Податкового кодексу України визначено, що платник податків вправі використовувати податкову пільгу з моменту виникнення відповідних підстав для її застосування і протягом строку її дії.

Відповідно до п. 1 Прикінцевих та перехідних положень Закону «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2018 році» від 07.12.2017 року ст. 284 Податкового кодексу України з доповненнями набирає чинності з 1 січня 2018 року.

Враховуючи, що ПАТ «ПІВДГЗК» використовує орендовану земельну ділянку для видобування корисних копалин та розробки родовищ корисних копалин, право на пільгу зі сплати орендної плати (як форми плати за землю) у розмірі 25% податку, виникає у підприємства з 01.01.2018 року.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, скаржник вважає, що прийняття рішення про можливість застосування пункту 284.4 Податкового кодексу України при визначені розміру орендної плати за земельну ділянку, що використовується ПАТ «ПІВДГЗК» для видобутку корисних копалин (для розміщення Шиманівського відвалу), перебуває в межах дискреційних повноважень Криворізької міської ради.

Такі доводи апелянта відхиляються колегією суддів в силу наступного:

Згідно з п. 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 24.04.2017 №1395/5, дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Отже, забезпечення реалізації п. 284.4 ст. 284 Податкового кодексу України для гірничодобувних підприємств, враховуючи імперативні приписи Податкового кодексу України - прямий обов`язок Криворізької міської ради.

Щодо доводів скаржника про те, що приписи п. 284.4 ст. 284 Податкового кодексу України, які встановлюють пільги щодо плати за землю відповідної категорії, не розповсюджуються на орендарів земель комунальної власності, оскільки останні є платниками плати за землю у формі орендної плати, а зазначені вище норми Податкового кодексу України встановлені для платників земельного податку, якими є власники або постійні користувачі земельних ділянок, колегія суддів зазначає наступне:.

Стаття 284 Податкового кодексу України регулює особливості оподаткування платою за землю. Поняття «плати за землю» наведено у підпункті 147 пункту 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, відповідно до якої платою за землю є обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності.

Тобто, поняття плати за землю має подвійну правову природу, оскільки, з одного боку, є передбаченим договором оренди землі платежем, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою, з іншого - є однією з форм плати за землю як загальнодержавного податку нарівні з земельним податком.

За своєю економічною сутністю орендна плата є доходом власника земельної ділянки, платіж повинен включати як земельний податок, так і плату за користування земельною ділянкою як об`єктом отримання економічної вигоди.

Таким чином, положення пункту 284.4 ст. 284 Податкового кодексу України встановлюють розмір плати за землю відповідної категорії у вигляді орендної плати, що має наслідком внесення змін у договірні відносин сторін щодо оренди земельних ділянок визначених категорій.

В іншому випадку, застосування даної норми виключно до платників податку на землю, створить нерівні умови для гірничодобувних підприємств, з яких плата за землю справляється у формі орендної плати, оскільки такі користувачі сплачуватимуть збільшений розмір рентної плати, без отримання відповідної, передбаченої Законом №2245- VIII компенсації у вигляді зменшення плати за землю.

Частиною сьомою ст. 179 Господарського кодексу України визначено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно - правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 15 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, оренда плата із зазначенням її розміру, індексації, форми платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Відповідно до частини першої, другої статті 632 Цивільного кодексу України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, визначених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

За змістом ст. 30 Закону України «Про оренду землі» зміна умов договору землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

Відповідно до ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом; а також у разі істотної зміни обставин, яким сторони керувались при укладенні договору.

Зважаючи на те, що плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є регульованою ціною, а Договором оренди земельної ділянки від 07.02.2012 року №01052 та законом, передбачена можливість зміни розміру орендної плати, господарський суд Дніпропетровської області дійшов правомірних висновків, що запроваджені Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2018 році» від 07.12.2017 року №2245-УІІІ зміни (зменшення розміру орендної плати) є підставою для внесення відповідних змін до договору оренди земельної ділянки №01052 від 07.02.2012 року.

З апеляційної скарги вбачається, що Криворізька міська рада не погоджується і з висновками господарського суду Дніпропетровської області, що дійсний зміст Закону України від 07.12.2017 року №2245-УІІІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо збалансованості бюджетних надходжень у 2018 році» передбачає застосування норми пункту 284.4. статті 284 Податкового кодексу України до гірничодобувних підприємств у відносинах із плати за землю, що справляється у формі орендної плати з огляду на так званий метод збалансування державного бюджету.

Скаржник зазначає, що під час судових засідань у суді першої інстанції факт сплати позивачем рентної плати взагалі не був предметом дослідження, суд жодним чином не встановив обставину дійсного існування вказаного ним перерозподілу, а отже означені висновки суду, на думку відповідача, є сумнівними та не забезпеченими відповідними доказами.

З цією позицією Криворізької міської ради також колегія суддів не погоджується, оскільки запроваджений Законом №2245-VIII механізм забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2018 році, шляхом зменшення плати за земельні ділянки, надані для видобутку корисних копалин (місцевий податок), передбачає застосування норми п. 284.4 ст. 284 Податкового кодексу України до відносин із сплати за землю, що справляється як у формі земельного податку, так і у формі орендної плати за землю, з огляду на те, що Законом України від № 2628-УІІІ від 23.11.2018 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів», у пункті 252.20 ст. 252 Податкового кодексу України включено примітку « 1», якою регламентовано, що з 1 січня 2019 року до 31 грудня 2019 року (включно) до ставки рентної плати за користування надрами для видобування залізної руди застосовується коефіцієнт 1,1. Таким чином, розмір рентної плати за користування надрами (загальнодержавний податок), в тому числі, для видобування залізної руди збільшується на 0,8 відсоткових пунктів.

Зменшення розміру орендної плати за земельні ділянки, надані для видобутку корисних копалин (місцевий податок) та збільшення рентної плати за користування (загальнодержавний податок), свідчить про вирівнювання фінансових забезпечень, за рахунок перерозподілу надходжень фінансових ресурсів між місцевими бюджетами адміністративно - територіальних утворень та державним бюджетом України.

Враховуючи, що предметом позову у даній справі є встановлення наявності підстав для внесення змін в укладений між сторонами договір оренди земельної ділянки в частині розрахунку орендної плати, у зв`язку з внесенням змін до Податкового кодексу України, а імперативні приписи Податкового кодексу України мають пріоритет в частині визначення розміру орендної плати, господарський суд Дніпропетровської області дійшов правильного висновку, що позовні вимоги ПАТ «ПІВДГЗК» підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому, дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до статті 236 Господарського процесуального кодексу України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи, що рішення господарського суду Дніпропетровської області відповідає вимогам вищезазначеної статті, підстав для задоволення апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 271, 277 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 26.03.2019 року у справі №904/5628/18 залишити без змін.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на Публічне акціонерне товариство «Південний гірничо-збагачувальний комбінат».

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у двадцятиденний термін з дня підписання повного тексту постанови.

Повний текст постанови підписано 14.08.2019 року.

Головуючий суддя: Т.А. Верхогляд

Суддя: Л.М. Білецька

Суддя: Ю.Б. Парусніков