РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.08.2019Справа № 910/4151/19

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., при секретарі судового засідання Лук`янчук Д.Ю., розглянувши у загальному позовному провадженні господарську справу

за позовною заявою Фізичної особи-підприємця Кривошлик Ганни Валентинівни

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Еколь Логістікс"

про стягнення 736 881, 66 грн.

за участю представників:

від позивача: Задворна Н.М.

від відповідача: не з`явився

В С Т А Н О В И В:

До Господарського суду міста Києва звернулась Фізична особа-підприємець Кривошлик Ганна Валентинівна (далі - ФОП Кривошлик Г.В. , позивач) із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Еколь Логістікс" (далі - ТОВ "Еколь Логістікс", відповідач) про стягнення заборгованості у сумі 736 881, 66 грн.

У обґрунтування своїх вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору перевезення вантажів № 57/14-ТР від 24.02.2014 р. в частині своєчасної сплати вартості послуг перевезення, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість.

У позові ФОП Кривошлик Г.В. просить суд стягнути з ТОВ "Еколь Логістікс" заборгованість за надані послуги у сумі 567 350,00 грн., пеню у сумі 99 817,66 грн., інфляційне збільшення боргу у сумі 55 962,32 грн., 3 % річних у сумі 13 751,68 грн., а всього - 736 881, 66 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.04.2019 р. вказану позовну заяву було прийнято до розгляду, справу вирішено розглядати в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, сторонам надана можливість реалізувати свої процесуальні права та обов`язки.

У строк, визначений законом, відповідач надав відзив, у якому проти позову заперечив, вказав, що послуги з перевезення на суму 149 500,00 грн. відповідачем не визнані, акти за цими послугами не підписані, а тому вони не підлягають оплаті. Також зазначив, що під час надання послуг позивач втратив вантаж, у зв`язку із чим відповідач поніс збитки, які ФОП Кривошлик Г.В. не відшкодувала, просив відмовити у задоволенні позову.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, причини його неявки визнані судом неповажними.

Суд, розглянувши заяви учасників справи по суті позову, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з урахуванням наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що 24.02.2014 р. між ФОП Кривошлик Г.В. (виконавець) та ТОВ "Еколь Логістікс" (замовник) був укладений договір перевезення вантажів № 57/14-ТР (далі - договір перевезення). Відповідно до умов цього договору виконавець зобов`язується надавати замовнику послуги з перевезення вантажів до пункту призначення, у тому числі із залученням до виконання перевезень третіх осіб (перевізників), відповідно до замовлення, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити надані послуги (п. 1.1).

Вартість послуг визначається в замовленні та у подальшому зазначається в актах наданих послуг (п. 3.1). Підставою для проведення розрахунків по даному договору є підписаний сторонами акт наданих послуг та оригінал товарно-транспортної накладної (CRM) з підписами вантажовідправника та вантажоодержувача. Замовник зобов`язаний підписати акт наданих послуг протягом 5 банківських днів з моменту його пред`явлення виконавцем, або у такий термін повідомити виконавця про свої заперечення. Замовник зобов`язаний сплатити вартість наданих послуг протягом 10 банківських днів з моменту підписання акту наданих послу г (3.2).

Замовник здійснює оплату за договором після надання виконавцем належним чином оформлених податкових накладних. Невиконання виконавцем вимог цього пункту є підставою для замовника зупинити виконання обов`язку по здійсненню оплати за договором, і це не буде порушенням своїх зобов`язань (п. 3.4).

Водночас, відповідно до п. 8.5 договору виконавець є платником єдиного податку та не є платником ПДВ, а тому положення п. 3.4 до позивача не застосовуються.

Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє протягом 1 календарного року, з подальшою його пролонгацією (п. 7.1).

Статтею 307 ГК України передбачено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Судом встановлено, що відповідно до заявок на перевезення вантажу складених ТОВ "Еколь Логістікс" у період з 19.10.2017 р. по 24.07.2018 р., ФОП Кривошлик Г.В. надала замовнику транспортні послуги з перевезення вантажу автомобільним транспортом на суму 567 350,00 грн., у тому числі за допомогою інших перевізників, що не суперечить договору та підтверджується актами наданих послуг, рахунками на оплату, товарно-транспортними накладними за зазначений вище період.

Однак, відповідач зі свого боку, зобов`язання з оплати вартості наданих послуг не виконав, вартість послуг з перевезення вантажу не сплатив. Таким чином, за договором перевезення № 57/14-ТР від 24.02.2014 р. у ТОВ "Еколь Логістікс" утворилась заборгованість перед ФОП Кривошлик Г.В. у сумі 567 350,00 грн.

Заперечуючи проти вказаної суми заборгованості, відповідач вказує, що надані позивачем послуги перевезення на суму 149 500,00 грн. є непідтвердженими належними доказами, оскільки акти наданих послуг на цю суму не були підписані відповідачем.

Розглянувши такі доводи ТОВ "Еколь Логістікс", суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 909 ЦК України та розділу 1, пункту 11.1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України № 363 від 14.10.1997 р., товарно-транспортна накладна є єдиним для усіх учасників процесу юридичним документом, призначеним для списання товарно-матеріальних цінностей та обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Судом встановлено, що у наявних в матеріалах справи товарно-транспортних накладних, виписаних за період з 19.10.2017 р. по 24.07.2018 р. на суму 567 350,00 грн., куди входить невизнана відповідачем сума заборгованості 149 500,00 грн, містяться підписи уповноваженої особи та печатка відповідача у графі «прийняв-отримав» товар, що свідчить про факт розвантаження/отримання замовником вантажу та належне надання позивачем послуг з перевезення товару на вказану суму.

Крім того, у матеріалах справи наявні акти наданих послуг на суму 567 350,00 грн., які були надані відповідачу для їх погодження та підписання.

Як встановлено судом, ТОВ "Еколь Логістікс" підписало акти на суму 417 850,00 грн., натомість, акти наданих послуг на суму 149 500,00 грн., у передбачений п. 3.2 строк відповідач не підписав, як неналежно надані, на що він посилався у своєму відзиві.

Проте, такі доводи ТОВ "Еколь Логістікс" суд відхиляє, виходячи з погоджених сторонами умов договору перевезення.

Так, відповідно до п. 3.2 договору замовник послуг зобов`язаний підписати акти наданих послуг протягом 5 банківських днів з моменту пред`явлення такого акту виконавцем, або у такий самий термін повідомити виконавця про свої заперечення.

Водночас, відповідач будь-яких заперечень до цих актів не надав, а тому такі акти наданих послуг є погодженими з боку відповідача, а послуги перевезення - наданими. Відтак, у відповідача виник обов`язок з їх оплати.

Доводи відповідача стосовно того, що послуги позивача з перевезення не підлягають оплаті, оскільки під час їх надання ФОП Кривошлик Г.В. був втрачений вантаж на суму 27 491 765,00 грн. і ТОВ "Еколь Логістікс" понесло збитки, які позивачем не відшкодовані, суд відхиляє з огляду на наступне.

Відповідно до п. 4.2 договору перевезення виконавець несе повну матеріальну відповідальність за збереження переданого йому вантажу з моменту його прийняття до моменту передачі уповноваженій особі вантажоодержувача. За втрату (недостачу) вантажу виконавець несе відповідальність у розмірі вартості втраченого (розміру недостачі) вантажу, які були пред`явлені замовнику вантажоодержувачем. При цьому доказом вини виконавця є акт, складений та підписаний представниками вантажоодержувача і виконавця, в якому відображено факт втрати (недостачі) або пошкодження вантажу (п. 4.3 договору).

Проте, у матеріалах справи відсутній такий акт, складений та підписаний представниками вантажоодержувача і ФОП Кривошлик Г.В. , а також інші докази, які б свідчили про втрату вантажу ТОВ "Еколь Логістікс" на суму 27 491 765,00 грн. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження вини позивача у такій втраті.

Надані відповідачем під час розгляду справи по суті доповнення до відзиву з долученням доказів, суд залишив без розгляду на підставі ст. 207 ГПК України, оскільки ті були надані суду з порушенням строку та порядку їх подання, зокрема, подані невчасно, без клопотання про поновлення передбаченого законом строку, додані пояснення та докази не направлені позивачу, що є порушенням вимог ч.ч. 5, 8 ст. 165 ГПК України.

Відповідно до ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Отже, за висновком суду доводи позивача про порушення відповідачем зобов`язання підтверджені належними у справі доказами та відповідачем не спростовані.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (ч. 7 ст. 193 ГК України).

Згідно з ч. 1 ст. 202 ГК України господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Відповідач доказів, які підтверджують оплату ним заборгованості у сумі 567 350,00 грн. перед позивачем, суду не надав, відтак, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача про стягнення з ТОВ "Еколь Логістікс" заборгованості у сумі 567 350,00 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

У зв`язку із простроченням зобов`язання позивач просив стягнути з відповідача також пеню у сумі 99 817,66 грн.

У силу ст. 611 ЦК України та ст. 230 ГК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Частиною 1 ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Так, у пункті 5.2 договору перевезення сторони домовились, що за несвоєчасну оплату послуг замовник сплачує пеню у розмірі, що дорівнює розміру подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення, від суми боргу за кожний день прострочення платежу.

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін (п. 2.5 Постанови Пленуму від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань").

Перевіривши розрахунок штрафних санкцій відповідно до подвійної облікової ставки Національного банку України, вимог ст. 232 ГК України, суд прийшов до висновку, що з відповідача підлягає стягненню пеня у сумі 76 375,10 грн., тобто у меншій сумі, ніж прость позивач, оскільки ним не був врахований термін відстрочення оплати послуг (5 банківських днів на розгляд замовником актів наданих послуг + 10 банківських днів для їх оплати, визначений у п. 3.2 договору).

Крім того, ФОП Кривошлик Г.В. просить стягнути з відповідача інфляційні втрати у сумі 55 962,32 грн. та 3 % річних у сумі 13 751,68 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши власний перерахунок сум матеріальних втрат, суд встановив, що з відповідача підлягають стягненню інфляційні втрати у сумі 55 681,00 грн. та 3 % річних у сумі 13 234,21 грн., тобто у менших сумах, ніж просить позивач, який невірно визначив дату початку строку нарахування матеріальних втрат (без врахування п. 3.2 договору).

За таких обставин позов ФОП Кривошлик Г.В. підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України у разі часткового задоволення позову витрати по сплаті судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Суд зазначає, що у даній справі судові витрати позивача складаються із судового збору за подання позову та витрат на професійну правничу допомогу.

Під час розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу у сумі 63 500, 00 грн., про що заявив позивач, суд прийняв до уваги наданий позивачем договір про надання правової допомоги № 01/04/18 від 01.04.2018 р., укладений між Адвокатським об`єднанням "Фідея" та ФОП Кривошлик Г.В . , додаткову угоду № 1 від 25.03.2019 р. до договору про надання правової допомоги, відповідно до якої сторони погодили, що загальна сума послуг правничої допомоги становить 63 500,00 грн., докази сплати правничої допомоги позивачем на суму 63 500,00 грн. (платіжне доручення № 8985 від 09.04.2019); копію ордеру на представництво інтересів позивача в суді адвокатом Задворною Н.М. (серія КВ № 779959 від 28.03.2019).

Дослідивши подані докази суд вважає вимоги позивача в цій частині обгрунтованими.

Суд враховує, що частиною 2 статті 126 ГПК України передбачено, що для цілей розподілу судових витрат береться до уваги:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

У той же час, позивачем не деталізовано надані адвокатом ФОП Кривошлик Г.В. послуги правничої допомоги на суму 63 500,00 грн., зокрема, не конкретизовано, які саме послуги надавались адвокатом, не вказаний час, витрачений адвокатом на надання відповідних послуг, обсяг таких послуг та виконаних робіт. Додаткова угода № 1 до договору про надання правової допомоги такої інформації також не містить, а пунктами 1, 2 додаткової угоди № 1 сторони погодили лише загальну суму послуг з урахуванням здійснених заходів досудового врегулювання та до закінчення судового процесу, у тому числі і якщо такі послуги будуть надаватись адвокатом у майбутньому, що не дає змоги встановити об`єм та час наданої правової допомоги.

Крім того, при визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), критерію розумності розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" також зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У даному випадку справа не є складною, не містить двозначних доказів чи обставин, які б потребували додаткового їх вивчення, розгляд спору здійснювався без участі представника відповідача, а підготовка позову не зайняла великого обсягу правових знань та часу.

З урахуванням викладеного, виходячи з принципу розумності та доведеності суми винагороди за адвокатські послуги, суд вважає за необхідне зменшити розмір судових витрат ФОП Кривошлик Г.В. на професійну правничу допомогу з 63 500,00 грн. до 20 000,00 грн. та покласти їх пропорційно розміру задоволених позовних вимог на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73-79, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Фізичної особи-підприємця Кривошлик Ганни Валентинівни до Товариства з обмеженою відповідальністю "Еколь Логістікс" про стягнення заборгованості у сумі 736 881, 66 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Еколь Логістікс" (03115, м. Київ, вул. Краснова, буд. 27, ідентифікаційний код 31280577) на користь Фізичної особи-підприємця Кривошлик Ганни Валентинівни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) заборгованість у сумі 567 350 (п`ятсот шістдесят сім тисяч триста п`ятдесят) грн. 00 коп., пеню у сумі 76 375 (сімдесят шість тисяч триста сімдесят п`ять) грн. 10 коп., інфляційне збільшення боргу у сумі 55 681 (п`ятдесят п`ять тисяч шістсот вісімдесят одна) грн. 00 коп., 3 % річних у сумі 13 234 (тринадцять тисяч двісті тридцять чотири) грн. 21 коп., судовий збір у сумі 10 689 (десять тисяч шістсот вісімдесят дев`ять) грн. 60 коп., витрати на професійну правничу допомогу у сумі 19 342 (дев`ятнадцять тисяч триста сорок дві) грн. 06 коп.

У решті вимог - відмовити.

Рішення ухвалено в нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 1 серпня 2019 року.

Повний текст рішення складений 9 серпня 2019 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головіна К.І.