ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" серпня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/746/19
Господарський суд Одеської області у складі судді Грабован Л.І.,

за участі секретаря судового засідання Майданик Ю.В.

дослідивши матеріали справи

за позовом: Публічного акціонерного товариства „Імексбанк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ „Імексбанк" (65039, м. Одеса, пр-т Гагаріна, буд. 12-А)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю „Укрбудспецтех" (65039, м. Одеса, проспект Гагаріна, буд. 12-А)

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача:

Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17)

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача:

Товариства з обмеженою відповідальністю „ФРІЗ БУД" (79000, м. Львів, Личаківський район, вул. Богдана Котика, буд. 4)

Національного банку України (01601, м. Київ, вул. Інститутська, 9)

про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину

у відкритому судовому засіданні за участі

представників сторін та учасників:

від позивача: Митюк С.П. за довіреністю №230318/2 від 23.03.2018р.;

від відповідача: Новікова Т.О. за довіреністю б/н від 26.12.2018р.;

від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: не з'явився;

від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Національного банку України - Петроченко С.О. за довіреністю №18-0014/23695 від 03.05.2019р.

від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ТОВ «ФРІЗ БУД» не з'явився.

СУТЬ СПОРУ: про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину

У судовому засіданні 05.08.2019р. оголошувалась перерва до 07.08.2019р. у відповідності до ст. 216 ГПК України.

У судовому засіданні 07.08.2019р. оголошувалась перерва до 08.08.2019р. у відповідності до ст. 216 ГПК України.

Судове засідання 08.08.2019р. було проведено у режимі відеоконференції відповідно до ст. 197 ГПК України.

Встановив:

18.03.2019р. Публічне акціонерне товариство „Імексбанк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ „Імексбанк" (далі - АТ „Імексбанк") звернулося із позовною заявою (т. 1 а.с. 6-16) до Товариства з обмеженою відповідальністю „Укрбудспецтех" (далі - ТОВ „Укрбудспецтех") про застосування наслідків недійсності договору про розірвання іпотечного договору, укладеного 03.10.2014р. між АТ „Імексбанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю „Блек Сі Ріелті Груп", повернувши сторони у стан, який існував до укладення цього правочину, шляхом скасування державної реєстрації прав та їх обтяжень про припинення іпотеки та обтяжень щодо майна, а саме: нежитлові приміщення, що знаходяться за адресою: м. Одеса, просп. Шевченка, буд. 2-А, приміщення 202, загальною площею 3324 кв.м., реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 01, які були зареєстровані згідно іпотечного договору, посвідченого 22.08.2014р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовського Н.Ю., за реєстровим №4235.

Доводи позивача.

В обґрунтування заявлених вимог позивачем зазначено, що 15.08.2014р. між АТ „Імексбанк" та ТОВ „Фріз Буд" був укладений кредитний договір про відкриття кредитної лінії №30/14, за умовами якого АТ „Імексбанк" зобов'язується надати ТОВ „Фріз Буд" кредит шляхом відкриття кредитної лінії на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання. З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 22.08.2014р. між АТ „Імексбанк" та ТОВ „Блек Сі Ріелті Груп" (нинішнє найменування - ТОВ „Укрбудспецтех") був укладений іпотечний договір, відповідно до умов якого АТ „Імексбанк" в іпотеку було передано майно, а саме: нежитлові приміщення, що знаходяться за адресою: м. Одеса, просп. Шевченка, буд. 2-А, приміщення 202, загальною площею 3324 кв.м., реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 01.

Позивач вказує на належне виконання ним своїх обов'язків за кредитним договором, тоді як ТОВ „Фріз Буд" своїх обов'язків не виконано, кошти не повернуто.

Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ „Імексбанк" при здійсненні перевірки правочинів було виявлено договір про розірвання іпотечного договору з майновим поручителем, укладений 03.10.2014р. між банком та іпотекодавцем, та на підставі якого було знято заборони відчуження вказаного в іпотечному договорі майна та внесено відповідні записи до Державного реєстру речових прав щодо припинення державної реєстрації обтяжень прав та щодо припинення державної реєстрації обтяжень іншого речового права. 06.12.2018р. відповідачу як стороні договору про розірвання та позичальнику було направлено повідомлення про нікчемність договору про розірвання, яке було проігноровано.

Позивач вважає, що станом на дату вчинення договору про розірвання іпотечного договору, зобов'язання за кредитним договором не було виконане позичальником у повному обсязі, тому у банку існувало право застави, як наслідок майнова вимога до іпотекодавця.

Розірвавши договір іпотеки, АТ „Імексбанк" фактично при непогашеній заборгованості за кредитним договором безпідставно відмовився від власних майнових вимог до ТОВ „Блек Сі Ріелті Груп" за дійсним договором забезпечення, а також від своїх прав звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості позичальника, внаслідок чого відповідний договір про розірвання є нікчемним в силу п. 1 ч. 3 ст. 38 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

17.05.2019р. АТ „Імексбанк" надано відповідь на відзив ТОВ „Укрбудспецтех" (т. 2 а.с. 78-84), в якій позивач зазначає, що позасудове звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором, укладеним між АТ „Імексбанк" та АТ „Футбольний клуб „Чорноморець", посвідченим 25.12.2014р. приватним нотаріусом, не впливають на вирішення питання щодо правомірності укладеного 03.10.2014р. між позивачем та відповідачем договору про розірвання іпотечного договору та не спростовує його нікчемність. Посилаючись на положення ст.ст. 509, 526, 572, 575, 589, 590, 598, 599, 1049, 1054 ЦК України, ст.ст. 1, 3, 7, 11, 33, 35, 36 Закону України „Про іпотеку", позивач вказує, що звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку у випадку неповного погашення вимог кредитора не позбавляє останнього права на задоволення своїх вимог будь-яким іншим чином, зокрема, шляхом звернення стягнення на інше заставне майно, або ж шляхом звернення до суду з вимогою про стягнення кредитної заборгованості.

Іпотечний договір від 25.12.2014р. забезпечував виконання 41-го кредитного договору, укладеного з різними боржниками, при цьому, боржниками є кожен позичальник окремо. Позивач вважає, що ототожнення 41-го забезпечувального зобов'язання в одне зобов'язання, так само як і ототожнення 41-го боржника в одній особі є неможливим. Внаслідок звернення стягнення на предмет іпотеки стадіон „Чорноморець" за іпотечним договором від 25.12.2014р. погашеною є заборгованість лише позичальників ТОВ „ТБА „Промбуд", ТОВ „Круїз Делюкс", ТОВ „Компанія по торгівлі" та ТОВ „Мережа готелів Чорне море", що підтверджується постановою Рівненського апеляційного господарського суду по справі №918/539/17 від 16.01.2018р. та постановою Львівського апеляційного господарського суду у справі №907/600/17 від 23.01.2018р. .

Щодо строків позовної давності позивач, посилаючись на положення ст.ст. 257, 258, 261 ЦК України, ч. 2 ст. 38, ч. 2 ст. 37, ч. 4 ст. 38 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", зазначає, що позов було пред'явлено у березні 2019р., оскільки Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ „Імексбанк" при здійсненні перевірки правочинів 06.12.2018р. було виявлено договір про розірвання іпотечного договору, про що свідчить надіслане іпотекодавцю та позичальнику повідомлення про нікчемність цього правочину. У справах про застосування наслідків нікчемності договорів, стороною яких є банк, в якому здійснюється тимчасова адміністрація або ліквідація, підлягає застосуванню спеціальна позовна давність, передбачена ст.ст. 37, 38 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", перебіг якої спливає із завершенням строку проведення відповідних процедур у банку, як то тимчасова адміністрації/ліквідації, а тому у даній справі строк позовної давності спливає 26.05.2020р. Якщо суд вирішить, що строк на звернення з даним позовом є пропущеним, то з огляду на вказані положенні закону, а також стан та кількісний склад документів, переданих Уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ „Імексбанк" внаслідок пожежі, що в свою чергу ускладнило процедуру виявлення нікчемних правочинів у банку, позивач вважає, що у суду є підстави відповідно до ч. 5 ст. 267 ЦК України визнати поважними причини пропущення позовної давності, а тому просить порушене право АТ „Імексбанк" захистити.

15.07.2019р. позивачем надані письмові пояснення (т. 4 а.с. 5-6), в яких вказано, що обставина виставлення Фондом лоту на відкритих торгах у 2019р. так само як і здійснення у 2017р. позасудового звернення стягнення на стадіон „Чорноморець", не має жодного значення для встановлення факту дійсності або недійсності договору про розірвання, та не позбавляє банк права звернення до суду з позовом про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, оскільки такий правочин є недійсним в силу Закону з моменту його вчинення у 2014р. Застосування наслідків недійсності нікчемного договору про розірвання стосується державної реєстрації вчиненої до моменту переходу права власності на стадіон „Чорноморець". За рахунок позасудового звернення стягнення на стадіон „Чорноморець" не можуть вважатися погашеними зобов'язання усіх боржників, які були забезпечені цим предметом іпотеки, оскільки вимогу банку в порядку ст. 35 Закону України „Про іпотеку" отримано лише 4-ма боржниками з 41 та погашення заборгованості 37-ми боржників не лише порушило б Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а й зумовило би перехід до іпотекодавця прав кредитора за 37-ми основними зобов'язаннями, що відповідно порушило би права таких боржників, оскільки останні були б позбавлені можливості виконати свої зобов'язання самостійно.

Судом прийняті вказані пояснення, про що зазначено в протоколі судового засідання від 05.08.2019р. (т.4 а.с.147).

05.08.2019р. позивачем надані письмові пояснення (т. 4 а.с. 121), які судом до уваги не приймаються, оскільки не доведено наявності поважних причин стосовно їх не надання в підготовчому засіданні, а тому з врахуванням положень ч. 2 ст. 207 ГПК України залишаються без розгляду.

Доводи відповідача.

Відповідач у відзиві на позов (т. 1 а.с. 112-120) просить відмовити у задоволенні позовної заяви, обґрунтовуючи це наступним. Правочин (договір) від 03.10.2014р. про розірвання договору іпотеки від 22.08.2014р., який укладено між АТ „Імексбанк" та ТОВ „Блек Сі Ріелті Груп" (нове найменування - ТОВ „Укрбудспецтех") не відноситься відповідно до ч. 3 ст. 38 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" до правочину, за яким банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій та відмовився від власних майнових вимог. Відповідач підтверджує укладення між АТ „Імексбанк" та ТОВ „Фріз Буд" кредитного договору про відкриття кредитної лінії, в забезпечення виконання якого 22.08.2014р. між АТ „Імексбанк" та ТОВ „Блек Сі Ріелті Груп" був укладений іпотечний договір. 03.10.2014р. між АТ „Імексбанк" та ТОВ „Блек Сі Ріелті Груп" був укладений договір, за умовами якого сторони дійшли згоди про розірвання іпотечного договору від 22.08.2014р.

В подальшому майнові вимоги АТ „Імексбанк" за вказаним кредитним договором були повністю забезпеченими іпотекою нерухомого майна, що підтверджується наступним. 25.12.2014р. між АТ „Імексбанк" та АТ „Футбольний клуб „Чорноморець" був укладений іпотечний договір (з майновим поручителем) в забезпечення виконання зобов'язань у тому числі і ТОВ „Фріз Буд" за кредитним договором про відкриття кредитної лінії №30/14 від 15.08.2014р., у зв'язку з чим майнові права АТ „Імексбанк" у повному обсязі були забезпечені іпотекою нерухомого майна (нежитлові будівлі центрального стадіону „Чорноморець" загальною площею 80 289, 00 кв.м., основною площею 67 037, 5 кв.м., за адресою: м. Одеса, вул. Маразліївська (вул. Енгельса, буд. 1/20) за іпотечним договором від 25.12.2014р., що у свою чергу заперечує твердження позивача стосовного того, що останній відмовився від власних майнових вимог, укладаючи із відповідачем 03.10.2014р. договір про розірвання іпотечного договору.

Відповідачем зазначено про відсутність доведення позивачем фактів існування заборгованості ТОВ „Фріз Буд" за кредитним договором та про припинення основного зобов'язання останнього за кредитним договором про відкриття кредитної лінії №30/14 від 15.08.2014р. перед АТ „Імексбанк" у зв'язку із набуттям права власності на предмет іпотеки, яке було зареєстровано на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 17.05.2017р. та підставою виникнення якого визначено іпотечний договір від 25.12.2014р. Через факт набуття АТ „Імексбанк" в позасудовому порядку права власності на предмет іпотеки, а саме будівлі та споруди стадіону „Чорноморець" відповідно до умов іпотечного договору від 25.12.2014р. та враховуючи, що вказаним іпотечним договором було передбачено забезпечення низки зобов'язань, у тому числі і зобов'язань ТОВ „Фріз Буд" за кредитним договором про відкриття кредитної лінії №30/14 від 15.08.2014р. щодо сплати кредиту, відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій, відповідно до ч. 4 ст. 36 Закону України „Про іпотеку" зобов'язання ТОВ „Фріз Буд" за вказаним кредитним договором є припиненими, що унеможливлює відновлення спірної іпотеки ТОВ „Укрбудспецтех" в порядку застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У розпорядженні АТ „Імексбанк" відсутні докази, які підтверджують існування заборгованості ТОВ „Фріз Буд" за договором про відкриття кредитної лінії №30/14 від 15.08.2014р., про що також зазначено в ухвалі Господарського суду Львівської області, якою залишено позов „Імексбанк" без розгляду у зв'язку із ненаданням останнім витребуваних судом документів.

Щодо повноважень уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ „Імексбанк" здійснювати перевірку правочинів на предмет їх відповідності ст. 38 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" відповідачем вказано, що процедура виведення АТ „Імексбанк" із ринку мала наступний хронологічний порядок: з 27.01.2015р. по 26.05.2015р. у банку діяла тимчасова адміністрація та з 27.05.2015р. по теперішній час запроваджено ліквідацію АТ „Імексбанк". Недійсний правочин було виявлено при здійсненні перевірки правочинів АТ „Імексбанк" саме Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ „Імексбанк", що суперечить положенням ч.2 ст. 38 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", оскільки така перевірка здійснюється тільки протягом дії тимчасової адміністрації та відповідно до ч.ч.4, 5 ст. 38 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію може повідомити сторони про нікчемність правочину, однак не наділена повноваженнями на перевірку такого правочину та встановлення його нікчемності.

Відповідач вважає, що позивачем пропущений строк позовної давності для пред'явлення даного позову та посилаючись на положення ст.ст. 256, 257, 261 ЦК України та на правову позицію, викладену в постановах Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2018р. по справі №359/2012/15-ц та від 20.11.2018р. по справі №907/50/16, зазначає, що з моменту запровадження тимчасової адміністрації в АТ „Імексбанк" Уповноважена особа Фонду отримала можливість дізнатись про існування правочинів, які можуть бути кваліфіковані як нікчемні у зв'язку із наявністю обставин, передбачених ч. 3 ст. 38 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Оскільки тимчасову адміністрацію в АТ „Імексбанк" було запроваджено 27.01.2015р., відповідно, строк позовної давності для звернення до суду із позовними вимогами, які ґрунтуються на застосуванні положень ст. 38 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є таким, що сплинув 27.01.2018р., тоді як позов надійшов 11.03.2019р., тобто із пропуском терміну позовної давності. У зв'язку із викладеним відповідач просить застосувати позовну давність до позову АТ „Імексбанк" та відмовити у його задоволенні також на підставі ч.ч.3, 4 ст. 267 ЦК України.

У додаткових поясненнях від 09.07.2019р. (т. 3 а.с. 98-103) відповідач, надаючи докази та посилаючись на положення п.п.1.1., 1.3. іпотечного договору, укладеного між АТ „Імексбанк" та АТ„Футбольний клуб „Чорноморець" 25.12.2014р., публічний паспорт торгів №1, в якому є посилання на решту інших кредитних договорів, які перелічені у п. 1.1. зазначеного іпотечного договору, вказує, що Фондом гарантування вкладів фізичних осіб виставлено на відкриті торги одним лотом як стадіон „Чорноморець", так і права за кредитними договорам, у тому числі за кредитним договором №30/14 від 15.08.2014р., укладений з ТОВ „Фріз Буд" та який забезпечений заставою (іпотекою) стадіону „Чорноморець", право власності на який АТ „Імексбанк" набув 16.05.2017р. Посилаючись на положення п. 5.1. іпотечного договору, укладеного між АТ „Імексбанк" та АТ «Футбольний клуб „Чорноморець" 25.12.2014р., відповідач вказує, що останній не містить будь-яких положень про можливість вчинення/наявність у іпотекодержателя прав самостійно обирати заборгованість якого з боржників погасити за рахунок предмету іпотеки, а щодо яких залишити без забезпечення.

Відповідач зазначає, що нежитлові приміщення, що знаходяться за адресою: м. Одеса, просп. Шевченка, буд. 2-А, приміщення 202, загальною площею 3324 кв.м., реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 01 є сьогодні іпотекою Національного банку України.

Пояснення відповідача надані з клопотанням про визнання поважними причини пропуску строку на їх подання та поновлення строку для їх подання у зв'язку з тим, що не мав можливості подати дані пояснення та докази разом із відзивом на позов 12.04.2019р., оскільки вказана інформація щодо проведення торгів була опублікована на офіційній сторінці Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 31.05.2019р., тобто після подання відзиву. Судом задоволено клопотання та прийняті пояснення з доказами, про що зазначено в протоколі судового засідання від 13.06.2019р. (т.3 а.с.125-126).

29.07.2019р. відповідачем надано клопотання про залучення до матеріалів справи додаткових письмових пояснень (т. 4 а.с. 51-65), які судом не оцінюються, оскільки надані поза межами процесуального строку для їх подання, а тому з врахуванням положень ч. 2 ст. 207 ГПК України вони залишаються без розгляду.

Доводи інших учасників справи.

08.04.2019р. від третьої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб надійшли письмові пояснення (т. 1 а.с. 92-98), в яких викладено прохання задовольнити позовні вимоги АТ „Імексбанк" у повному обсязі з аналогічних підстав, зазначених позивачем у позовній заяві, з ідентичним позовній заяві змістом.

27.05.2019р. та 10.06.2019р. від третьої особи Національного банку України надійшли письмові пояснення та додаткові письмові пояснення (т. 2 а.с. 159-163, т. 3 а.с. 134-139), в яких викладено прохання відмовити у задоволенні позовних вимог повністю з огляду на наступне. Договір про розірвання іпотечного договору від 03.10.2014р. не відноситься до правочину, який зазначений в п. 1 ч. 3 ст. 38 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Довідка про стан кредитної заборгованості, надана позивачем до позову, не є первинним документом, який підтверджує наявність простроченої заборгованості станом на 03.10.2014р., та факт видачі кредитів для ТОВ „Фріз Буд" останнім не оскаржується, однак невідомо щодо існування станом на 03.10.2014р. прострочення ТОВ „Фріз Буд" стосовно повернення кредитів, тобто виникнення в АТ „Імексбанк" права на звернення стягнення на нерухоме майно.

Після укладення договору про розірвання іпотечного договору від 03.10.2014р., належне виконання ТОВ „Фріз Буд" обов'язків за кредитним договором про відкриття кредитної лінії №30/14 від 15.08.2014р. було повністю забезпечено іншим майном, зокрема, належними АТ „Футбольний клуб „Чорноморець" нежитловими будівлями центрального стадіону „Чорноморець".

АТ „Імексбанк" уклавши договір про розірвання іпотечного договору від 03.10.2014р. не відмовився від власних майнових вимог, оскільки після його укладення 28.11.2014р. між АТ „Імексбанк" та Національним банком України був укладений договір стабілізаційного кредиту №60, відповідно до п. 1.8. якого кредит надається після оформлення позичальником забезпечення, що зазначене в п. 1.9. цього ж договору, про що укладаються окремі договори застави/іпотеки. 28.11.2014р. між Національним банком України та відповідачем був укладений іпотечний договір з майновим поручителем, згідно якого цей договір забезпечує вимоги Національного банку України за договором стабілізаційного кредиту та відповідно до якого в іпотеку останньому передане нерухоме майно відповідача, а саме: нежитлові приміщення, що знаходяться за адресою: м. Одеса, просп. Шевченка, буд. 2-А, прим. 102, загальною площею 3324 кв.м., заставною вартістю 98 374 346 грн., про що внесенні відповідні відомості в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно.

Національний банк України зазначає про неможливість твердження щодо протиправної відмови від власних майнових вимог за іпотечним договором внаслідок укладення договору про розірвання іпотечного договору від 03.10.2014р., у випадку якщо фактично внаслідок укладення такого правочину отримано кредиту в розмірі 300 000 000 грн., а саме це ж нерухоме майно, яке було предметом іпотеки за договором про розірвання іпотечного договору від 03.10.2014р. забезпечує зобов'язання АТ „Імексбанк" за договором стабілізаційного кредиту. З посиланням на положення ч. 1 ст. 16 ЦК України, ч. 2 ст. 4 ГПК України, ст. 55 Конституції України, Національним банком України вказано, що позивач має довести в контексті даної позовної заяви які саме його права та інтереси були порушені, та яким чином його права будуть захищені/поновлені у випадку задоволення позовних вимог. Національний банк України, посилаючись на положення ч. 1 ст. 575, п. 1 ч. 1 ст. 593 ЦК України, ст.ст. 1, 33, абз. 2 ч. 1 ст. 17 Закону України „Про іпотеку", вказує, що іпотека не може існувати у випадку якщо відсутнє основне зобов'язання.

Внаслідок звернення позивача в позасудовому порядку стягнення на предмет іпотеки, будь-які його наступні вимоги щодо виконання боржником основного зобов'язання є недійсними, а тому з моменту реєстрації за позивачем 16.05.2017р. права власності на нежитлові будівлі центрального стадіону „Чорноморець", його право вимоги до ТОВ „Фріз Буд" за відповідним кредитним договором припинилось. Враховуючи викладене, до правовідносин ТОВ „Фріз Буд" та АТ „Імексбанк" не може бути застосований Закон України „Про іпотеку" у редакції від 04.02.2019р., оскільки відповідно до ч. 4 ст. 36 вказаного Закону у редакції станом на 16.05.2017р. після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов'язання є недійсними.

Позивачем були допущені порушення Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та Інструкції про порядок виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, а також дій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у разі їх виявлення, оскільки останніми чітко передбачено, що перевірку правочинів на предмет виявлення таких, що є нікчемними Уповноважена особа Фонду здійснює протягом тимчасової адміністрації, тоді як тимчасова адміністрація в АТ „Імексбанк" тривала з 27.01.2015р. по 26.05.2015р., процедура ліквідації розпочата з 27.05.2015р. та триває досі, та позивачем було направлено повідомлення відповідачу, про нікчемність договору про розірвання іпотечного договору від 03.10.2014р. лише 06.12.2018р., тобто майже через чотири роки після запровадження тимчасової адміністрації в АТ „Імексбанк".

Позивачем не надано доказів та не доведено факт реєстрації іпотеки та обтяжень на його користь у зв'язку із укладенням іпотечного договору, а також не надано доказів та не доведено факт скасування таких записів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відповідно до договору про розірвання іпотечного договору від 03.10.2014р. У разі недоведеності вищезазначеного, позовні вимоги у даній справі підлягають відхиленню, як недоведені належним чином.

Посилаючись на положення ст.ст. 256, 257, ч. 3 ст. 261 ЦК України, Національним банком України зазначено про порушення позивачем строків позовної давності, оскільки виконання договору про розірвання іпотечного договору від 03.10.2014р. почалося у день його укладення - 03.10.2014р., у зв'язку з чим строк на заявлення вимог про застосування наслідків недійсного правочину встановлено до 03.10.2017р., тобто через три роки з початку його виконання та позов у даній справі датовано 13.03.2019р., та подано до суду у березні, тобто із пропуском строку на позовну давність.

Посилання позивача на ст.ст. 37, 38 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" вважає неправомірними, оскільки вони не містять жодних положень стосовно спеціальної позовної давності та до правовідносин у даній справі застосовується загальний строк позовної давності у три роки.

З приводу пропущення строку позовної давності внаслідок пожежі 05.01.2015р. Національним банком України зазначено, що перелік кредитних справ, наданих позивачем не деталізований, в ньому не зазначено, які саме матеріали/їх частини були пошкоджені. Пожежа у відділенні банку трапилась 05.01.2015р., а тимчасова адміністрація була запроваджена в АТ „Імексбанк" лише з 27.01.2015р., тобто вже після пожежі.

01.08.2019р. Національним банком України надано додаткові письмові пояснення (т. 4 а.с. 104-110), в яких вказано про виставлення на торги, які заплановані на 08.08.2019р., нежитлових будівель стадіону „Чорноморець" площею 80 289 кв.м. та майнових прав за 40 кредитними договорами. Заявлена позовна вимога АТ „Імексбанк" шляхом відновлення в державному реєстрі записів про іпотеку та обтяження відповідного нерухомого майна не може призвести до реального захисту прав позивача, оскільки станом на момент звернення до суду з даним позовом у позивача вже відсутні вимоги по основному зобов'язанню, а акцесорне зобов'язання в будь-якому випадку не може існувати без основного. Посилання АТ „Імексбанк" на те, що під час розгляду даної справи суд не вирішує питання дійсності іпотечного договору не відповідає обставинам справи та спростовується висновками Великої Палати Верховного Суду, зазначених у постанові по справі №916/3156/17 від 04.06.2019р. З приводу посилання АТ „Імексбанк" на те, що суму перевищення оціночної вартості нежитлових будівель стадіону „Чорноморець" над заборгованістю за 4 кредитними договорами було віднесено на транзитний рахунок, відкритий на іпотекодавця, зазначено, що ПрАТ „Футбольний клуб „Чорноморець" не звертався до банку щодо акцептування його вимог у відповідній сумі, а тому не можливо стверджувати про повернення таких коштів для іпотекодавця. Між укладенням договору стабілізаційного кредиту від 28.11.2014р. та договору про розірвання іпотечного договору від 03.10.2014р. наявний прямий причинно-наслідковий зв'язок, оскільки у випадку не укладення останнього предмет іпотеки був би обтяженим на користь АТ „Імексбанк" та відповідно не міг бути переданий в іпотеку Національного банку України. В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно станом на день укладення договору стабілізаційного кредиту були відсутні записи про обтяження нерухомого майна на користь АТ „Імексбанк".

Пояснення прийняті судом, про що зазначено в протоколі судового засідання від 05.08.2019р. (т.4 а.с.147).

Третя особа, ТОВ „Фріз Буд" в жодне судове засідання не з'явилися, не зважаючи на належне повідомлення про дату, час і місце їх проведення, не повідомили про наявність поважних причин неявки; будь-яких пояснень у відповідності до ч. 3 ст. 80 ГПК України не надали.

Ухвали суду, які направлялися на адресу ТОВ „Фріз Буд", зазначену у Витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (т. 1 а.с. 58-63), повернуті підприємством зв'язку із зазначенням причини такого повернення „за закінченням терміну зберігання".

Суд підкреслює, що якщо ухвалу було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом (абз. 3 п.3.9.1.Постанови Пленуму ВГСУ „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26.12.2011р.).

Враховуючи викладене, суд зазначає, що сам лише факт не отримання стороною справи кореспонденції, якою суд, з дотриманням вимог процесуального закону, надсилав копії ухвал за належною адресою та яка повернулася в суд у зв'язку з її неотриманням, може вважатися поважною причиною не повідомлення про дату, час та місце розгляду справи, оскільки зумовлена не об'єктивними причинами, а суб'єктивною поведінкою учасника щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.

Рух справи

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 22.03.2019р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №916/746/19; ухвалено розглядати справу №916/746/19 за правилами Господарського процесуального кодексу України в порядку загального позовного провадження; залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Фонд гарантування вкладів фізичних осіб; залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ТОВ „ФРІЗ БУД" (т. 1 а.с. 1-4).

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 15.04.2019р. серед іншого залучено Національний банк України до участі у справі №916/746/19 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача (т. 1 а.с. 163-166).

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 15.04.2019р. (т. 1 а.с. 167-170) клопотання АТ „Імексбанк" про витребування доказів задоволено; витребувано у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Чужовської Н.Ю. належним чином засвідчені копії: витягу про реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію обтяження нерухомого майна на підставі іпотечного договору, між АТ „Імексбанк" та ТОВ „Блек Сі Ріелті Груп", посвідченого 22.08.2014р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю., за реєстровим №4235; витягу про реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вилучення запису про державну реєстрацію обтяження нерухомого майна на підставі договору про розірвання іпотечного договору, укладеного між АТ „Імексбанк" та ТОВ „Блек Сі Ріелті Груп", посвідченого 03.10.2014р, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. за реєстровим №4907; витягу про реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію іпотеки на підставі іпотечного договору, між АТ „Імексбанк" та ТОВ „Блек Сі Ріелті Груп", посвідченого 22.08.2014р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю., за реєстровим №4235; витягу про державну реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вилучення запису про державну реєстрацію іпотеки на підставі договору про розірвання іпотечного договору, укладеного між АТ „Імексбанк" та ТОВ „Блек Сі Ріелті Груп", посвідченого 03.10.2014р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. за реєстровим №4907.

На виконання вимог ухвали Господарського суду Одеської області від 15.04.2019р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. надано відповідь від 25.04.2019р. №239/01-16 (т. 2 а.с. 2), в якій повідомлено, що станом на 2019р. строк зберігання справи 01-30 „Документи (запити, вимоги, заяви, витяги, інформаційні довідки тощо) державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та надання інформації за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно" за 2014р. закінчився, у зв'язку з чим справу було включено до акту №4 про вилучення для знищення документів, не внесених до Національного архівного фонду від 19.02.2018р. та знищено шляхом спалення.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 16.05.2019р. серед іншого продовжено строк проведення підготовчого провадження до 20.06.2019р. (т. 2 а.с. 69-71).

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 13.06.2019р. клопотання ТОВ „Укрбудспецтех" про зупинення провадження у справі задоволено; зупинено провадження у справі №916/746/19 за позовом АТ „Імексбанк" до відповідача ТОВ „Укрбудспецтех" за участю третіх осіб Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, ТОВ "Фріз Буд", Національного банку України, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору до закінчення перегляду судових рішень по справі №916/3156/17 в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду (т. 3 а.с. 128-133).

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 10.07.2019р. (т. 3 а.с. 174-175) поновлено провадження у справі №916/746/19 на стадії підготовчого провадження.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 15.07.2019р. (т. 4 а.с. 29-31) ухвалено закрити підготовче провадження у справі № 916/746/19; призначено справу № 916/746/19 до судового розгляду по суті.

Клопотання учасників

10.05.2019р. Національний банк України звернувся із клопотанням про передачу справи №916/746/19 за позовом ПАТ „Імексбанк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ „Імексбанк" до ТОВ „Укрбудспецтех" про застосування наслідків недійсності договору для розгляду в межах справи №916/1950/16 про банкрутство ТОВ „Укрбудспецтех" (т. 2 а.с. 22-25) та 07.06.2019р. надав додаткові пояснення до вказаного клопотання (т. 3 а.с. 40-47). Заявник вказує, що ухвалою Господарського суду Одеської області від 01.08.2019р. порушено провадження у справі №916/1950/16 про банкрутство ТОВ „Укрбудспецтех" та ухвалою зазначеного суду від 20.03.2019р. введено процедуру санації. З урахуванням положень ч. 6 ст. 12, п. 8 ч. 1 ст. 20, ч. 9 ст. 30, ст. 31 ГПК України та ч. 4 ст. 10 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" подана позовна заява може розглядатися виключно в межах справи №916/1950/16 про банкрутство ТОВ „Укрбудспецтех", а не як окремий позов в загальному позовному провадженні. Заявник вважає, що позовні вимоги в даній справі є майновими в обґрунтування чого посилається на постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009р. №9, Пленуму ВГСУ від 17.10.2014р. №15, від 29.05.2013р. №11, Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012р. №5, правові висновки яких є тотожними щодо даного питання: визнання правочину недійсним є немайновим спором, а застосування наслідків недійсності правочину - майновим, при цьому судовий збір сплачується залежно від вартості майна (суми коштів), стосовно якого (якої) заявлено вимогу. У випадку задоволення позову, позивач звернеться до суду в рамках справи №916/1950/16 про банкрутство ТОВ „Укрбудспецтех" з метою внесення змін до реєстру вимог кредиторів останнього, а саме в частині зміни іпотекодержателя нерухомого майна, що буде мати значення при реалізації ліквідаційної маси відповідача.

15.05.2019р. відповідачем надані заперечення (т. 2 а.с. 55-58) щодо клопотання Національного банку України про передачу справи №916/746/19 за підсудністю. В обґрунтування викладеного зазначено, що заявлені вимоги не носять характеру вимог майнового характеру та у разі задоволення судом позову у даній справі, зміна стану відповідача у справі ТОВ „Укрбудспецтех" відповідно до ст. 216 ЦК України не відбудеться. Предметом розгляду справи №916/746/19 не є визнання укладеного ТОВ „Укрубудспецтех" правочину (договору) недійсним, як це зазначеного у ч. 4 ст. 10 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Щодо посилань Національного банку України на практику Верховного суду у певних справах, відповідач зазначає, що заявлені вимоги у таких справах відносяться до категорії спорів, що розглядаються відповідно до ч. 4 ст. 10 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" у межах справи про банкрутство, оскільки носять характер саме майнових вимог.

У судовому засіданні 13.06.2019р. судом оголошено ухвалу (протокольно) про відмову у задоволенні клопотання Національного банку України про передачу справи №916/610/19 за позовом ПАТ „Імексбанк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ „Імексбанк" до ТОВ „Укрбудспецтех" про застосування наслідків недійсності договору для розгляду в межах справи №916/1950/16 про банкрутство ТОВ „Укрбудспецтех" з наступних підстав з наступних підстав. П. 8 ч. 1 ст. 20 ГПК України передбачено, що господарським судом розглядаються справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України. При цьому законодавчо не визначено процесуальний порядок розгляду заяв за участю боржника тільки в межах справи про банкрутство. Крім того, Закон визначає перелік категорій спорів, до яких не можна безперечно віднести вказаний спір, справа може бути розглянута у позовному провадженні окремо від справи про банкрутство. Тим більш , що критерій, визначений у нормі ч. 4 ст. 10 Закону щодо складу суду дотриманий, справа про банкрутство і цей позов розглядається одним і тим же суддею.

Обставини, встановлені судом.

15.08.2014р. між АТ „Імексбанк" та ТОВ „Фріз Буд" був укладений кредитний договір про відкриття кредитної лінії №30/14 (т. 1 а.с. 28-32), відповідно до п. 1.1. якого АТ „Імексбанк" зобов'язується надати ТОВ „Фріз Буд"" кредит шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання з максимальним лімітом - заборгованості 296590000 грн.

П. 1.3. вказаного договору передбачено, що у якості забезпечення ТОВ „Фріз Буд" виконання своїх зобов'язань, щодо погашення кредиту, сплати нарахованих процентів, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат на здійснення забезпеченої заставою вимоги АТ „Імексбанк" укладає не пізніше 29.08.2014р. із майновим поручителем ТОВ „Блек Сі Ріелті Груп" договір іпотеки, предметом якого є нежитлові приміщення №202 загальною площею 3324 кв.м., розташованих за адресою: м. Одеса, пр-т Шевченка, 2-А, приміщення №202. Загальна заставна вартість предмету іпотеки згідно оцінки ТОВ „АППРАЙЗЕР" складає 90 000 000 грн.

Додатковою угодою №1 від 29.09.2014р. до кредитного договору про відкриття кредитної лінії №30/14 від 15.08.2013р. (т. 1 а.с. 32 на зворотному боці) п. 1.3. останнього викладено у наступній редакції: „у якості забезпечення ТОВ „Фріз Буд" виконання своїх зобов'язань, щодо погашення кредиту, сплати нарахованих процентів, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат на здійснення забезпеченої заставою вимоги АТ „Імексбанк" укладає із майновими поручителями: ТОВ „Блек Сі Ріелті Груп" договір іпотеки, предметом якого є нежитлові приміщення №202 загальною площею 3324 кв.м., розташованих за адресою: м. Одеса, пр-т Шевченка, 2-А, приміщення №202. Загальна заставна вартість предмету іпотеки згідно оцінки ТОВ „АППРАЙЗЕР" складає 90 000 000 грн., який діє до моменту передачі в іпотеку наступного майна майновим поручителем; АТ „Футбольний клуб „Чорноморець" іпотечний договір наступної черги, за яким в іпотеку надаються нежитлові будівлі центрального стадіону „Чорноморець" загальною площею 80 289 кв.м., розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Маразліївсбка (вул. Енгельса), буд. 1/20, заставною вартістю 4 000 000 000 грн. згідно оцінки ТОВ „АППРАЙЗЕР".

Кредит, виданий АТ „Імексбанк" також забезпечується всім належним ТОВ „Фріз Буд" майном і коштами.

Додатковою угодою №3 від 23.12.2014р. до кредитного договору про відкриття кредитної лінії №30/14 від 15.08.2013р. (т. 1 а.с. 33 на зворотному боці-34) п. 1.3. останнього викладено у наступній редакції: „у якості забезпечення ТОВ „Фріз Буд" виконання своїх зобов'язань, щодо погашення кредиту, сплати нарахованих процентів, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат на здійснення забезпеченої заставою вимоги АТ „Імексбанк" не пізніше 31.12.2014р. укладає із майновим поручителем: АТ „Футбольний клуб „Чорноморець" іпотечний договір, за яким в іпотеку надаються нежитлові будівлі центрального стадіону „Чорноморець" загальною площею 80 289 кв.м., розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Маразліївсбка (вул. Енгельса), буд. 1/20, заставною вартістю 4 000 000 000 грн. згідно оцінки ТОВ „АППРАЙЗЕР".

Кредит, виданий АТ „Імексбанк" також забезпечується всім належним ТОВ „Фріз Буд" майном і коштами.

Позивачем надано суду копію кредитного договору та копію протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 27.05.2015р., підписаний ст. оперуповноваженим УДСБЕЗ ГУМВС в Одеській області (т. 2 а.с. 85), де зазначено, що при ознайомленні зі змістом документів встановлено документи, які містяться у кредитній справі ТОВ „Фріз Буд" та вилучені згідно постанови слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 28.04.2015р. згідно опису від 27.05.2015р., копія якого є невід'ємною частиною цього протоколу. В описі від 27.05.2015р. речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді (т. 2 а.с. 86) серед переліку документів вказано кредитний договір про відкриття кредитної лінії №30/14 від 15.08.2014р. та додаткові угоди до нього.

У довідці АТ „Імексбанк" №304 від 27.02.2019р. (т. 1 а.с. 27) вказано, що станом на 03.10.2014р. заборгованість ТОВ „Фріз Буд" перед АТ „Імексбанк" за кредитним договором №30/14 від 15.08.2014р. становить 301 259 654, 32 грн.

22.08.2014р. між АТ „Імексбанк" та ТОВ „Блек Сі Ріелті Груп" (майновий поручитель за ТОВ „Фріз Буд") був укладений іпотечний договір (т. 2 а.с. 87-89), відповідно до п. 1.1. якого цей договір забезпечує вимоги АТ „Імексбанк" за кредитним договором про відкриття кредитної лінії №30/14 від 15.08.2014р., який укладено між АТ „Імексбанк" та ТОВ „Фріз Буд", стосовно повернення отриманої суми кредиту, несплачених відсотків, комісій, неустойок і штрафів у повному обсязі тощо.

Згідно п. 1.3. вказаного договору предметом іпотеки є нерухоме майно: нежитлові приміщення, що знаходяться за адресою: м. Одеса, проспект Шевченка, буд. 2-А, приміщення 202, загальною площею 3324 кв.м.

Відповідно до п.п.1.4., 1.5. зазначеного договору оціночна вартість вищевказаних нежитлових приміщень згідно висновку №080414/8-5, складеного 04.08.2014р. експертом оцінювачем ТОВ „Експерт", становить 90 000 000 грн. Заставна вартість предмета іпотеки визначається сторонами в сумі 90 000 000 грн.

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяжень №25956377 від 22.08.2014р. (т. 2 а.с. 90) на підставі іпотечного договору від 22.08.2014р. стосовно нежитлових приміщень, розташованих за адресою: Одеська обл., м. Одеса, проспект Шевченка, буд. 2-А, приміщення 202, був внесений запис про обтяження: заборона на нерухоме майно; обтяжував АТ „Імексбанк", особа, майно/права якої обтяжуються: ТОВ „Блек Сі Ріелті Груп".

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки №25956968 від 22.08.2014р. (т. 2 а.с. 91) на підставі іпотечного договору від 22.08.2014р. стосовно нежитлових приміщень, розташованих за адресою: Одеська обл., м. Одеса, проспект Шевченка, буд. 2-А, приміщення 202, був внесений запис про іпотеку; іпотекодержатель: АТ „Імексбанк" , майновий поручитель: ТОВ „Блек Сі Ріелті Груп", боржник: ТОВ „Фріз Буд".

03.10.2014р. між АТ „Імексбанк" та ТОВ „Блек Сі Ріелті Груп" (майновий поручитель за ТОВ „Фріз Буд") був укладений договір про розірвання іпотечного договору з майновим поручителем (т. 2 а.с. 92), відповідно до п. 1. якого за взаємною згодою та керуючись ст. 651-654 ЦК України, сторони вирішили розірвати іпотечний договір з майновим поручителем, посвідчений 22.08.2014р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. за реєстровим №4235, укладений між АТ „Імексбанк" та ТОВ „Блек Сі Ріелті Груп".

Згідно п. 2 зазначеного договору цей договір є підставою для зняття заборони відчуження вказаного у іпотечному договорі нерухомого майна: нежитлових приміщень, що знаходяться за адресою: м. Одеса, проспект Шевченка, буд. 2-А, приміщення 202, загальною площею 3324 кв.м., а також внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав щодо припинення державної реєстрації обтяжень прав на вищевказане нерухоме майно та щодо припинення державної реєстрації обтяжень іншого речового права.

Відповідно до Інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об'єкта нерухомого майна №27602716 (т.4 а.с.150) стосовно нерухомого майна, а саме: нежитлових приміщень, розташованих за адресою: Одеська обл., м. Одеса, проспект Шевченка, буд. 2-А, приміщення 202, були внесені записи 22.08.2014р. на підставі іпотечного договору від 22.08.2014р. про іпотеку та про обтяження.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження №27674094 від 03.10.2014р. (т. 2 а.с. 93) на підставі договору про розірвання іпотечного договору від 03.10.2014р. стосовно нежитлових приміщень, розташованих за адресою: Одеська обл., м. Одеса, проспект Шевченка, буд. 2-А, приміщення 202, був внесений запис 03.10.2014р. про припинення обтяження.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки №27674296 від 03.10.2014р. (т. 2 а.с. 94) на підставі договору про розірвання іпотечного договору від 03.10.2014р. стосовно нежитлових приміщень, розташованих за адресою: Одеська обл., м. Одеса, проспект Шевченка, буд. 2-А, приміщення 202, був внесений запис 03.10.2014р. про припинення іпотеки.

Згідно рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №16 від 26.01.2015р. (т. 1 а.с. 46) „Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ „Імексбанк" вирішено серед іншого розпочати з 27.01.2015р. процедуру виведення АТ „Імексбанк" з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації; тимчасову адміністрацію запровадити строком на три місяці з 27.01.2015р. по 26.04.2015р. включно.

Відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №105 від 27.05.2015р. „Про початок процедури ліквідації АТ „Імексбанк" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку (т. 1 а.с. 47) серед іншого вирішено розпочати процедуру ліквідації АТ „Імексбанк" з відшкодуванням з боку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами фізичних осіб, відповідно до плану врегулювання, з 27.05.2015р.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №261 від 29.01.2018р. (т. 1 а.с. 51) серед іншого продовжено строки здійснення процедури ліквідації АТ „Імексбанк" на два роки з 27.05.2018р. по 26.05.2020р.

06.12.2018р. за вих. №2287 АТ „Імексбанк" було направлено повідомлення ТОВ „Укрбудспецтех", ТОВ „Фріз Буд" про нікчемність правочину (т. 1 а.с. 39-41), а саме договору про розірвання іпотечного договору з майновим поручителем укладеного 03.10.2014р. між АТ „Імексбанк" та ТОВ „Блек Сі Ріелті Груп", що посвідчений 03.10.2014р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю., зареєстрований в реєстрі за №4905, на підставі п. 1 ч. 3 ст. 38 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", в якому вказано, що іпотека за іпотечним договором з майновим поручителем, посвідченим 22.08.2014р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю., за реєстровим №4235 не є припиненою, а іпотекодержателем є АТ „Імексбанк".

Позивачем для огляду суду були надані оригінали наступних документів: іпотечного договору від 22.08.2014р., договору про розірвання іпотечного договору від 03.10.2014р., витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяжень та Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об'єкта нерухомого майна (т. 4 а.с. 27).

28.11.2014р. між Національним Банком України та АТ „Імексбанк" був укладений договір про надання стабілізаційного кредиту № 60 (т. 2 а.с. 164-169), відповідно до п. 1.1. якого Національний Банк України надає Публічному акціонерному товариству „ІМЕКСБАНК" стабілізаційний кредит для підтримки ліквідності одноразовою сумою в розмірі 300 000 000, 00 грн. на строк до 28.11.2016р. за відсотковою ставкою 21, 0% річних з погашенням кредиту і сплатою відсотків за користування ним у строки, визначені цим договором.

П. 1.9.1. вказаного договору передбачено, що з метою забезпечення виконання зобов'язань за цим договором АТ „Імексбанк" надає Національному банку України в заставу нерухоме майно на загальну суму 963 343 538 грн., яке належить майновим поручителям: ТОВ „Блек Сі Ріелті Груп" - нежитлове приміщення №201 загально площею 3324 кв.м., яке розташовано за адресою: Одеська обл., м. Одеса, проспект Шевченка, 2-А, заставною вартістю 98 374 346 грн.

28.11.2014р. між Національним банком України та ТОВ „Блек Сі Ріелті Груп" був укладений іпотечний договір з майновим поручителем (т. 1 а.с. 68-70), відповідно до п.1.1. якого цей договір іпотеки забезпечує вимоги Національного Банку України за договором про надання стабілізаційного кредиту № 60 від 28.11.2014р., який укладено між Національним Банком України та АТ „Імексбанк", стосовно повернення отриманої суми кредиту, несплачених відсотків, комісій, неустойок і штрафів у повному обсязі тощо.

Згідно п. 1.3. зазначеного договору предметом іпотеки є нерухоме майно: нежитлові приміщення, що знаходяться за адресою: м. Одеса, проспект Шевченка, буд. 2-А, приміщення 202, загальною площею 3324 кв.м.

Із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №161463547 від 28.03.2019р. (т. 1 а.с. 71-73) вбачається, що стосовно нерухомого майна, а саме: нежитлових приміщень загальною площею 3324 кв.м., розташованих за адресою: Одеська обл., м. Одеса, проспект Шевченка, буд. 2-А, приміщення 202, власником якого є ТОВ „Блек Сі Ріелті Груп", був внесений запис 28.11.2014р. про іпотеку на підставі іпотечного договору з майновим поручителем від 28.11.2014р., де іпотекодержателем є Національний банк України, майновий поручитель - ТОВ „Блек Сі Ріелті Груп", боржник - АТ „Імексбанк".

25.12.2014р. між АТ „Імексбанк" та ПрАТ „Футбольний клуб „Чорноморець" (майновий поручитель у тому числі ТОВ „Фріз Буд") був укладений іпотечний договір (з майновим поручителем) (т. 1 а.с. 121-136), відповідно до п. 1.1. якого цей договір іпотеки забезпечує вимоги АТ „Імексбанк" за кредитним договором про відкриття кредитної лінії №30/14 від 15.08.2014р. з додатковою угодою №1 від 29.09.2014р., додатковою угодою №2 від 10.10.2014р., додатковою угодою №3 від 23.12.2014р., який укладено між АТ „Імексбанк" та ТОВ „Фріз Буд" стосовно повернення отриманої суми кредиту, несплачених відсотків, комісій, неустойки штрафів у повному обсязі тощо.

П. 1.3. вказаного договору передбачено, що предметом іпотеки є нерухоме майно: нежитлові будівлі центрального стадіону „Чорноморець", які складаються з будівель, загальною площею 80 289 кв.м., основною площею 67 037, 5 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Маразліївська (вул. Енгельса), буд. 1/20.

Відповідно до п.п.1.4., 1.5. зазначеного договору оціночна вартість вищевказаного предмету іпотеки згідно висновку №112014/7-1, складеного 20.11.2014р. експертом оцінювачем ТОВ „АППРАЙЗЕР", становить 7 800 000 000 грн. Заставна вартість предмета іпотеки визначається сторонами в сумі 7 800 000 000 грн.

Із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №87349452 від 17.05.2017р. (т.1 а.с. 143-149) вбачається, що стосовно нерухомого майна, а саме: будівель, нежитлових будівель центрального стадіону „Чорноморець", який розташований за адресою: м. Одеса, вул. Маразліївська, буд. 1/20, 25.12.2014р. внесено запис про іпотеку на підставі іпотечного договору з майновим поручителем від 25.12.2014р., де іпотекодержатель - АТ „Імексбанк", майновий поручитель - АТ „Футбольний клуб „Чорноморець", боржник - ТОВ „Фріз Буд" та 16.05.2017р. внесено запис про право власності зазначеного нерухомого майна на підставі іпотечного договору від 25.12.2014р., згідно якого власник - АТ „Імексбанк".

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна (т. 3 а.с. 23-27) стосовно нерухомого майна, а саме: нежитлових приміщень загальною площею 3324 кв.м., розташованих за адресою: Одеська обл., м. Одеса, проспект Шевченка, буд. 2-А, приміщення 202, 28.11.2014р. на підставі іпотечного договору з майновим поручителем від 28.11.2014р. були внесенні записи про іпотеку та обтяження; 03.10.2014р. був внесений запис про припинення іпотеки на підставі договору про розірвання іпотечного договору від 03.10.2014р.

Предметом спору у даній справі є застосування наслідків недійсності нікчемного правочину шляхом скасування державної реєстрації прав та їх обтяжень про припинення іпотеки та обтяжень щодо майна.

За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна із сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину. (Позиція викладена у п. 94 Постанови Великої Палати Верховного Суду у справі №916/3156/17, провадження №12-304гс18 від 04.06.2019р.

У відповідності до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

За змістом положень ст. 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

Ст. 124 регламентує, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення прав та обов'язків, є, зокрема, договори та інші правочини.

Ч. 1 ст. 2 ГПК України передбачено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно ч. 1 ст. 3 ГПК України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно з ч. 2 ст. 45 ГПК України позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 р. у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Згідно ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність.

Ч. 1 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання правочину недійсним.

Аналіз норм ч.1 ст. 15, ч.1 ст.16 ЦК України, ч.1. ст.2,ч.2 ст.4, ст. 45 ГПК України дозволяє дійти висновку, що підставою для звернення до суду є наявність порушених прав або охоронюваних законом інтересів, і таке звернення здійснюється особою, якій це право та законний інтерес належить, і саме з метою їх захисту (порушення передує судовому захисту обов'язково). Відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулась, є підставою для відмови у задоволенні позову.

Ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Ч.ч.1-5 ст. 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 37 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд гарантування вкладів фізичних осіб безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій ст. 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Згідно ч. 2 ст. 38 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

П. 1 ч. 3 ст. 38 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог. Порядок виявлення нікчемних договорів, а також дій Фонду у разі їх виявлення визначаються нормативно-правовими актами Фонду.

Ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов'язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Ст. 572 ЦК України передбачено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Відповідно до ч. 1 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Згідно ст. 1 Закону України „Про іпотеку" іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Ч. 5 ст. 3 Закону України „Про іпотеку" передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Відповідно до ч. 6 ст. 3 Закону України „Про іпотеку" у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України „Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України „Про іпотеку" іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки.

Ч. 1 ст. 33 Закону України „Про іпотеку" передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст. 12 цього Закону.

Юридичним наслідком належного виконання зобов'язання відповідно до ст. ст. 598, 599 ЦК України є припинення зобов'язання. Таким чином, з моменту виконання боржником зобов'язань й прийняття їх кредитором, припиняється існування прав і обов'язків сторін, що складають зміст конкретного зобов'язального правовідношення.

Відповідно до ч. 4 ст. 36 Закону України „Про іпотеку" (в редакції від 19.10.2016р.) після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов'язання є недійсними.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За результатами перевірки, здійсненої відповідно до ст. 38 цього Закону, виявляються правочини, які є нікчемними в силу приписів (на підставі) закону. При виявленні таких правочинів Фонд, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати або встановлювати правочини нікчемними.

Відповідний правочин є нікчемним не за рішенням уповноваженої особи Фонду, а відповідно до закону. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення на підставі частини другої статті 215 ЦК України та ч.3 ст. 38 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Рішення уповноваженої особи Фонду не є підставою для застосування таких наслідків. Таке рішення є внутрішнім розпорядчим документом, прийнятим уповноваженою особою, що здійснює повноваження органу управління банку.

Така позиція відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним, зокрема, в її постановах від 16 травня 2018 року у справі № 910/24198/16 (провадження № 12-15гс18), від 04 липня 2018 року у справі № 819/353/16 (провадження № 11-163апп18) та від 05 грудня 2018 року у справі № 826/23064/15 (провадження № 11-1080апп18), від 27 лютого 2019 року у справі № 826/8273/16(провадження № 11-775ас18) та підтверджена у постанові ВП ВС від 04.06.2019р. №916/3156/17.

У постанові ВП ВС від 04.06.2019р. №916/3156/17 (п. 85) також зазначено, що у цій справі банк (як сторона правочину) стверджує, що нікчемним є договір про розірвання договору застави майнових прав. Наслідком такої нікчемності є чинність договору застави майнових прав. Отже, спір фактично стосується наявності чи відсутності права застави ПАТ «Імексбанк». За таких умов належним способом захисту інтересів позивача є визнання права застави (п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, абзац 2 ч. 2 ст. 20 ГК України). Водночас позивач відповідну позовну вимогу не пред`являв.

Судом встановлено, що після розірвання іпотечного договору від 22.08.2014р. №4235 майнові вимоги АТ «Імексбанк» за кредитним договором про відкриття кредитної лінії №30/14 із ТОВ «Фріз Буд» були повністю забезпечені іпотекою нерухомого майна за договором нерухомого майна від 25.12.2014р. №6134, укладеним АТ «Імексбанк» та АТ ФК «Чорноморець», що спростовує твердження позивача про те, що він відмовився від власних майнових вимог, укладаючи договір від 03.10.2014р. про розірвання іпотечного договору .

Суд не погоджується з твердженнями банку про нікчемність правочину в силу ч.3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» внаслідок відмови АТ «Імексбанк» від власних майнових вимог при укладенні договору розірвання договору іпотеки. Дійсно в договорі про розірвання договору іпотеки відсутні посилання на заміну забезпечення, однак те, що договір іпотеки укладений одразу після підписання договору про розірвання, та те, що в договорі іпотеки зазначено, що він укладений в забезпечення виконання того ж самого кредитного договору, зміст п. 1.3 кредитного договору та додаткової угоди до нього, фактично свідчить про те, що відбулась така заміна та вона узгоджена сторонами, а відповідно зобов'язання залишилось забезпеченим і відмови від майнових вимог не відбулось.

Посилання банку на те, що позасудове звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором не впливає на вирішення питання щодо правомірності укладеного 03.10.2014р. між банком і відповідачем договору про розірвання іпотечного договору та не спростовує його нікчемність оцінюються судом критично, оскільки на таку правомірність впливає сам факт укладення самого наступного договору іпотеки та фактично заміна предмета забезпечення за згодою банку.

Не заслуговують на увагу твердження позивача про те, що договір іпотеки від 25.12.2014р. був укладений додатково до договору від 22.08.2014р., як ще один, додатковий, оскільки це спростовується змістом п.1.3 кредитного договору №30/14 від 15.08.2014р. із додатковою угодою до нього від 29.09.2014р. №1 та змістом іпотечного договору від 25.12.2014р.

Суттєвою для даного спору є та обставина, що права за наступним іпотечним договором 25.12.2014р. були АТ «Імексбанком» реалізовані, в позасудовому порядку набуто право власності на предмет іпотеки, за договором, яким передбачено забезпечення низки зобов'язань, у тому числі і зобов'язань ТОВ „Фріз Буд" за договором про відкриття кредитної лінії №30/14 від 15.08.2014р. щодо сплати кредиту, відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій. Відповідно до ч. 4 ст. 36 Закону України „Про іпотеку", зобов'язання ТОВ „Фріз Буд" за вказаним кредитним договором є припиненими, що унеможливлює відновлення спірної іпотеки ТОВ „Укрбудспецтех" в порядку застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

Згідно з умовами іпотечного договору, що був підставою для здійснення дій позивачем щодо задоволення своїх вимог у позасудовому порядку, іпотекою було забезпечено сплату позичальниками або іпотекодавцем (разом чи окремо) існуючих та майбутніх боргів усіх 41 позичальників (в тому числі і ТОВ „Фріз Буд") у строки та на умовах, зазначених в кредитних договорах, що узгоджується зі ст. 7 Закону України "Про іпотеку". При цьому, кредитор у випадку набуття права власності на предмет іпотеки у позасудовому порядку несе ризики, які пов'язані із недійсністю подальших вимог до боржника, оскільки сама процедура набуття права власності на іпотечне майно у порівнянні із іншими способами задоволення вимог іпотекодержателя може не забезпечити у повній мірі реалізацію прав як боржника, так і іпотекодавця у разі їх відмінності.

Аналіз норм ч.5 ст.3, ч.1 ст.7, ч.1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку» ч.1 ст. 598, ч.1 ст. 593 ЦК України дозволяє дійти висновків, що договір іпотеки має додатковий (акцесорний) до основного зобов'язання - кредитного договору - характер і укладається саме для забезпечення виконання останнього. Таким чином іпотека не може існувати у випадку якщо відсутнє основне зобов'язання.

Відповідно до ч.4 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» (в редакції на момент звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку) після звернення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов'язання є недійсними.

Таким чином, позасудове врегулювання шляхом набуття іпотекодержателем у власність предмета іпотеки, має наслідком припинення іпотечного зобов'язання з моменту державної реєстрації права власності на іпотечне майно за іпотекодержателем та зумовлює недійсність будь-яких наступних вимог іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов'язання (кредитного договору) в порядку ч.4 ст. 36 Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України, ч. 1 ст. 593 ЦК України з припиненням основного зобов'язання, забезпеченого заставою або порукою, припиняється порука і право застави (постанова Верховного суду України від 04.02.2015 року № 6-243цс14).

Не можуть бути прийняті судом посилання позивача на норми Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування» з 04.02.2019р. ст. 36 Закону України «Про іпотеку» викладені в новій редакції, згідно якої після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання основного зобов'язання боржником - юридичною особою або фізичною особою-підприємцем є дійсними, якщо інше не визначено договором іпотеки чи договором про надання кредиту, чи договором про задоволення вимог іпотекодержателя, оскільки зобов'язання ТОВ «ФрізБуд» перед АТ «Імексбанк» за кредитним договором припинились 16.05.2017р. у зв'язку із зверненням АТ «Імексбанк» стягнення на нежитлові будівлі стадіону «Чорноморець» в позасудовому порядку, тому до правовідносин ТОВ «Фріз Буд» та АТ «Імексбанк» за нормою ст. 58 Конституції України про те, що нормативно правові акти не мають зворотної дії в часі, не може застосовуватись Закону України «Про іпотеку» у ред. після 04.02.2019р., оскільки відповідно до ч.4 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» у ред. станом на 16.05.2017р. (час звернення стягнення на предмет іпотеки і позасудовому порядку) після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов'язання є недійсними.

Посилання позивача на те, що внаслідок звернення стягнення на предмет іпотеки стадіон „Чорноморець" за іпотечним договором від 25.12.2014р. погашеною є заборгованість лише позичальників ТОВ „ТБА „Промбуд", ТОВ „Круїз Делюкс", ТОВ „Компанія по торгівлі" та ТОВ „Мережа готелів Чорне море", що підтверджується постановою Рівненського апеляційного господарського суду по справі №918/539/17 від 16.01.2018р. та постановою Львівського апеляційного господарського суду у справі №907/600/17 від 23.01.2018р. не приймаються судом, оскільки підстав для застосування норми ст. 75 ГПК України, якою встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрали законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, оскільки в них мало місце тільки дослідження наявних доказів по справах і їх оцінка, а не встановлення фактів, які були б преюдиційними по даній справі, яка стосується саме дослідження питання щодо наявності або відсутності порушеного права позивача при зверненні з даним позовом.

Суд враховує, що Фондом гарантування вкладів фізичних осіб виставлено на відкриті торги одним лотом як стадіон „Чорноморець", так і права за кредитними договорам, у тому числі за кредитним договором №30/14 від 15.08.2014р., укладений з ТОВ „Фріз Буд" та який забезпечений заставою (іпотекою) стадіону „Чорноморець", право власності на який АТ „Імексбанк" набув 16.05.2017р., що підтверджується наданими доказами та доводить факт забезпечення іпотечним договором від 25.12.2014р. зобов'язань за кредитними договорам, у тому числі за кредитним договором №30/14 від 15.08.2014р., укладеним з ТОВ „Фріз Буд".

Згідно паспорту відкритих торгів (аукціону) з продажу майна (активів) АТ „Імексбанк" від 25.06.2019р. (т. 3 а.с. 104-107) Фонд гарантування вкладів фізичних осіб повідомляє про проведення відкритих торгів (голандського аукціону) з продажу наступних активів, що обліковуються на балансі АТ „Імексбанк", а саме право вимоги за кредитним договором про відкриття кредитної лінії №30/14 від 15.08.2014р.

У публічному паспорті активу в графі найменування банку вказано АТ „Імексбанк", у назві активу - нерухомість, вид нерухомості - нежитлові будівлі центрального стадіону „Чорноморець", адреса місця розташування - м. Одеса, вул. Маразліївська, буд. 1/20 та права вимоги за договорами, у т.ч. кредитним договором про відкриття кредитної лінії №30/14 від 15.08.2014р. (т. 3 а.с. 116). Перелік договорів співпадає із переліком договорів , вказаних у п.1.1 іпотечного договору №6134.

Таким чином, додатково підтверджується те, що банком було звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття його у власність у рахунок погашення заборгованості за всіма кредитними договорами, так як одним лотом відчужується об'єкт нерухомого майна, який був предметом іпотеки і прав за кредитними договорами, в забезпечення по яким було передано в іпотеку даний об'єкт нерухомого майна.

Не приймається судом в якості доказів надані позивачем у копіях меморіальний ордер №8445 від 18.05.2017р., виписки з рахунку (т.4 а.с.9-10), довідка №1081 від 25.05.2018р. щодо переліку підприємств та кредитних договорів, погашених за рахунок позасудового задоволення вимог ПАТ «Імексбанк» шляхом реєстрації права власності на нежитлові будівлі Центрального стадіону «Чорноморець», оскільки предметом дослідження у справі не є порядок здійснення бухгалтерського обліку внутрішньобанківської операції з оприбуткування на балансі будівлі, та не обґрунтовано які саме обставини позивач доводить цими доказами, і яким чином вони можуть спростувати встановлені судом обставини.

При цьому має значення і те, що нежитлові приміщення, що знаходяться за адресою: м. Одеса, просп. Шевченка, буд. 2-А, приміщення 202, загальною площею 3324 кв.м., реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 01 (які були передані в іпотеку АТ «Імексбанк», яких стосувався договір про розірвання договору іпотеки від 03.10.2014р.) є на сьогоднішній день в іпотеці Національного банку України за зобов'язаннями ПАТ «Імексбанк».

Таким чином, позивач не довів наявності підстав нікчемності правочину про розірвання договору іпотеки, передбачених ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та з врахуванням норм ч. 1 ст. 16 ЦК України, ч. 2 ст. 4 ГПК України, ст. 55 Конституції України, позивач не довів в контексті даної позовної заяви які саме його права та інтереси були порушені, та яким чином його права будуть захищені/поновлені у випадку задоволення позовних вимог, при тому що у відповідності до ч. 1 ст. 575, п. 1 ч. 1 ст. 593 ЦК України, ст.ст. 1, 33, абз. 2 ч. 1 ст. 17 Закону України „Про іпотеку", що іпотека не може існувати у випадку якщо відсутнє основне зобов'язання, а таке зобов'язання припинено.

Щодо посилань позивача на судову практику, слід зазначити, що обставини справи №916/746/19 не є схожими/аналогічними до обставин справ №914/1315/16, №914/1318/16, №914/1317/16, №914/1316/16, оскільки в даній справі наявна вимога виключно щодо застосування наслідків недійсності правочину, а вимоги про визнання правочину недійсним не має; на відміну від наведених позивачем справ, в даній справі нерухоме майно було передано в іпотеку Національного банку України з метою забезпечення належного виконання обов'язків позивача за договором стабілізаційного кредиту; основне зобов'язання за кредитним договором про відкриття кредитної лінії №30/14 від 15.08.2014р. є припиненими, а тому відсутня можливість поновлення іпотеки, як акцесорного зобов'язання.

Посилання позивача на іншу судову практику, не має відношення та правового значення для розгляду даної справи.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Ч.ч.1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Ст. 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Ст. 78 ГПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 79 ГПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі „Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що хоча п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітися як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі „Трофимчук проти України").

Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що позивачем не доведено які саме його права та інтереси були порушені; наявності підстав, з якими закон пов'язує недійсність (нікчемність) правочину та не спростовано презумпції правомірності правочину про розірвання договору іпотеки тому вимога позивача про застосування наслідків недійсності правочину задоволенню не підлягає, у позові суд відмовляє.

Враховуючи викладене суд не розглядає питання застосування позовної давності.

Відповідно до ст.ст.123, 129 Господарського процесуального Кодексу України, судові витрати у разі відмови в позові - покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.129, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Відмовити повністю у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства „Імексбанк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ „Імексбанк" (65039, м. Одеса, пр-т Гагаріна, буд. 12-А; ) до Товариства з обмеженою відповідальністю „Укрбудспецтех" (65039, м. Одеса, проспект Гагаріна, буд. 12-А; ) про застосування наслідків недійсності договору про розірвання іпотечного договору шляхом скасування державної реєстрації прав та їх обтяжень про припинення іпотеки та обтяжень щодо майна, які були зареєстровані згідно іпотечного договору.

2. Витрати по сплаті судового збору покласти на Публічне акціонерне товариство „Імексбанк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ „Імексбанк" (65039, м. Одеса, пр-т Гагаріна, буд. 12-А; ).

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 20-денного строку з моменту складення повного рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 12 серпня 2019 р.

Копію рішення надіслати: ПАТ „ІМЕКСБАНК" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ „ІМЕКСБАНК" (04071, м. Київ, вул. Хорива, 7, офіс 7), ТОВ „Укрбудспецтех" (65039, м. Одеса, проспект Гагаріна, буд. 12-А), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17), ТОВ „ФРІЗ БУД" (79000, м. Львів, Личаківський район, вул. Богдана Котика, буд. 4), НБУ (01601, м. Київ, вул. Інститутська, 9).

Суддя Л.І. Грабован