ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

09.08.2019 р. Справа№ 914/1556/19

Господарський суд Львівської області у складі судді Козак І.Б. розглянув

заяву: Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут», м. Львів,

до боржника: Товариства з обмеженою відповідальністю «Туризмтехнобуд», м. Київ,

про: видачу судового наказу

за вимогою: про стягнення 26 780,71 грн. заборгованості за електричну енергію,

ВСТАНОВИВ

Товариство з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» звернулося до Господарського суду Львівської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Туризмтехнобуд» 26 780,71 грн. заборгованості за електричну енергію.

Розглянувши заяву ТзОВ «Львівенергозбут», суд встановив підстави для передачі за підсудністю заяви про видачу судового наказу з таких мотивів.

Згідно ст.147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці.

Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими законом для виконання судових рішень.

Підвідомчість (підсудність) справ загальним і господарським судам визначається законодавством.

У разі відсутності прямої вказівки у законі застосовується принцип розмежування підвідомчості (підсудності) за суб`єктним складом.

Частиною 1 ст.1 ГПК України встановлено, що господарський процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження господарських судів, встановлює порядок здійснення судочинства у господарських судах.

Згідно ч.2 ст.41 ГПК України, при розгляді вимог у наказному провадженні учасниками справи є заявник та боржник.

Відповідно до ч.1 ст.45 ГПК України, сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.4 ГПК України, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

У відповідності до ч.3 ст.147 ГПК України встановлено, що заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці.

Із змісту заяви та доданих до неї документів вбачається, що ТзОВ «Львівенергозбут» заявлено вимоги про стягнення з боржника заборгованості з отриманої електроенергії на підставі публічного договору про постачання електричної енергії споживачу шляхом подання заяви-приєднання споживачем (боржником) на умовах комерційної пропозиції №5. Тобто, між сторонами у справі виникло грошове зобов`язання на підставі договору поставки електроенергіі. У заяві про видачу судового наказу заявник зазначає, що спір виник щодо стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію за договором щодо об`єкта відповідача, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , тобто, зазначає місце виконання договору с. Родатичі Городоцького р-ну Львівської області, яке є місцем виконання договору, а відтак, заява подана в межах територіальної підсудності господарського суду Львівської області.

Правила визначення місця виконання зобов`язання передбачено статтею 532 Цивільного кодексу України.

Так, згідно даної норми місце виконання зобов`язання встановлюється у договорі.

Якщо місце виконання зобов`язання не встановлено у договорі, виконання провадиться:

1) за зобов`язанням про передання нерухомого майна - за місцезнаходженням цього майна;

2) за зобов`язанням про передання товару (майна), що виникає на підставі договору перевезення, - за місцем здавання товару (майна) перевізникові;

3) за зобов`язанням про передання товару (майна), що виникає на підставі інших правочинів, - за місцем виготовлення або зберігання товару (майна), якщо це місце було відоме кредиторові на момент виникнення зобов`язання;

4) за грошовим зобов`язанням - за місцем проживання кредитора, а якщо кредитором є юридична особа, - за її місцезнаходженням на момент виникнення зобов`язання. Якщо кредитор на момент виконання зобов`язання змінив місце проживання (місцезнаходження) і сповістив про це боржника, зобов`язання виконується за новим місцем проживання (місцезнаходженням) кредитора з віднесенням на кредитора всіх витрат, пов`язаних із зміною місця виконання;

5) за іншим зобов`язанням - за місцем проживання (місцезнаходженням) боржника.

Разом з тим, адреса точки комерційного обліку споживача електроенергії не є у даному випадку місцем виконання зобов`язань за договором за змістом ч.5 ст.29 Господарського процесуального кодексу України, як зазначає позивач, оскільки предметом спору у даній справі є стягнення коштів у зв`язку із неналежним виконанням умов договору відповідачем в частині оплати заборгованості за спожиту електроенергію, а не спір, наприклад, щодо неналежної якості виконаних/невиконаних робіт.

Відповідно до ч.ч.4, 5 ст.152 ГПК України суддя з метою визначення підсудності, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, не пізніше наступного дня з дня отримання заяви про видачу судового наказу перевіряє зазначене у заяві місцезнаходження боржника за відомостями, внесеними до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Якщо за результатами розгляду отриманих судом відомостей про місцезнаходження боржника буде встановлено, що заява про видачу судового наказу не підсудна цьому суду, суд не пізніше десяти днів з дня надходження заяви постановляє ухвалу про передачу заяви про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами за підсудністю.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 03.08.2019р. місце знаходження боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Туризмтехнобуд»: 03124, м. Київ, бульвар І.Лепсе, буд.6.

Враховуючи вищевикладене, вищезазначена заява про видачу судового наказу щодо стягнення грошової заборгованості із боржника, місцезнаходженням якого є місто Київ, не належить до територіальної юрисдикції (підсудності) господарського суду Львівської області, та підлягає передачі за підсудністю до Господарського суду м. Києва, тобто за місцем знаходження Товариства з обмеженою відповідальністю «Туризмтехнобуд» як споживача послуг за договором про постачання електричної енергії, за правилами ст.152 ГПК України.

Керуючись ст.ст.147, 152, 153, 234, Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» від 01.08.2019р. про видачу судового наказу про стягнення з про стягнення з боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Туризмтехнобуд» 26 780,71 грн. заборгованості за електричну енергію передати за підсудністю до Господарського суду м. Києва.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст.235 ГПК України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції в порядку та строки, встановлені статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України

Додаток: заява про видачу судового наказу з додатками до неї на 78 аркушах.

Суддя Козак І.Б.