РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

02.08.2019Справа № 910/5847/19

за позовом доНауково-дослідної судово-експертної установи Генеральної прокуратури України
про стягнення 750 387,96 грн.
Суддя Підченко Ю.О. Секретар судового засідання Лемішко Д.А.

Представники сторін:
від позивача:Луценко В.А. - представник за довіреністю;
від відповідача (прокуратури): Кіцнак П.О.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Науково-дослідна судово-експертна установа (надалі - позивач) звернулася до Господарського суду міста Києва з позовними вимогами до Генеральної прокуратури України (надалі - відповідач/прокуратура/ГПУ) про стягнення 750 987,96 грн. вартості виконаної позивачем комісійної судово-економічної експертизи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.05.2019 відкрито провадження у справі № 910/5847/19, вирішено проводити розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

28.05.2019 через відділ автоматизованого документообігу суду, моніторингу виконання документів (канцелярія) суду відповідачем надано відзив на позовну заяву, у якому він вказує, що експертиза, вартість якої просить стягнути позивач була проведена на підставі ч. 2 ст. 122 Кримінального процесуального кодексу України та ст. 7 Закону України «Про судову експертизу» за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України, мала бути проведена на договірних засадах та при цьому, ціна проведеної позивачем експертизи не узгоджувалася Сторонами та не була відомою відповідачеві та поряд із тим, з огляду на те, що вартість експертизи склала 750 387,96 грн., здійснення оплати експертизи без використання процедур закупівель, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі», грубо порушує вимоги законодавства, що призводить до неефективного використання бюджетних коштів, а такої процедури не було проведено. Окрім того уповноважені на те особи з боку відповідача не підписували відповідних документів, що засвідчували б надання послуг позивачем. З огляду на зазначене відповідач просить суд у задоволенні позову відмовити повністю.

27.06.2019 через відділ автоматизованого документообігу суду, моніторингу виконання документів (канцелярія) суду позивачем надано відповідь на відзив відповідача, у якій він зазначив, що доводи відповідача щодо необхідності укладення договору для проведення експертизи не ґрунтуються на нормах діючого законодавства, експертиза була проведена згідно відповідної постанови слідчого ГПУ в рамках розслідування кримінального провадження. Поряд із тим, акт передачі висновку експертизи був підписаний з боку відповідача без зауважень, що засвідчує той факт, що відповідач погодився із вартістю експертизи в сумі 750 387,96 грн.

05.07.2019 відповідачем через відділ автоматизованого документообігу суду, моніторингу виконання документів (канцелярія) суду надано письмові заперечення на відповідь відповідача на відзив, у якій він додатково вказує на те, що Законом України «Про судову експертизу» та Кримінальним процесуальним кодексом України передбачено, що експертизи у кримінальних провадженнях проводять державні спеціалізовані установи за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються їм з Державного бюджету України та позивачем не доведено виникнення у відповідача господарського зобов`язання щодо сплати коштів у сумі 750 387,96 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.07.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 02.08.2019.

25.07.2019 позивачем через відділ автоматизованого документообігу суду, моніторингу виконання документів (канцелярія) суду надано письмові пояснення щодо заперечень відповідача , у яких зокрема йдеться про те, що позивач з урахуванням приписів Закону України «Про судову експертизу» та Кримінального процесуального кодексу України мав право на проведення призначеної відповідачем комісійної судово-економічної експертизи, а також наводить свої доводи щодо фінансування робіт з проведення експертизи та підстав її оплати.

У судовому засіданні, що відбулось 02.08.2019 відповідно до приписів ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою слідчого в особливо важливих справах третього слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень у сфері економіки Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України Дуляницьким Ю.В. від 31.05.2018 (надалі - постанова слідчого) по кримінальному провадженню № 0000386 від 13.02.2017, яке порушено за ознаками кримінального правопорушення, за ознаками ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 240 та ч. 2 ст. 209 Кримінального кодексу України, було призначено комісійну судово-економічну експертизу.

На виконання постанови слідчого, судовими експертами Науково-дослідної судово- експертної установи Іванковим Володимиром Миколайовичем та Іванковим Павлом Миколайовичем було виконано комісійну судово-економічну експертизу, результати якої оформлені висновком № 05/02/19-1, який разом із матеріалами кримінального провадження, актом №NF-04 від 05.02.2019 здачі-приймання висновку комісійної судово-економічної експертизи та рахунком № 4 від 05.02.2019 на оплату вартості експертизи в сумі 750 387,96 грн. були передано відповідачеві 07.02.2019 згідно з листом вих. № 9 від 05.02.2019.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач вказує на те, що між сторонами виникли господарські відносини з приводу виконання експертизи на підставі вказаної постанови старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України в межах кримінального провадження до його передачі до суду та на підставі положень Закону України «Про судову експертизу» та ст. 122 Кримінального процесуального кодексу України, судовий експерт (в даному разі - позивач, що залучив своїх працівників, що виконували трудові обов`язки) має право одержати винагороду за виконану роботу та відшкодування витрат, пов`язаних із проведенням експертизи від сторони кримінального провадження, яка залучила експерта (тобто відповідача) у семиденний строк від дня пред`явлення кредитором вимоги відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України.

Так, відповідно до ст. 1 Закону України «Про судову експертизу», судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

За приписом ст. 7-1 Закону України «Про судову експертизу», підставою проведення судової експертизи є відповідне судове рішення чи рішення органу досудового розслідування, або договір з експертом чи експертною установою - якщо експертиза проводиться на замовлення інших осіб.

Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про судову експертизу», незалежно від виду судочинства судовий експерт має право одержувати винагороду за проведення судової експертизи, якщо її виконання не є службовим завданням.

Поряд із тим, частиною 1 ст. 69 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що експертом у кримінальному провадженні є особа, яка володіє науковими, технічними або іншими спеціальними знаннями, має право відповідно до Закону України "Про судову експертизу" на проведення експертизи і якій доручено провести дослідження об`єктів, явищ і процесів, що містять відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, та дати висновок з питань, які виникають під час кримінального провадження і стосуються сфери її знань.

При цьому, пунктом 6 ч. 3 ст. 69 Кримінального процесуального кодексу України, експерт має право одержати винагороду за виконану роботу та відшкодування витрат, пов`язаних із проведенням експертизи і викликом для надання пояснень чи показань, у разі, якщо проведення експертизи не є службовим обов`язком особи, яка залучена як експерт.

Згідно ст. 122 Кримінального процесуального кодексу України, витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів, несе сторона кримінального провадження, яка заявила клопотання про виклик свідків, залучила спеціаліста, перекладача чи експерта, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Витрати, пов`язані із участю потерпілих у кримінальному провадженні, залученням та участю перекладачів для перекладу показань підозрюваного, обвинуваченого, потерпілого, цивільного позивача та цивільного відповідача, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України. Залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, а також проведення експертизи за дорученням слідчого судді або суду здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України. Потерпілим, цивільним позивачам, свідкам оплачуються проїзд, наймання житла та добові (у разі переїзду до іншого населеного пункту), а також компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати. Експертам, спеціалістам, перекладачам оплачуються проїзд, а також добові в разі переїзду до іншого населеного пункту. Експертам, спеціалістам і перекладачам повинна бути сплачена винагорода за виконану роботу, якщо це не є їх службовим обов`язком. Граничний розмір компенсації витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів та експертів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Частиною 2 ст. 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є:

1) договори та інші правочини;

2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності;

3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі;

4) інші юридичні факти.

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Поряд із тим згідно ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність, з акту управління господарською діяльністю, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать, внаслідок заподіяння шкоди суб`єкту або суб`єктом господарювання, придбання або збереження майна суб`єкта або суб`єктом господарювання за рахунок іншої особи без достатніх на те підстав та у результаті створення об`єктів інтелектуальної власності та інших дій суб`єктів, а також внаслідок подій, з якими закон пов`язує настання правових наслідків у сфері господарювання.

Відповідно до п. 1.12. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5, експерти, які не є працівниками державних спеціалізованих установ та на професійній основі здійснюють судово-експертну діяльність, забезпечують проведення експертиз та досліджень відповідно до вимог Інструкції про особливості здійснення судово-експертної діяльності атестованими судовими експертами, що не працюють у державних спеціалізованих експертних установах, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 12 грудня 2011 року № 3505/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 12 грудня 2011 року за № 1431/20169.

Так, відповідно до п. 10 ч. 1 розділу 2 Інструкції про особливості здійснення судово-експертної діяльності атестованими судовими експертами, що не працюють у державних спеціалізованих експертних установах, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 12.12.2011 № 3505/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 12.12.2011 за № 1431/20169, судовий експерт має право проводити на договірних засадах експертні дослідження з питань, що становлять інтерес для юридичних і фізичних осіб, з урахуванням обмежень, передбачених законодавством України.

Між тим, згідно ст. 7 Закону України «Про судову експертизу», судово-експертну діяльність у кримінальному провадженні здійснюють державні спеціалізовані установи, а в інших випадках - також судові експерти, які не є працівниками зазначених установ, та інші фахівці (експерти) з відповідних галузей знань у порядку та на умовах, визначених цим Законом. До державних спеціалізованих установ належать: науково-дослідні установи судових експертиз Міністерства юстиції України; науково-дослідні установи судових експертиз, судово-медичні та судово-психіатричні установи Міністерства охорони здоров`я України; експертні служби Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства оборони України, Служби безпеки України та Державної прикордонної служби України. Виключно державними спеціалізованими установами здійснюється судово-експертна діяльність, пов`язана з проведенням криміналістичних, судово-медичних і судово-психіатричних експертиз.

При цьому, відповідно до абз. 7 ст. 15 Закону України «Про судову експертизу» визначено, що державні спеціалізовані установи, а також фахівці, що не є працівниками цих установ, зазначені у статті 7 цього Закону, виконують інші роботи на договірних засадах.

Відповідно до ч. 3 ст. 180 Господарського кодексу України при укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України).

Таким чином, у спірних правовідносинах для проведення позивачем експертизи необхідною та істотною умовою є укладення договору у письмовій формі, з урахуванням п. 1 ч. 1 ст. 208 Цивільного кодексу України, за якими у письмовій формі належить вчиняти правочини між юридичними особами. При цьому, постанова слідчого не містить вимоги щодо оплати за проведену позивачем експертизу та погодження її вартості тощо та при цьому не є підставою для виникнення господарських зобов`язань, вичерпний перелік яких передбачено ст. 174 Господарського кодексу України.

Поряд із тим, суд приймає до уваги приписи ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», за якими в Єдиному державному реєстрі містяться відомості щодо державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб, зокрема відомості про осіб, які мають право вчиняти юридичні дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори, та наявність обмежень щодо представництва від імені юридичної особи або фізичної особи-підприємця.

Так, згідно з відомостями Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, окрім Генерального прокурора України Луценка Юрія Віталійовича (керівник з 12.05.2016), право підпису фінансових, бухгалтерських, звітних документів та укладення договорів надано також першому заступнику Генерального прокурора Сторожуку Дмитру Анатолійовичу (підписант з 07.06.2016) та заступнику Генерального прокурора Столярчуку Юрію Васильовичу.

Крім того, суду не надано доказів на підтвердження того факту між зазначеними вище уповноваженими особами відповідача та позивачем, як особою, наймані працівники якого не є атестованими судовими експертами, що працюють у державних спеціалізованих експертних установах відповідно до приписів ст. ст. 7 та 15 Закону України «Про судову експертизу» та п. 10 ч. 1 розділу 2 Інструкції про особливості здійснення судово-експертної діяльності атестованими судовими експертами, що не працюють у державних спеціалізованих експертних установах, укладався відповідний договір на проведення експертного дослідження.

Також, позивачем не надано доказів на підтвердження підписання з боку зазначених вище уповноважених осіб відповідача, що мають повноваження щодо підпису фінансових, бухгалтерських та звітних документів, відповідних первинних документів, якими засвідчено вартість проведеної експертизи з боку відповідача (в тому числі акту №NF-04 від 05.02.2019 здачі-приймання висновку комісійної судово-економічної експертизи на який посилається позивач, що підписаний з боку відповідача слідчим з особливо важливих справ першого слідчого відділу управління з розслідування злочинів, вчинених злочинними організаціями Головного слідчого управляння Генеральної прокуратури України Івановим А.).

В силу приписів ст. ст. 76, 77, 79 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

При цьому, за приписами ст. ст. 74, 86 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 750 387, 96 грн. вартості виконаної позивачем комісійної судово-економічної експертизи є безпідставними, у зв`язку із чим у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Відповідно до положень статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись п. 10 ч. 1 розділу 2 Інструкції про особливості здійснення судово-експертної діяльності атестованими судовими експертами, що не працюють у державних спеціалізованих експертних установах, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 12.12.2011 № 3505/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 12.12.2011 за № 1431/20169, ст. ст. 7, 7-1, 15 Закону України «Про судову експертизу», ст. 173, 174, 180 Господарського кодексу України, ст. 11, 208 Цивільного кодексу України, ст. ст. 12, 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 232, 233, 237, п. 2 ч. 5 ст. 238. ст. 241. ч. 1 ст. 256, ст. 288 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позовних вимог Науково-дослідної судово-експертної установи до Генеральної прокуратури України відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 12.08.2019 року.

Суддя Ю.О. Підченко