ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2019 року м. ОдесаСправа № 916/1974/19
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Діброви Г.І.

суддів: Разюк Г.П., Поліщук Л.В.

секретар судового засідання: Молодов В.С.

за участю представників учасників справи:

від Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК», м. Київ - Бондар Г.В. за довіреністю від 20.12.2018 року № 636;

від Фізичної особи-підприємця Санатарчук Лідії Миколаївни, м. Одеса - Ірсу І.М. за ордером від 09.08.2019 року ОД № 490270.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК», м. Київ

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 15.07.2019 року про забезпечення позову, суддя Мостепаненко Ю.І., м. Одеса

у справі № 916/1974/19

за заявою Фізичної особи-підприємця Санатарчук Лідії Миколаївни, м. Одеса

до Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК», м. Київ

про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог заяви та ухвали суду першої інстанції.

11.07.2019 року Фізична особа-підприємець Санатарчук Лідія Миколаївна, м. Одеса звернулась до Господарського суду Одеської області із заявою про забезпечення позову, відносно особи, яка в подальшому може отримати статус учасника справи (відповідача) - Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК», м. Київ, в якій просила суд заборонити Публічному акціонерному товариству Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК», м. Київ, його представникам та будь-яким іншим особам чинити перешкоди у користуванні частиною орендованого нежитлового приміщення площею 108.3 кв. м. третього поверху, що знаходиться за адресою: Одеська область, місто Одеса, вул. Старопортофранківська, будинок 111 , загальною площею 945,2 кв.м., та заборонити чинити перешкоди заявнику у здійсненні господарської діяльності в приміщенні, що розташоване за адресою: місто Одеса, вулиця Старопортофранківська, будинок 111 , загальною площею 945.2 кв. м.

Заява про забезпечення позову мотивована тим, що між Фізичною особою-підприємцем Санатарчук Лідією Миколаївною, м. Одеса та Акціонерним банком «УКРГАЗБАНК», м. Київ укладено договір оренди частини нежитлового приміщення від 18.07.2018 року № 129/07-18/1, який на момент звернення заявника із відповідною заявою є чинним, проте зі сторони орендодавця-Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК», м. Київ вчиняються дії щодо припинення вказаного договору та звільнення орендованого приміщення, в зв`язку з чим заявник вважає, що з боку Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК», м. Київ, існує реальна загроза позбавлення Фізичної особи - підприємця Санатарчук Лідії Миколаївни, м. Одеса права користування орендованим приміщенням та звільнення цього приміщення від належного Фізичній особі-підприємцю Санатарчук Лідії Миколаївні, м . Одеса майна без реалізації заявником переважного права на укладення договору оренди всупереч раніше укладеного договору оренди частини нежилого приміщення від 18.07.2018 року № 129/07-18/1, що може істотно ускладнити виконання рішення суду та позбавити позивача на ефективний захист його прав.

12.07.2019 року до Господарського суду Одеської області заявником було подано клопотання про виправлення резолютивної частини заяви про забезпечення позову, в якому Фізична особа-підприємець Санатарчук Лідія Миколаївна , м. Одеса уточнила свої вимоги щодо забезпечення позову, а саме, просила суд першої інстанції: заборонити Публічному акціонерному товариству Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК», м. Київ, його представникам та будь-яким іншим особам чинити перешкоди у користуванні частиною орендованого нежитлового приміщення площею 108.3 кв. м. третього поверху, що знаходиться за адресою: Одеська область, місто Одеса, вул. Старопортофранківська, будинок 111 , загальною площею 945,2 кв.м., та заборонити чинити перешкоди заявнику у здійсненні господарської діяльності в приміщенні, що розташоване за адресою: місто Одеса, вулиця Старопортофранківська, будинок 111 , загальною площею 945,2 кв.м.; заборонити Публічному акціонерному товариству Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК», м. Київ його представникам та будь-яким іншим особам вчиняти дії, направлені на виселення Фізичної особи-підприємця Санатарчук Лідії Миколаївни, м . Одеса з частини орендованого нежитлового приміщення площею 108,3 кв. м. третього поверху, що знаходиться за адресою: Одеська область, місто Одеса, вул. Старопортофранківська, будинок 111 , загальною площею 945,2 кв.м.; заборонити Публічному акціонерному товариству Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК», м. Київ до закінчення розгляду справи укладати з будь-якими іншими особами договори оренди частини нежилого приміщення площею 108.3 кв. м. третього поверху, що знаходиться за адресою: Одеська область, місто Одеса, вул. Старопортофранківська, будинок 111 , загальною площею 945,2 кв.м.

15.07.2019 року до Господарського суду Одеської області надійшло клопотання Фізичної особи-підприємця Санатарчук Лідії Миколаївни, м. Одеса у якому заявниця, посилаючись на норми статей 139, 141 Господарського процесуального кодексу України пропонує зустрічне забезпечення позову у вигляді внесення заявником на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі 15 071 грн. 75 коп., що дорівнює розміру орендної плати за один місяць відповідно до договору оренди від 18.07.2018 року № 129/07-18/1.

16.07.2019 року до Господарського суду Одеської області Фізична особа - підприємець Санатарчук Лідія Миколаївна , м. Одеса надала клопотання щодо збільшення розміру зустрічного забезпечення до 18086 грн. 10 коп., оскільки при визначенні вищевказаної суми не було враховано розмір податку на додану вартість, та просила суд забезпечити позов шляхом заборони ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» та будь-яким іншим особам, що діють від імені ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» чинити фізичній особі-підприємцю Санатарчук Лідії Миколаївні перешкоди у користуванні частиною орендованого нежилого приміщення площею 108, 3 кв.м. третього поверху, що знаходиться за адресою: Одеська область, м. Одеса, вул. Старопортофранківська, буд. 111 , загальною площею 945,2 кв.м.

Судом дану заяву визначено як остаточну редакцію прохальної частини заяви про забезпечення позову, яка і була розглянута судом першої інстанції.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 15 липня 2019 року у справі №916/1974/19 заяву Фізичної особи-підприємця Санатарчук Лідії Миколаївни, м. Одеса про забезпечення позову задоволено, заборонено Публічному акціонерному товариству Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК», м. Київ (та будь-яким іншим особам, що діють від імені Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК», м. Київ) чинити Фізичній особі-підприємцю Санатарчук Лідії Миколаївні, м. Одеса перешкоди у користуванні частиною орендованого нежилого приміщення площею 108,3 кв.м. третього поверху, що знаходиться за адресою: місто Одеса, вулиця Старопортофранківська, будинок 111 , загальною площею 945,2 кв. м.; встановлено зустрічне забезпечення шляхом встановлення обов`язку Фізичній особі-підприємцю Санатарчук Лідії Миколаївні, м. Одеса внести у строк до 23.07.2019 року на депозитний рахунок Господарського суду Одеської області грошові кошти у розмірі 18 086 грн.10 коп.

Ухвала обґрунтована тим, що з урахуванням характеру правовідносин, що склалися між сторонами та предметом майбутнього спору, існує дійсна імовірність того, що невжиття заходу забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення майбутнього позову, що істотно вплине на забезпечення прав та інтересів Фізичної особи-підприємця Санатарчук Лідії Миколаївни, м. Одеса за захистом яких остання звернеться до суду.

До того ж, судом першої інстанції визнано обґрунтованим спосіб забезпечення позову саме шляхом заборони Публічному акціонерному товариству Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК», м. Київ, його представникам та будь-яким іншим особам чинити перешкоди у користуванні частиною орендованого нежитлового приміщення площею 108.3 кв. м. третього поверху, що знаходиться за адресою: Одеська область, місто Одеса, вул. Старопортофранківська, будинок 111 , загальною площею 945,2 кв.м., оскільки він відповідає майбутнім заявленим вимогам, на забезпечення яких направлений, зокрема на недопущення порушення прав позивача у разі задоволення позову. При цьому, Господарський суд Одеської області визначив, що вказаний заявником вид забезпечення позову є співмірним з майбутньою позовною вимогою позивача про зобов`язання укласти новий договір оренди, тому зазначені заходи вживаються судом як засіб забезпечення позову до вирішення спору по суті.

Задовольняючи заходи зустрічного забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що запропоновані заявником заходи зустрічного забезпечення позову є співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК», м. Київ з ухвалою суду першої інстанції не погодилось, тому звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати ухвалу Господарського суду Одеської області від 15.07.19 року у справі № 923/1974/19, у задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця Санатарчук Лідії Миколаївни, м. Одеса про забезпечення позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована порушенням місцевим господарським судом норм процесуального права і неповним з`ясуванням всіх обставин справи. Зокрема, скаржник зазначає що Господарським судом Одеської області при задоволенні заяви про забезпечення позову не було наведено мотивів неврахування наміру Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК», м. Київ закінчити дію договору оренди, оскільки у даному випадку Банком всі дії виконуються у чіткій відповідності до закону та прав заявниці не порушують.

Також в апеляційній скарзі вказано, що у відповідності до вимог ч. 4 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами, проте, на думку скаржника, всі дії Банку, які заявником зазначаються як неправомірні, виконувались належним чином, у відповідності до договору оренди частини нежитлового приміщення.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 25.07.2019 року за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК», м. Київ на ухвалу Господарського суду Одеської області від 15.07.2019 року про забезпечення позову у справі № 916/1974/19 відкрито апеляційне провадження, справу призначено до судового розгляду.

09.08.2019 року від Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК», м. Київ до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, в зв`язку з пропозицією заявниці врегулювати спір мирним шляхом.

Фізична особа-підприємець Санатарчук Лідія Миколаївна, м. Одеса своїм правом згідно ч. 1 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України не скористались, відзив на апеляційну скаргу не надала, що згідно з ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.

В судовому засіданні представник скаржника підтримав свої доводи та заперечення, викладені письмово в апеляційній скарзі. Представник заявника проти задоволення клопотання про відкладення та проти задоволення апеляційної скарги заперечував, ухвалу Господарського Одеської області від 15.07.2019 року про забезпечення позову у справі №916/1974/19 просив залишити без змін.

Відповідно до положень пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Судова колегія зазначає, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Тому судовою колегією розглянуто та відхилено клопотання скаржника щодо відкладення розгляду справи, оскільки воно мотивоване ймовірністю мирного вирішення спору між сторонами, проте в даному випадку переглядається ухвала суду першої інстанції про забезпечення позову до подання такого позову, в зв`язку з чим вирішення спору по суті не є предметом розгляду в даній справі, і укладання мирової угоди на правомірність забезпечення позову в даному випадку не впливає. Крім того, відсутні будь-які підстави неможливості вирішення спору у даному судовому засіданні.

Суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Обговоривши доводи та вимоги апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду Одеської області від 15 липня 2019 року у справі № 916/1974/19 відповідає вимогам чинного процесуального законодавства України, і відсутні підстави для її скасування, виходячи з наступного.

Господарським судом Одеської області та Південно-західним апеляційним господарським судом було встановлено та неоспорено учасниками справи наступні обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, 11.07.2019 року Фізична особа-підприємець Санатарчук Лідія Миколаївна , м. Одеса, звернулась до Господарського суду Одеської області із заявою про забезпечення позову відносно особи, яка в подальшому може отримати статус учасника справи (відповідача) - Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК», м. Київ, в якій з урахуванням клопотань та уточнень, просила суд: забезпечити позов шляхом заборони Публічному акціонерному товариству Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК», м. Київ та будь-яким іншим особам, що діють від імені Публічному акціонерному товариству Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК», м. Київ чинити Фізичній особі-підприємцю Санатарчук Лідії Миколаївні, м. Одеса перешкоди у користуванні частиною орендованого нежилого приміщення площею 108, 3 кв.м. третього поверху, що знаходиться за адресою: Одеська область, м. Одеса, вул. Старопортофранківська, буд. 111 , загальною площею 945,2 кв.м.

Заява про забезпечення позову ґрунтується на таких обставинах:

Як стверджує Фізична особа-підприємець Санатарчук Лідія Миколаївна , м. Одеса , 18.07.2018 року між Публічним акціонерним товариством Акціонерний Банк «УКРГАЗБАНК», м. Київ та Фізичною особою підприємцем Санатарчук Лідією Миколаївною, м. Одеса було укладено договір оренди частини нежитлового приміщення №129/07-18/1, відповідно до п. 1.1. якого орендодавець передає, а орендар приймає в тимчасове платне користування (оренду) частину нежитлового приміщення площею 108,3 кв. м. третього поверху, що знаходиться за адресою: Одеська область, м. Одеса, вул. Старопортофранківська, буд. 111 , загальною площею 945,2 кв. м.

Пунктом 9.1. договору оренди частини нежитлового приміщення від 18.07.2018 року визначено, що відповідний договір діє з 18.07.2018 року по 18.07.2019 року включно, але в будь - якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Згідно з п. 11.3. договору оренди, після закінчення договору оренди від 18.07.2018 року орендар набуває переважне право укласти новий договір оренди щодо об`єктів, якщо на дату закінчення строку оренди об`єкт оренди не відчужений третій особі, орендар отримує переважне право на укладення договору оренди об`єкту оренди на аналогічних умовах, за умови, якщо орендодавець не втратив право користування об`єктом оренди.

На думку заявника, вищезазначений договір є чинним для сторін, які його уклали, натомість Фізичній особі - підприємцю Санатарчук Л.М., м. Одеса від Акціонерного банку «УКРГАЗБАНК», м. Київ почали надходити усні вимоги щодо звільнення орендованого приміщення, однак будь-яких попереджень про припинення дії договору оренди остання не отримувала.

09.07.2019 року Публічне акціонерне товариство Акціонерний Банк «УКРГАЗБАНК», м.Київ направило на адресу заявниці лист № 110/20834/2019, в якому повідомило про закінчення дії договору оренди частини нежитлового приміщення № 129/07-18/1 від 18.07.2018 року, який настає 18 липня 2019 року, та виклало прохання повернути на підставі акту прийому-передачі об`єкт оренди з тимчасового платного користування (оренди).

18.08.2019 року Фізична особа-підприємець Санатарчук Л.М. , м. Одеса звернулась до Банку з листом, в якому відповідно до п. 11.3 Договору, просила продовжити термін дії Договору оренди, однак, не отримала жодної відповіді.

Орендоване приміщення є єдиним місцем здійснення заявником господарської діяльності та в орендованому приміщенні знаходиться обладнання, яке належить на праві власності Фізичної особи-підприємця Санатарчук Л .М. , втім, за твердженням заявника Публічним акціонерним товариством Акціонерний Банк «УКРГАЗБАНК», м. Київ вчиняються спроби в порушення умов договору, в односторонньому порядку припинити його дію, у зв`язку з чим заявник вважає дії Банку протиправними, та має намір скористатись своїм переважним правом на укладання нового договору оренду на аналогічних умовах та продовжити орендне користування, відповідно до п. 11.3 договору оренди частини нежитлового приміщення № 129/07-18/1 від 18.07.2018 року, на підставі чого готує відповідну позовну заяву.

Норми права, які регулюють спірні правовідносини, доводи та мотиви відхилення аргументів, викладених скаржником в апеляційній скарзі, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача (який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його), що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Передбачивши різні види забезпечення позову, закон не встановлює конкретно, який вид в яких судових справах застосовується. Це питання вирішується судом за заявою заявника (особи, яка бере участь у справі), враховуючи причини, у зв`язку з якими необхідно забезпечити позов, характер спірних правовідносин тощо.

Статтею 136 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В силу приписів ч. 1 ст.137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;

7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

За приписами ч. 1 ст.140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 5, 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника по забезпеченню позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Так, згідно зі ст. 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. При цьому забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

При вжитті таких заходів суд повинен з`ясувати наявність зв`язку між конкретним видом забезпечувальних заходів і предметом відповідної позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Таким чином, заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду за наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

При цьому, саме лише посилання в заяві на потенційну можливість заподіяння шкоди позивачу без наведення відповідного обґрунтування ухилення відповідної особи від виконання судового рішення не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Право на ефективний засіб юридичного захисту» встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову. При цьому, вжиття заходів до забезпечення позову має на меті запобігти утрудненню чи неможливості виконання рішення господарського суду, прийнятого за результатами розгляду справи.

Слід зазначити, що згідно рішення Європейського суду з прав людини від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії», було зазначено що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

Як вбачається з матеріалів оскарження ухвали, між заявницею та Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК», м. Київ існують правовідносини оренди нерухомого майна, які виникли на підставі укладеного між сторонами договору оренди частини нежитлового приміщення від 18.07.2018 року №129/07-18/1, в яких скаржник є орендодавцем, а передане в оренду нерухоме майно належить йому на праві власності, що підтверджується наявним в матеріалах оскарження витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 07.02.2018 року.

На момент звернення заявниці із відповідною заявою до суду, договір був чинним, проте 09.07.2019 року Публічне акціонерне товариство Акціонерний Банк «УКРГАЗБАНК», м.Київ направило на адресу заявниці лист № 110/20834/2019, в якому повідомило про закінчення дії договору оренди частини нежитлового приміщення № 129/07-18/1 від 18.07.2018 року, який настає 18 липня 2019 року, та виклало прохання повернути на підставі акту прийому-передачі об`єкт оренди з тимчасового платного користування (оренди), що свідчить про вжиття Банком заходів щодо обмеження у користуванні частиною орендованого нежилого приміщення, яке наразі знаходиться в оренді у заявниці.

18.08.2019 року Фізична особа-підприємець Санатарчук Л.М. , м. Одеса звернулась до Банку з листом, в якому відповідно до п. 11.3 Договору, просила продовжити термін дії Договору оренди, однак, не отримала жодної відповіді.

З огляду на те, що зазначений об`єкт оренди не відчужений будь-якій третій особі, та Фізична особа-підприємець Санатарчук Л. М. , м. Одеса наразі продовжує користуватись вищезазначеним договором оренди, а Банк висловлює позицію щодо відсутності наміру продовжити строк дії договору або укласти новий договір, з урахуванням передбаченого укладеним між сторонами договором оренди та чинним законодавством України, переважного права орендаря укласти новий договір оренди або поновити старий на тих самих умовах, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що з урахуванням характеру правовідносин, що склалися між сторонами та предметом майбутнього спору, існує дійсна імовірність того, що невжиття обраного заявником заходу до забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду у разі задоволення позову.

Судова колегія зазначає, що наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування заходів забезпечення майбутнього позову в даному випадку, а також обставини вчинення майбутнім відповідачем дій, які в подальшому можуть унеможливити виконання рішення суду, заявником підтверджені належними та допустимими доказами.

Крім того, на теперішній час в провадженні господарського суду Одеської області розглядається спір між сторонами щодо дії вищевказаного договору оренди.

З огляду на зазначене, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду вважає, що судом першої інстанції правомірно задоволено заяву Фізичної особи-підприємця Санатарчук Лідії Миколаївни, м. Одеса про вжиття заходів забезпечення позову.

При цьому, єдиною підставою для скасування оскаржуваної ухвали суду, на яку посилається скаржник, є те, що місцевим господарським судом при прийнятті оскаржуваної ухвали не було враховано наміру Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК», м. Київ закінчити дію договору оренди, оскільки у даному випадку Банком всі дії виконуються у чіткій відповідності до закону та прав заявниці не порушують.

Судова колегія зазначає, що вищезазначені доводи скаржника стосуються розгляду справи по суті, проте, в даному випадку переглядається заява про забезпечення позову до подання позовної заяви, в зв`язку з чим, достатніх правових підстав досліджувати будь-які обставини, та докази на їх підтвердження щодо розгляду та вирішення справи по суті у господарського суду відсутні.

Вид та спосіб, застосованого місцевим господарським судом забезпечення позову в даному випадку, дотримання судом першої інстанції інших норм процесуального права, як і правомірність застосування зустрічного забезпечення позову, шляхом встановлення обов`язку Фізичній особі-підприємцю Санатарчук Лідії Миколаївні , м. Одеса внести у строк до 23.07.2019 року на депозитний рахунок Господарського суду Одеської області грошові кошти у розмірі 18 086 грн.10 коп., в даному випадку судовою колегією в апеляційному порядку не перевіряється, оскільки відповідно до приписів ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції саме тільки в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду, вважає апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК», м. Київ необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду Одеської області від 15.07.2019 року у справі №916/1974/19 відповідає обставинам справи та вимогам закону і достатніх правових підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на скаржника.

Керуючись ст. 129, 136-140, 269, 270, 271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК», м. Київ на ухвалу Господарського суду Одеської області від 15.07.2019 року у справі № 916/1974/19 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Одеської області від 15.07.2019 року у справі №916/1974/19 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку в строки, передбачені статтею 288 Господарського процесуального кодекс України.

Вступна і резолютивна частина постанови проголошені в судовому засіданні 12.08.2019 року.

Повний текст постанови складено 13 серпня 2019 року.

Головуючий суддя Г.І. Діброва
Судді Г.П. Разюк
Л.В. Поліщук