ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19.08.2019р. Справа №910/4848/19

за позовом Акціонерного товариства «Укргазвидобування», м.Київ в особі філії Бурове управління

«Укрбургаз» Акціонерного товариства «Укргазвидобування», м.Красноград

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Перша Українська Хімічна Компанія»,

м.Маріуполь

про стягнення заборгованості в сумі 592449,21 грн.

Суддя Левшина Г.В.

при секретарі судового засідання Купченко Р.В.

Представники сторін:

від позивача: Бєлєвцова О.С. - по дов.

від відповідача: не з'явився

В засіданні суду брали участь:

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство «Укргазвидобування», м.Київ в особі філії Бурове управління «Укрбургаз» Акціонерного товариства «Укргазвидобування», м.Красноград, позивач, звернувся до господарського суду м.Києва з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Перша Українська Хімічна Компанія», м.Маріуполь, про стягнення 592449,21 грн., у тому числі пеня в сумі 269219,73 грн. та штраф в сумі 323229,48 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору поставки №УБГ417/015-18 від 11.07.2018р. в частині своєчасної поставки товару.

Ухвалою господарського суду м.Києва від 22.04.2019р. по справі №910/4848/19 вищевказану позовну заяву передано за підсудністю до господарського суду Донецької області.

Згідно з ухвалою господарського суду Донецької області від 22.04.2019р. по справі №910/4848/19 позовну заяву Акціонерного товариства «Укргазвидобування», м.Київ в особі філії Бурове управління «Укрбургаз» Акціонерного товариства «Укргазвидобування», м.Красноград залишено без руху, надано Акціонерному товариству «Укргазвидобування», м.Київ в особі філії Бурове управління «Укрбургаз» Акціонерного товариства «Укргазвидобування», м.Красноград строк для усунення недоліків його позовної заяви протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали про залишення її без руху шляхом надання доказів відправлення позовної заяви та додатків до неї на належну адресу відповідача.

03.06.2019р. на адресу господарського суду Донецької області від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи квитанції та опису вкладення у цінний лист копій матеріалів позову на належну адресу позивача.

Ухвалою від 05.06.2019р. підготовче засідання призначено на 11.07.2019 року об 11:00 год.

В судове засідання 11.07.2019р. з'явився представник позивача, підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі, відповідач в судове засідання не з'явився.

Ухвалою суду від 11.07.2019р. відкладено підготовче засідання на 24.07.2019 року о 10:00 год.

У підготовче судове засідання 24.07.2019р. представник відповідача не з'явився.

Ухвалою від 24.07.2019р. підготовче провадження закрито та призначено розгляд справи по суті на 07.08.2019 року о 12:30 год.

В судове засідання 07.08.2019р. з'явився представник позивача, підтримав позовні вимоги у повному обсязі, надав вступне слово. Представник відповідача не з'явився.

Ухвалою суду від 07.08.2019р. оголошено перерву в судовому засіданні до 19.08.2019 року о 12:00 год.

14.08.2019р. до суду від позивача надійшло вступне слово (в порядку ст.208 ГПК України).

В судове засідання 19.08.2019р. з'явився представник позивача.

Відповідач в судове засідання не з'явився, причин неявки не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав.

Згідно позовної заяви та витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Товариство з обмеженою відповідальністю «Перша Українська Хімічна Компанія» зареєстровано за адресою: 87515, Донецька обл., м.Маріуполь, вул.Італійська, буд.64, за якою і здійснювалось направлення поштової кореспонденції судом.

05.07.2019р., 24.07.2019р. відповідні поштові конверти було повернуто органом поштового зв'язку на адресу суду за закінченням встановленого строку зберігання.

Відповідно до ст.120 Господарського процесуального кодексу України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов'язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Отже, відповідача було належним чином повідомлено про час та місце проведення судового засідання, тому судом створені всі необхідні умови для вирішення спору на принципах змагальності, рівності учасників процесу перед законом.

За таких обставин, враховуючи достатність зібраних по справі доказів, згідно ст.165 Господарського процесуального кодексу України справа розглянута за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, господарський суд встановив:

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання згідно із ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору та інших правочинів.

Згідно ст.712 Цивільного кодексу України, ст.265 Господарського кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

11.07.2018р. між сторонами був підписаний договір поставки №УБГ417/015-18, згідно з умовами якого відповідач (постачальник) зобов'язався поставити покупцеві - Бурові долота Лот №3, Лот №5 (далі-товар), зазначений в специфікації, що додаються до договору і є його невід'ємною частиною, а позивач (покупець) - прийняти і оплатити такий товар.

За умовами п.1.2 договору найменування/асортимент товару, одиниця виміру, кількість, ціна за одиницю товару та загальна ціна договору вказується у специфікації (далі-специфікації), яка є додатком №1 та додатком №2 до договору та є її невід'ємною частиною.

Відповідно до п.3.1 договору ціна цього договору вказується в специфікації в гривнях з урахуванням ПДА (застосовується якщо постачальник є резидентом, платником ПДВ) або в іноземній валюті без урахування ПДВ (застосовується, якщо постачальник є нерезидентом.

Загальна ціна договору визначається загальною вартістю товару, вказаного в специфікації до цього договору.

У вартість товару включається:

- митні витрати, понесені постачальником при митному оформленні товару у пункті відправки (застосовується, якщо постачальник не є резидентом України);

- витрати на пакування та навантаження;

- транспортні витрати відповідно до умов поставки, що зазначені у специфікації до даного договору;

- витрати на отримання дозвільної документації (у випадку, якщо така вимагається);

- витрати пов'язані з отриманням сертифікату походження товару (застосовується, якщо постачальник є нерезидентом України) (п.3.2 договору).

Згідно з п.5.1 договору строк поставки, умови та місце поставки товару, інформація про вантажовідправників і вантажоотримувачів вказується в специфікаціях до цього договору.

Пунктом 5.3 договору встановлено, що датою поставки товару є дата підписання уповноваженими представниками сторін акту приймання-передачі товару форма якого наведена в додатку №4 до цього договору, який є його невід'ємною частиною (для нерезидентів) або видаткової накладної. Право власності на товар переходить від постачальника до покупця з дати підписання сторонами акту приймання-передачі товару або видаткової накладної. (при наявності двух дат, датою підписання акту приймання-передачі товару або видаткової накладної вважається дата підписання покупцем).

У розділі VI договору сторонами встановлено права та обов'язки сторін, зокрема, покупець зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлений товар (п.6.1.1 договору), приймати поставлений товар, у разі відсутності зауважень згідно з актом приймання-передачі товару або видатковою накладною (п.6.1.2 договору), а постачальник зобов'язаний забезпечити поставку товару у строки, встановлені цим договором (п.6.3.1 договору).

Договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін (за наявності) і діє до повного виконання сторонами зобов'язань.

На виконання умов договору поставки №УБГ417/015-18 від 11.07.2018р. сторонами було підписано специфікації №1 (додаток №1) від 11.07.2018р., №2 (додаток №2), якими погоджено умови поставки, а саме: найменування товару, загальну вартість, умови поставки, строк поставки, умови та строк оплати, вимоги до товару.

Відповідно до п.3 специфікації №1 від 11.07.2018р. додатку №1 до договору поставки №УБГ417/015-18 від 11.07.2018р. строк поставки товару: згідно рознарядки замовника, але не пізніше 60 днів з дати підписання договору.

Відповідно до п.3 специфікації №2 від 11.07.2018р. додатку №2 до договору поставки №УБГ417/015-18 від 11.07.2018р. строк поставки товару: згідно рознарядки замовника, але не пізніше 75 днів з дати підписання договору.

На виконання договору та специфікацій відповідач поставив позивачу товар за видатковими накладними №ХК-0000087 від 02.10.2018р. на суму 3949416,00 грн., №ХК-0000087 від 02.10.2018р. на суму 3949416,00 грн. суму 230040,00 грн., №ХК-0000092 від 16.10.2018р. на суму 4617564,00 грн., всього на суму 10867120,00 грн.

Згідно вимог ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписом ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

При цьому, згідно із ст.663 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу.

Як встановлено судом, поставка товару позивачу відбулась відповідачем:

- згідно специфікації №1 від 11.07.2018р. за видатковою накладною №ХК-0000087 від 02.10.2018р. на суму 3949416,00 грн., за видатковою накладною №ХК-0000092 від 16.10.2018р. на суму 4617564,00 грн.;

- згідно специфікації №2 від 11.07.2018р. за видатковою накладною №ХК-0000083 від 02.10.2018р. на суму 230040,00 грн.

Позивач стверджує, що за специфікацією №1 від 11.07.2018р. до договору поставки №УБГ417/015-18 від 11.07.2018р. строк поставки 60 календарних днів припадає на 09.09.2018р., а за специфікацією №2 від 11.07.2018р. до договору поставки №УБГ417/015-18 від 11.07.2018р. строк поставки 75 календарних днів припадає на 24.09.2018р., а тому відповідач прострочив зобов'язання по договору в частині поставки товару на суму 2300040,00 грн. на 7 днів, в сумі 3949416,00 грн. на 22 дні та в сумі 4617564,00 грн. на 36 днів.

Суд, твердження позивача в частині визначення строку прострочення поставки товару відповідачем за специфікацією №1 від 11.07.2018р. до договору поставки №УБГ417/015-18 від 11.07.2018р., за якою було поставлено товар за видатковими накладними №ХК-0000087 від 02.10.2018р. на суму 3949416,00 грн., №ХК-0000092 від 16.10.2018р. на суму 4617564,00 грн. вважає не вірним враховуючи наступне.

За нормами ч.1 ст.627 Цивільного кодексу України та ст.6 вказаного Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ч.1 ст.628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як було встановлено вище, за умовами специфікацій до договору сторонами було узгоджено наступні строки поставки товару:

- за специфікацією №1 від 11.07.2018р.: згідно рознарядки замовника, але не пізніше 60 днів з дати підписання договору;

- за специфікацією №2 від 11.07.2018р.: згідно рознарядки замовника, але не пізніше 75 днів з дати підписання договору.

Таким чином, під словосполученнями « 60 днів» та « 75 днів» розуміються як 60 та 75 календарних днів, протягом яких повинна бути проведена поставка товару.

Розглядаючи питання перебігу строку у правовідносинах, що виникли між сторонами, суд виходить з того, що у специфікаціях до договору сторонами викладено загальний порядок обчислення строків, єдиний для всіх підприємств, установ і організацій.

Так, згідно з ст.251 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Тобто, відповідним правочином сторін може бути встановлено певний строк, який згідно ч.1 ст.252 Цивільного кодексу України визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

З викладеного випливає, що термін «дні», якщо він вживається у договорі без застереження, означає лише календарні дні. Саме в такому значені цей термін вживається і в тексті специфікацій №1, 2 від 11.07.2018р. до договору поставки №УБГ417/015-18 від 11.07.2018р.

Одночасно, стаття 251 Цивільного кодексу України не надає сторонам права змінювати у відповідному правочині порядок обчислення відповідного строку.

Зокрема, статтею 253 Цивільного кодексу України встановлено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом до строку, що визначається у днях, зараховуються всі дні його перебігу, але якщо останній день строку припадає на неробочий день, то днем закінчення строку вважається перший наступний за ним робочий день.

Частиною 5 ст.254 Цивільного кодексу України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що встановлені сторонами у специфікаціях №1, 2 від 11.07.2018р. до договору поставки №УБГ417/015-18 від 11.07.2018р. строки 60 та 75 днів з дати підписання договору, протягом яких відповідачем повинна бути проведена поставка товару треба тлумачити так, що перебіг цих строків має обчислюватися в календарних днях.

Таким чином, обчислення строків відповідно починається з наступного дня з дати підписання договору та відповідно закінчується 60-м та 75-м календарним днем, а якщо останній день строку припадає на вихідний день, святковим або інший неробочий день, то днем його закінчення є наступний робочий день.

З урахуванням наведеного, за висновками суду, відповідач мав поставити товар за специфікацією №1 від 11.07.2018р. у строк до 10.09.2018р. (оскільки 60-й календарний день припадає на вихідний день неділю 09.09.2018р., а перший наступний робочий день це 10.09.2018р.), за специфікацією №2 від 11.07.2018р. у строк до 24.09.2018р.

Таким чином, за висновками суду, враховуючи визначені специфікаціями №№1, 2 від 11.07.2018р. до договору поставки №УБГ417/015-18 від 11.07.2018р. строки поставки, свої зобов'язання щодо своєчасної поставки позивачу товару всупереч ст.ст.526, 662, 663 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України відповідач виконав з простроченням.

Відповідно до положень ч.1 ст.216, ч.2 ст.217 та ч.1 ст.230 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції. Штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно зі ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч.4 ст.231 Господарського кодексу України розмір штрафних санкцій встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

При цьому, можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов'язань передбачено ч.2 ст.231 Господарського кодексу України. При цьому в інших випадках порушення виконання господарських зобов'язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі можливість одночасного стягнення пені та штрафу, що узгоджується зі свободою договору, встановленою ст.627 Цивільного кодексу України, тобто коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Таким чином, одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання за договором, штрафу та пені не суперечить ст.61 Конституції України, оскільки згідно зі ст.549 Цивільного кодексу України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до ст.230 Господарського кодексу України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій (наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 09.02.2018 у справі №911/2813/17, від 22.03.2018 у справі №911/1351/17 та від 25.05.2018 у справі №922/1720/17).

Згідно з п.7.10 договору у разі невиконання постачальником взятих на себе зобов'язань з поставки товару у строк, зазначені у даному договорі, останній сплачує покупцю пеню у розмірі 0,1% від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого товару за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково сплачує штраф у розмірі 7% від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого товару.

На підставі п.7.10 договору позивачем заявлено вимогу про стягнення пені в загальній сумі 269219,73 грн., зокрема:

- за своєчасно непоставлений товар за видатковою накладною №ХК-0000083 від 02.10.2018р. на суму 230040,00 грн. за період з 25.09.2018р. по 01.10.2018р. в сумі 16100,28 грн.;

- за своєчасно непоставлений товар за видатковою накладною №ХК-0000087 від 02.10.2018р. на суму 3949416,00 грн. за період з 10.09.2018р. по 01.10.2018р. в сумі 86887,15 грн.;

- за своєчасно непоставлений товар за видатковою накладною №ХК-0000092 від 16.10.2018р. на суму 4617564,00 грн. за період з 10.09.2018р. по 15.10.2018р. в сумі 166232,30 грн.

Крім того, згідно п.7.10 договору позивачем заявлено вимогу про стягнення штрафу у розмірі 7% від вартості непоставленого товару в сумі 323229,48 грн. за прострочення понад 30 днів від вартості непоставленого товару за видатковою накладною №ХК-0000092 від 16.10.2018р.

Перевіривши проведений позивачем розрахунок пені, суд визнає його невірним, оскільки позивачем невірно визначено строк прострочення поставки товару за специфікацією №1 від 11.07.2018р. (видаткові накладні №ХК-0000087 від 02.10.2018р., №ХК-0000092 від 16.10.2018р.).

Як наслідок, за результатами проведеного судом перерахунку пені стягненню з відповідача на користь позивача підлягає пеня в сумі 260652,76 грн., а решта вимог щодо стягнення пені в сумі 8566,97 грн. є неправомірною.

Одночасно, розрахунок штрафу є арифметично вірним, таким, що відповідає законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи.

Відповідач заперечень проти позову не надав.

З урахуванням викладеного, враховуючи, що позов доведений позивачем та обґрунтований матеріалами справи, проте, в частині вимог про стягнення пені в сумі 8566,97 грн. є неправомірним, позовні вимоги про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню в сумі 583882,24 грн., у тому числі пеня в сумі 260652,76 грн. та штраф в сумі 323229,48 грн.

Судовий збір підлягає розподілу між сторонами пропорційно задоволеним позовним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.13, 74, 76, 120, 129, 165, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Укргазвидобування», м.Київ в особі філії Бурове управління «Укрбургаз» Акціонерного товариства «Укргазвидобування», м.Красноград до Товариства з обмеженою відповідальністю «Перша Українська Хімічна Компанія», м.Маріуполь про стягнення 592449,21 грн., у тому числі пеня в сумі 269219,73 грн. та штраф в сумі 323229,48 грн., задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Перша Українська Хімічна Компанія» (87515, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Італійська, буд. 64, ) на користь Акціонерного товариства «Укргазвидобування» (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, 26/28, ) в особі філії Бурове управління «Укрбургаз» Акціонерного товариства «Укргазвидобування» (63304, Харківська обл., м. Красноград, вул. Полтавська, буд. 86, р/р №5755 АБ «Укргазбанк», МФО 320478, ) пеню в сумі 260652,76 грн. та штраф в сумі 323229,48 грн., всього заборгованість в сумі 583882,24 грн., судовий збір в сумі 8758,24 грн.

Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

В судовому засіданні 19.08.2019р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення підписано 19.08.2019р.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Г.В. Левшина