Господарський суд Рівненської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" серпня 2019 р. м. Рівне Справа № 918/446/19

Господарський суд Рівненської області у складі судді Церковної Н. Ф., за участі секретаря судового засідання Оліфер С. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сучасний Модерн" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фільмекспро" про розірвання договору та стягнення в сумі 15 598, 80 грн.

у засіданні приймали участь:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

У червні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Сучасний Модерн" (далі - ТОВ "Сучасний Модерн", позивач) звернулося до Господарського суду Рівненської області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства "Фільмекспро" (далі - ТОВ "Фільмекспро", відповідач) про розірвання договору та стягнення в сумі 15 598, 80 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов усного договору, за умовами якого відповідач зобов`язувався передати товар у власність позивачу, (стабілізатор Moza Air для камер вагою до 3,2 кг), а останній зобов`язувався сплатити за нього певну суму. Факт укладення договору між сторонами засвідчується виставленим на підтвердження прийняття замовлення рахунком на оплату №1 від 11.01.2019 року.

Ухвалою суду від 26.06.2019 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Сучасний модерн" залишено без руху, зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Сучасний модерн" у 10-денний строк з дня отримання вказаної ухвали надати суду, докази сплати судового збору в розмірі 1 921,00 грн та підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

05.07.2019 року через ТОВ "Сучасний модерн" усунуто недоліки позовної заяви, у зв`язку чим ухвалою суду від 10.07.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження, розгляд справи призначено на 06.08.2019 року.

Крім того 05.07.2019 року позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог, згідно якої останній просить суд збільшити позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми сплаченого судового збору з 1921, 00 грн до 3 842, 00 грн. Суд зазначає, що вказана заява не є заявою про збільшення позовних вимог в розумінні Господарського процесуального кодексу України, оскільки стосується фактично розподілу судових витрат. Сплачена позивачем сума судового збору в розмірі 3 842, 00 грн буде розподілена судом за результатами розгляду спору відповідно до приписів ст. 129 ГПК України.

В судове засідання 06.08.2019 року представники сторін не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи поввідомлені належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень. Причини неявки суду не повідомили.

Водночас, відповідач не скористався правом наданим ст.178 ГПК України надіслати суду відзив на позов.

Відповідно до ч.2 ст.178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ст.248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ст.252 ГПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Статтею 202 ГПК України унормовано наслідки неявки в судове засідання учасника справи. Частиною 1 ст.202 ГПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Частиною 3 ст.202 ГПК України передбачено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі:

1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, суд вважає, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами.

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, надані позивачем, суд встановив на їх підставі такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

11 січня 2019 року між ТОВ "Сучасний модерн" (покупець) та ТОВ "Фільмекспро" (постачальник) було укладено усний договір, за умовами якого постачальник зобов`язаний був передати покупцеві товар (стабілізатор "Moza Air" для камер вагою до 3,2 кг), а покупець - прийняти товар та оплатити за нього певну грошову суму.

Факт укладення між сторонами вказаного договору стверджується виставленим відповідачем позивачу рахунку на оплату №1 від 11.01.2019 року за стабілізатор "Moza Air" для камер вагою до 3,2 кг на суму 15 598, 80 грн, у тому числі ПДВ 2 599, 80 грн.

23 січня 2019 року позивачем на підставі рахунку на оплату №1 від 11.01.2019 року сплачено відповідачу 15 598, 80 грн, що стверджується платіжним дорученням №8015 від 23.01.2019 року.

Відповідно до видаткової накладної №5 від 23.01.2019 року відповідачем було поставлено позивачу товар стабілізатор "Moza Air" для камер вагою до 3,2 кг. Вказана накладна підписана уповноваженими представниками сторін та скріплена їх печатками.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

За приписами ч. 1 ст. 700 ЦК України продавець зобов`язаний надати покупцеві необхідну і достовірну інформацію про товар, що пропонується до продажу. Інформація має відповідати вимогам закону та правилам роздрібної торгівлі щодо її змісту і способів надання.

Відповідно до ч. 3 та ч. 4 ст. 700 ЦК України, якщо покупцеві не надано можливості негайно одержати повну і достовірну інформацію про товар у місці його продажу, він має право вимагати відшкодування збитків, завданих необґрунтованим ухиленням від укладення договору, а якщо договір укладено, - в розумний строк відмовитися від договору, вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми і відшкодування збитків, а також моральної шкоди. Продавець, який не надав покупцеві можливості одержати повну і достовірну інформацію про товар, несе відповідальність за недоліки товару, які виникли після передання його покупцеві, якщо покупець доведе, що вони виникли у зв`язку з відсутністю у нього такої інформації.

Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (ст. 651 ЦК України).

Отже, покупець має право відмовитися від договору внаслідок ненадання інформації про товар, або внаслідок надання недостовірної інформації про товар. Всю відповідальність за недостовірну інформацію про товар несе продавець.

14 квітня 2019 року позивачем було направлено на адресу відповідача претензію про розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми. Однак вказана претензія була залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Як стверджує позивач, товар був придбаний останнім для використання із камерою Canon вагою 530 г та об`єктивом вагою 200 г. Однак, в ході підключення стабілізатора "Moza Air" до камери, позивач виявив несумісність такого товару із камерою і як наслідок, - неможливість експлуатації придбаного товару у зв`язку з тим, що відповідачем не надано інформацію щодо мінімальної ваги навантаження (мінімальної ваги камери) та розміру камер, що підтримуються.

Проте суд критично ставиться до вказаних тверджень позивача, оскільки як вбачається із долученого ТОВ "Сучасний Модерн" витягу із веб-сторінки постачальника із характеристиками товару (стабілізатор "Moza Air" для камер вагою до 3,2 кг), останній сумісний з такими камерами: - Canon: Rebel T6i, 5D Mark IV, 5D Mark III, 5D Mark II, 6D, 60D, 7D, 70D; Nikon: D800; Panasonic: Lumix GH5, Lumix GH4, Lumix GH3; Sony: a7S, a7SII, a7R, a7RII, A6000, A6300, a99; Blackmagic Design: BMPCC, BMCC; Fujifilm: X-T2, X-T20, X-Pro2; Leica: M10.

Отже, відповідачем було надано інформацію щодо камер які є сумісними із стабілізатором "Moza Air" для камер вагою до 3,2 кг.

Також позивачем не обґрунтовано, яким чином характеристики товару: мінімальна вага навантаження (мінімальної вага камери) та розмір камери, що підтримується вплинули на несумісність придбаного товару.

Крім того, позивачем не надано належних та допустимих доказів, що під час укладення спірного договору останній не мав можливості отримати повну, достовірну інформацію щодо отриманого ним товару, а також щодо створення відповідачем перешкод у наданні такої інформації чи ненаданні відповідачем такої інформації.

При цьому, судом відхиляються посилання відповідача на приписи ч. 1 ст. 15 Закону України "Про захист прав споживачів", оскільки такі не підлягають застосуванню до спірних правовідносин з огляду на те, що дія вказаного Закону не поширюється на випадки придбання товарів, користування послугами громадянином лише для підприємницької діяльності або підприємствами, установами, організаціями (п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів" № 5 від 12 квітня 1996 року).

За змістом ст.13 ГПК України встановлений такий принцип господарського судочинства як змагальність сторін, згідно з яким судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

З огляду на викладене вище та враховуючи те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами ненадання останньому відповідачем достовірної та повної інформації щодо придбаного ним товару, суд дійшов висновку, про відсутність підстав для розірвання договору та стягнення в сумі 15 598, 80 грн, а відтак у задоволенні позову слід відмовити.

Крім того, інші доводи позивача, викладені у позовній заяві не спростовують висновків суду про безпідставність позовних вимог.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст. ст. 129, 238, 240, 241, 256 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Інформацію по справі, що розглядається, можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Повне судове рішення складене та підписане 06.08.2019 року.

Суддя Церковна Н. Ф.