ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.08.2019м. ДніпроСправа № 904/1901/19

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Загинайко Т.В. за участю секретаря судового засідання Назаренко С.В., розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Ільницьких" (55131, с. Токарівка Кривоозерського району Миколаївської області, вул. Степова, буд.1; ідентифікаційний код 32093798)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агроальянс" (49083, м. Дніпро, вул. Запорізьке Шосе, 62а; ідентифікаційний код 37303065)

про визнання недійсним договору фінансового лізингу від 30 листопада 2016 № 54АА-16

Представники:

від позивача: представник не з`явився;

від відповідача: представник не з`явився.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Ільницьких" звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою (вх.№1959/19 від 10.05.2019р.) до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агроальянс, в якій просить визнати недійсним договір фінансового лізингу від 30.11.2016р. №54АА-16, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агроальянс" та Товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Ільницьких".

Позовну заяву було подано без додержання вимог, встановлених статтями 162, 164 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з чим, ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 13.05.2019р. позовну заяву залишено без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 7-ми днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Позивачем подано заяву (вх.№22276/19 від 21.05.2019р.) про усунення недоліків в позовній заяві, та виконання вимог ухвали суду від 13.05.2019р. у справі № 904/1901/19.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 27.05.2019р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, справу призначено до розгляду у підготовче засідання на 25.06.2019 о 11:30 год.

Відповідач у відзиві (вх.№26633/19 від 18.06.2019р.) на позовну заяву просить в задоволенні позовних вимог позивача відмовити, посилаючись на те, що: - жодних домовленостей між сторонами про нотаріальне посвідчення договору фінансового лізингу не існувало, а законодавством для сторін зазначених договір такі дії не визнано обов`язковими; - оскільки форма договору фінансового лізингу визначена спеціальним законом - ст.6 Закону України "Про фінансовий лізинг", то застосування у цій частині (в частині визначення форми договору) до правовідносин фінансового лізингу положень ЦК України щодо форми договору найму транспортного засобу суперечить вимогам статті 806 ЦК України; - відсутні правові підстави для визнання оспорюваного договору недійсним з підстав, визначених статтею 220 ЦК України; - 04.03.2019р. між сторонами було підписано Додаткову угоду №1 до Договору, згідно якої змінено графік внесення лізингових платежів, яку сторони станом на сьогоднішній день виконують в повному обсязі; - своєю позовною заявою позивач зловживає своїми процесуальними правами та намагається спекулювати законодавством - намаганням застосувати наслідки недійсності правочину до договору фінансового лізингу, для якої такий договір став просто невигідним.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, у клопотанні (вх.№27055/19 від 19.06.2019р., яке надійшло засобами електронного зв`язку) просить: - витребувати в відповідача ліцензію на проведення господарської діяльності з надання фінансових послуг; - зобов`язати відповідача вчасно направити завірену належним чином копію бланку ліцензії на проведення господарської діяльності з надання фінансових послуг поштовим листом на адресу позивача для відома; - продовжити позивачу строк для надання відповіді на відзив; - перенести слухання справи на будь-який час 04, 05 ,08, 12, 15-18, 22-24, 26-31 липня 2019р. (вільні дні від судових процесів представника позивача), оскільки позивач тільки 18.06.2019р. отримав від відповідача відзив на позовну заяву та копію розпорядження №495.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 25.06.2019р. відкладено підготовче засідання (загальне позовне провадження) на 17.07.2019р. о 11:30 год.

Позивач у заяві (вх.№31573/19 від 17.07.2019р., яка надійшла засобами електронного зв`язку) про зміну (доповнення) підстав позову, просить визнати недійсним та розірвати договір фінансового лізингу від 30.11.2016р. №54АА-16, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агроальянс" (49083, м.Дніпро, вул. Запорізьке Шосе, 62а; ідентифікаційний код 37303065) та Товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Ільницьких" (55131, с.Токарівка Кривоозерського району Миколаївської області, вул. Степова, буд.1; ідентифікаційний код 32093798) посилаючись на те, що: - Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агроальянс", після початкового подання позову до суду, шляхом шантажу та погроз, начебто з ціллю здіснення перевірки умов його використання та утримання, забрав на території позивача, комбайн зерновий CASE IH 6130, зі Жниваркою зерновою CASE IH 3020 та Жниваркою зерновою CASE IH 4408, які є предметом договору фінансового лізингу від 30.11.2016р. №54АА-16; - відповідач змінив умови договору, забрав предмет лізингу, чим спричинив порушення умов договору, поставив позивача у невигідне становище, обмежив його право вільно користуватися предметом договору та своїми діями спричинив позивачу додаткові матеріальні втрати.

Відповідач у додаткових поясненнях по справі (вх.№31686/19 від 17.07.2019р.) зазначає, що: - лізингова компанія, що здійснює індивідуальний лізинг, має право на здійснення такої діяльності без ліцензії; - згідно розпорядження від 07.03.2017р. національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (НАЦКОМФІНПОСЛУГ) "Про видачу Товариству з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агроальянс" ліцензії на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів)" відповідач має ліцензію на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг, а саме на надання послуг фінансового лізингу).

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 17.07.2019р. повернуто без розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Ільницьких" (вх.№31573/19 від 17.07.2019р., яка надійшла засобами електронного зв`язку) про зміну (доповнення) підстав позову.

Представник позивача у судове засідання не з`явився про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення позивачу - 09.07.2019р.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 17.07.2019р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду пор суті (загальне позовне провадження) на 31.07.2019р. о 14:30 год.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 31.07.2019р. відкладено розгляд справи по суті на 07.08.2019р. о 15:30 год.

Представники сторін у судове засідання 07.08.2019р. не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином відповідно до вимог Господарського процесуального кодексу України, що підтверджується направленням ухвали суду від 31.07.2019 позивачу та відповідачу.

Відповідач к клопотанні (вх. №35453/19 від 07.08.2019р.)

Оскільки у судове засідання всі учасники провадження у справі не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось (стаття 222 Господарського процесуального кодексу України).

Дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

СУТЬ СПОРУ:

Як вбачається з матеріалів справи 30.11.2016 року між відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Агроальянс", як лізиногодавцем, та відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Ільницьких", як лізингоодержувачем, було укладено Договір фінансового лізингу №54АА-16 (надалі - Договір лізингу, а.с. 8-10), відповідно до пунктів 1.1 та 1.2 якого в порядку та на умовах, визначених Договором, лізингодавець передає на умовах фінансосового лізингу у платне користування предмет лізингу (надалі - предмет лізингу або майно), а лізингоодержувач приймає предмет лізингу та зобов`язується сплачувати лізингові платежі на умовах цього Договору; найменування, марка, модель, ціна одиниці, кількість і загальна вартість майна на момент укладення Договору наведені в Додатку №1 "Специфікація" (надалі - Специфікація); строк користування (надалі - строк лізингу) лізингоодержувачем предметом лізингу починається з дати підписання сторонами акту приймання-передачі предмета лізингу та не може були менше одного року.

Відповідно до Додатку №1 до Договору лізингу зазначено найменування майна (предмет фінансово лізингу) та його загальна вартість:

1) Самохідний зернозбиральний комбайн Case IH 6130 - усього вартість майна з урахуванням ПДВ становить 197 600,00 Доларів США;

2) Жатка для збирання зерна Case IH 3020 3B25FS - усього вартість майна з урахуванням ПДВ становить 31 200,00 Доларів США;

2) Жатка кукурудзяна Case IH MRX 870 - усього вартість майна з урахуванням ПДВ становить 31 200,00 Доларів США.

Загальна вартість майна складає: 260 000,00 (двісті шістдесят тисяч Доларів США 00 центів) Доларів США.

Згідно пунктів 4.1, 4.2 Договору лізингу предмет лізингу передається лізингодавцем та приймається в лізинг лізингоодержувачем впродовж 60 (шістдесяти) календарних днів з моменту сплати лізингоодержувачем лізингодавцю авансового платежу, а також комісії, зазначеної в пункті 3.3 Договору, та лише після виконання Лізингоодержувачем вимог щодо страхування майна; передача лізингодавцем і прийом лізингоодержувачем майна в лізинг здійснюється на підставі Акту приймання-передачі майна за адресою: 49041, м. Дніпро, вул. Запорізьке Шосе, буд 62а; майно вважається переданим лізингоодержувачу з дати підписання Акту приймання-передачі майна.

Майно переходить у власність лізингоодержувача за умови сплати лізингодавцю всієї суми лізингових платежів в розмірах та у терміни, передбачені Графіком, в тому числі сплати лізингодавцю всієї суми вартості майна, що у гривневому еквіваленті не менше вартості майна, зазначеному у Акті приймання-передачі майна, сплати штрафних санкцій відповідно до умов Договору; підтвердженням переходу права власності від лізиногодавця до лізингоодержувача є підписаний між сторонами відповідний Договір купівлі-продажу (викупу) предмета лізингу (пункт 5.1 Договору лізингу)..

З наявної в матеріалах справи інформації вбачається, що предмет лізингу було передано лізингодавцем (відповідачем) лізингоодержувачу (позивачу) відповідно до акту приймання-передачі від 10.02.2017р. (інформацію зазначено у вимозі про сплату заборгованості, а.с. 14-15).

Згідно статті 215 Цивільного кодексу України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою, третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, що вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх та непрацездатних дітей.

Отже, вирішуючи спір про визнання угоди недійсною необхідно встановити наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угод недійсними і настання відповідних наслідків, а саме: відповідність змісту угод вимогам закону; правоздатність сторін за угодою; у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Позивач, посилаючись на частини 1, 2 статті 215, статтями 220, 227 Цивільного кодексу України, стверджує, що спірний Договір фінансового лізингу від 30.11.2016р. №54АА-16 є недійсним з моменту укладення, оскільки цей договір не було посвідчено нотаріально, а також укладено відповідачем без відповідного дозволу; відповідач проти цього заперечує, що і є причиною спору.

Враховуючи викладене суд доходить висновку про необґрунтованість вимог позивача, виходячи з наступного.

Згідно із частиною 2 статті 1 Закону України "Про фінансовий лізинг" за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов`язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Відповідно частини 1 статті 2 Закону України "Про фінансовий лізинг" відносини, що виникають у зв`язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом.

Відповідно до статті 806 Цивільного кодексу України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі); до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом; до відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом; особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом.

Лізинг - це господарська діяльність, спрямована на інвестування власних чи залучених фінансових коштів, яка полягає в наданні за договором лізингу однією стороною (лізингодавцем) у виключне користування другій стороні (лізингоодержувачу) на визначений строк майна, що належить лізингодавцю або набувається ним у власність (господарське відання) за дорученням чи погодженням лізингоодержувача у відповідного постачальника (продавця) майна, за умови сплати лізингоодержувачем періодичних лізингових платежів; залежно від особливостей здійснення лізингових операцій лізинг може бути двох видів - фінансовий чи оперативний; за формою здійснення лізинг може бути зворотним, пайовим, міжнародним тощо; об`єктом лізингу може бути нерухоме і рухоме майно, призначене для використання як основні фонди, не заборонене законом до вільного обігу на ринку і щодо якого немає обмежень про передачу його в лізинг (частини 1, 2, 3 статті 292 Господарського кодексу України).

Статтею 6 Закону України "Про фінансовий лізинг" передбачено, що договір лізингу має бути укладений у письмовій формі; істотними умовами договору лізингу є: предмет лізингу; строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу); розмір лізингових платежів; інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди; строк лізингу визначається сторонами договору лізингу відповідно до вимог цього Закону.

Згідно з частинами 1, 2 статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони; правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку; правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами); правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін (частина 1 статті 209 Цивільного кодексу України).

Позивач, посилаючись на частину 2 статті 799 Цивільного кодексу України вважає, що Договір лізингу, укладений між позивачем і відповідачем, підлягав нотаріальному посвідченню.

Проте, відповідно до частини 2 статті 799 Цивільного кодексу України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Отже, зазначена правова норма містить вимоги щодо нотаріального посвідчення договору найму транспортного засобу за участю фізичної особи.

В даному випадку Договір лізингу було укладено між юридичними особами - Товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Ільницьких" та Товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Торговий дім "Агроальянс".

Відповідно до статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору; істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди; договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів (частина 7 статті 179 Господарського кодексу України).

Частиною 1 статті 180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачено, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 Цивільного кодексу України закріплений принцип свободи договору. Як встановлено її положеннями, Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості; у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Згідно із частиною 1 статті 639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Оскільки спірний договір фінансового лізингу укладений сторонами (юридичними особами) для здійснення позивачем (лізингоодержувачем) господарської діяльності та в межах визначених видів господарської діяльності відповідача, то твердження позивача про нікчемність вказаного договору у зв`язку з недодержанням сторонами положень статті 220 Цивільного кодексу України про нотаріальне посвідчення договору є помилковим, оскільки норма частини 2 статті 799 Цивільного кодексу України не підлягає застосуванню у спірних господарських правовідносинах.

Щодо відсутності ліцензії для здійснення господарської діяльності з надання фінансових послуг суд вважає за необхідне зазначити таке.

Правові засади у сфері надання фінансових послуг, здійснення регулятивних та наглядових функцій за діяльністю з надання фінансових послуг врегульовані Законом України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг".

Відповідно до статті 1 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

Фінансовими вважаються такі послуги, зокрема: послуга фінансового лізингу (пункту 5 частини 1 статті 4 Законом України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг").

Відповідно до частини першої статті 227 Цивільного кодексу України правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним, якщо юридична особа ввела другу сторону в оману щодо свого права на вчинення такого правочину, вона зобов`язана відшкодувати їй моральну шкоду, завдану таким правочином.

Як вбачається, Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Агроальянс" є особою, яка має право надавати послуги з фінансового лізингу (довідка про взяття на облік юридичної особи, як таку, що має надавати послуги з фінансового лізингу 29 травня 2012 року №242) (а.с. 47).

Відповідно до пункту 2.1 статті 2 Положення "Про надання окремих фінансових послуг юридичними особами - суб`єктами господарювання, які за своїм правовим статусом не є фінансовими установами", затвердженим розпорядженням Нацкомфінпослуг від 22.01.2004р. №21, юридична особа має можливість надавати послугу з фінансового лізингу, якщо у предметі діяльності, визначеному установчими (засновницькими) документами, передбачено здійснення діяльності з надання послуг з фінансового лізингу та враховано вимоги законодавства щодо можливості суміщення фінансових послуг, а також за наявності, у тому числі, довідки про взяття на облік юридичної особи, виданої Нацкомфінпослуг.

Таким чином, укладення між сторонами Договору фінансового лізингу не суперечить вимогам законодавства.

Тому у господарського суду відсутні підстави для визнання договору фінансового лізингу недійсним.

Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

Позивачем не доведено ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

З урахуванням викладеного позовні вимоги задоволенню не підлягають.

У відповідності до вимог пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, судові витрати у справі слід віднести за рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Ільницьких".

Керуючись статтями 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Ільницьких" (55131, с.Токарівка Кривоозерського району Миколаївської області, вул. Степова, буд.1; ідентифікаційний код 32093798) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агроальянс" (49083, м.Дніпро, вул. Запорізьке Шосе, 62а; ідентифікаційний код 37303065) про визнання недійсним договору фінансового лізингу від 30 листопада 2016 № 54АА-16 - відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Ільницьких".

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В. Загинайко

Дата підписання рішення,

оформленого відповідно до статті 238 ГПК України,

12.08.2019р.