СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" серпня 2019 р. Справа № 905/2319/17

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Бородіна Л.І., суддя Лакіза В.В., суддя Шутенко І.А.,

за участю секретаря судового засідання Бєлкіної О.М.,

за участю представників сторін:

від позивача: Заруцький Р.М., адвокат (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 26.03.2019 серія ПТ №2650) - за довіреністю від 22.10.2018 №227;

від відповідача: Костікова О.О., адвокат (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 14.07.2010 №3495) - за довіреністю від 27.12.2018 №09-18/6942;

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь», м.Маріуполь, Донецька область,

на рішення Господарського суду Донецької області від 18.03.2019 (суддя Фурсова С.М.), ухвалене в м. Харкові о 14 год. 10 хв., повний текст якого складений 28.03.2019,

у справі №905/2319/17,

за позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю «ДіПі Інжинірінг», м. Київ,

до відповідача: Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь», м.Маріуполь, Донецька область,

про стягнення заборгованості у сумі 1122695,90грн, пені у сумі 47260,20грн, 3% річних у сумі 5423,34 грн, інфляційних втрат у сумі 5513,00грн,

ВСТАНОВИЛА:

10.10.2017 ТОВ "ДіПі Інжинірінг" звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до ПрАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь" про стягнення заборгованості (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог) в сумі 1122695,90грн, пені в сумі 47260,20грн, 3% річних в сумі 5423,34грн, інфляційних в сумі 5513,00грн (т.1, а.с.3-74; т.2, а.с. 224-226).

Рішенням Господарського суду Донецької області від 11.04.2018 у справі №905/2319/17, яке залишено без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 31.07.2018, позовні вимоги ТОВ "ДіПі Інжинірінг" задоволені частково; стягнуто з ПрАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь" на користь ТОВ "ДіПі Інжинірінг" заборгованість в розмірі 1122695,90грн, пеню в розмірі 47260,20грн, 3% річних у розмірі 5423,34грн, інфляційні втрати у розмірі 5357,85грн, витрати на оплату судового збору в розмірі 17711,06грн; в решті позову відмовлено (т.5, а.с. 163-167, т.6, а.с.133-139).

Постановою Верховного Суду від 31.10.2018 у даній справі касаційну скаргу ПрАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь" задоволено частково; скасовано постанову Донецького апеляційного господарського суду від 31.07.2018 та рішення Господарського суду Донецької області від 11.04.2018 у справі №905/2319/17; справу № 905/2319/17 направлено на новий розгляд до Господарського суду Донецької області (т.6, а.с.242-248).

Рішенням Господарського суду Донецької області від 18.03.2019 позовні вимоги ТОВ "ДіПі Інжинірінг" задоволені частково; стягнуто з ПрАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь" на користь ТОВ "ДіПі Інжинірінг" 1122695,90грн заборгованості, 43838,14грн пені, 5005,39грн 3% річних, 5369,63грн інфляційних втрат, 17661,09грн судового збору; відмовлено у задоволенні позову в частині стягнення 3422,06грн пені, 417,95грн 3% річних та 143,37грн інфляційних втрат (т.7,а.с.103-111).

Рішення місцевого господарського суду з посиланням на статті ст. ст. 20, 193, 216-218, 230, 232, 237, 316 Господарського кодексу України, ст. ст. 202, 509, 525, 526, 530, 549, 598, 599, 611-612, 625, 629, 837, 854 Цивільного кодексу України, ст. ст. 1, 3 Закону України « Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», п.6 Методики розрахунку базового індексу споживчих цін, затвердженої Наказом Державного комітету статистики України від 27.07.2007 №265, мотивовано тим, що матеріалами справи доведено факт виконання позивачем робіт за договором від 17.01.2017 №035/37 про виконання робіт з порізки та запилювання торців незавершеної продукції (сортовий і фасонний прокат), у т.ч. роботи з розмітки, маркування, пакування, зачистки поверхневих дефектів сортової та фасонної продукції ВПЦ на суму 1277851,24грн і неповне невиконання відповідачем своїх зобов`язань з оплати цих робіт на суму 1122695,90грн, а також обґрунтованістю нарахування 43838,14грн пені, 5005,39грн 3% річних, 5369,63грн інфляційних втрат.

Також, суд дійшов висновку про наявність підстав для надання оцінки правомірності нарахування штрафних санкцій і застосування оперативно-господарської санкції в межах цієї справи з тих підстав, що окреме оскарження оперативно-господарської санкції є неефективним способом захисту з огляду на те, що самостійне оскарження позивачем оперативно-господарської санкції не відновить права позивача на отримання коштів за виконані роботи, якщо така плата мала б бути отримана. При цьому, суд зазначив, що відповідачем не надано доказів надання позивачеві на початку кожної зміни за актом приймання-передачі продукції для виконання робіт у відповідності до п.9.1 договору від 17.01.2017 №035/37, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що відповідач не довів факту протиправної поведінки та вини позивача щодо невиконання обсягу робіт, що зазначений у відповідних змінних завданнях, що виключає право відповідача на нарахування штрафу у відповідності до п.15.1 цього договору та додатку №21 до нього. Крім того, суд дійшов висновку про передчасність застосування відповідачем оперативно-господарської санкції з огляду на той факт, що відповідач не звертався до суду за стягненням штрафних санкцій з позивача за договором від 17.01.2017 №035/37.

Відмовляючи у задоволення позову щодо стягнення 3422,06грн пені, 417,95грн 3% річних та 143,37грн інфляційних втрат, суд дійшов висновку про неправильне визначення позивачем періоду їх нарахування.

ПрАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь» з рішенням господарського суду першої інстанції не погодилося та 15.04.2019 звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Донецької області від 18.03.2019 у справі №905/2319/17 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі (т.7,а.с.122-132).

В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник посилається на те, що змінні завдання відповідно до умов спірного договору є єдиними та належними доказами, що можуть бути підставою для нарахування штрафних санкцій. За невиконання змінних завдань з порізки та запилювання торців незавершеної продукції в великосортовому прокатному цеху відповідачем нараховані позивачеві штрафні санкції у розмірі 1491000,00грн. При цьому скаржник зазначає, що ПрАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь», скориставшись своїм правом, визначеним п.15.8 договору від 17.01.2017 №035/37, повідомив позивача про зменшення дебіторської заборгованості підрядника на суму штрафних санкцій за порушення умов договору позивачем. Скаржник вважає, що оскільки сума нарахованого штрафу у розмірі 1491000,00грн перевищує суму основного боргу, визначеного позивачем у позові, - 1122695,90грн, то, відповідно, відсутня сума, яка підлягає сплаті відповідачем. Крім того, ПрАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь» вважає, що позивачем не підтверджені об`єми виконаних робіт, а акти прийому-передачі, надані ТОВ «ДіПі Інжинірінг», не є належним доказом, оскільки вони не містять відомостей про фактично переданий об`єм продукції в роботу. Крім того, відповідач просить суд зменшити суму пені на 90% від суми, що підлягає стягненню з відповідача, оскільки ПрАТ «МК «Азовсталь» знаходиться в зоні проведення антитерористичної операції та здійснення на цій території своєї господарської діяльності негативним чином впливає на виробничу діяльність, зниження зовнішнього та внутрішнього попиту на продукцію, внаслідок чого діяльність підприємства є збитковою.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить рішення Господарського суду Донецької області від 18.03.2019 у справі №905/2319/17 залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення. При цьому вказує на те, що укладений між сторонами спору договір від 17.01.2017 №035/37 є договором підряду, за умовами якого підрядник зобов`язується виконати роботи з обробки матеріалів (металопрокату) замовника. За умовами договору передача металопродукції підряднику здійснюється на початку зміни представником замовника за актом приймання-передачі НЗП для виконання робіт з порізки та запилювання торців незавершеної продукції ВПЦ, які підписуються уповноваженими представниками сторін в двох екземплярах, які не надані відповідачем в підтвердження факту передачі металопродукції на обробку. Крім того, вказує на те, що згідно актів приймання-передачі металопродукції за формою, визначеною у додатках №13, №14, за період з 27.03.2017 по 12.10.2017 замовником фактично передано підряднику, а підрядником фактично прийнято та оброблено 17244,96тон металопродукції, тоді як за змінними завданнями заплановано було обробити 24040,50тон металопродукції. На думку позивача, зі змісту п.9.1 договору вбачається, що змінне завдання надається саме на запланований обсяг робіт та жодним чином не відображає фактичний обсяг наданої на обробку підряднику металопродукцію. Позивач зазначає, що відповідач в порушення наданих ним самим змінних завдань фактично не передав підряднику на обробку 6795,54 тон металопродукції, яка була запланована у змінних завданнях, а тому підрядник не є винним у неповному виконанні змінних завдань та не є таким, що допустив прострочення виконання зобов`язань, що власне і є підставною для застосування штрафних санкцій, відповідно до п.15.1 спірного договору. Отже, позивач вважає, що штрафи застосовані замовником безпідставно та протиправно, а тому відсутні правові підстави для застосування оперативно-господарських санкцій.

В судовому засіданні апеляційної інстанції 06.06.2019 оголошено перерву до 25.06.2019.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.06.2019, у зв`язку з відпусткою судді Плахова О.В. для розгляду справи №905/2319/17 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Бородіна Л.І., суддя Лакіза В.В., суддя Шутенко І.А. (т.7,а.с.178).

В судовому засіданні апеляційної інстанції 25.06.2019 оголошено перерву до 06.08.2019.

В судовому засіданні апеляційної інстанції, 06.08.2019, представником позивача заявлено клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у господарській справі №905/1389/19 за позовом ТОВ «ДіПі Інжинірінг» до ПрАТ «МК «Азовсталь» про скасування штрафних та оперативно-господарських санкцій за договором від 17.01.2017 №035/37, оскільки основними запереченнями відповідача у справі №905/2319/17 щодо стягнення заборгованості за договором є те, що ним до позивача застосовані штрафні та оперативно-господарські санкції, що свідчить про відсутність у нього заборгованості за виконані роботи.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 227 ГПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках: об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Відповідно до статті 176 ГПК України про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, в якій, зокрема, зазначаються: за якими правилами позовного провадження (загального чи спрощеного) буде розглядатися справа; дата, час і місце підготовчого засідання, якщо справа буде розглядатися в порядку загального позовного провадження.

Оскільки позивачем не надано доказів відкриття провадження у справі за позовом ТОВ «ДіПі Інжинірінг» до ПрАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь» про скасування штрафних та оперативно-господарських санкцій за договором від 17.01.2017 №035/37, відсутні правові підстави для зупинення провадження у цій справі.

В судовому засіданні апеляційної інстанції, 06.08.2019, представником скаржника подано клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з необхідністю надання доказів порушення провадження у справі за позовом ТОВ «ДіПі Інжинірінг» до ПрАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь» про скасування штрафних та оперативно-господарських санкцій за договором від 17.01.2017 №035/37.

Суд апеляційної інстанції відмовляє у задоволенні вказаного клопотання з огляду на таке.

Відповідно до вимог частини 11 статті 270 ГПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

Зі змісту наведеної норми права вбачається, що суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи лише за наявності таких обставин: неявка у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання; за клопотанням учасника справи, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом апеляційної інстанції поважними.

Позивач належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового засідання, про що свідчить підпис його представника на повідомленні про оголошення перерви в судовому засіданні 25.06.2019 (т.7, а.с. 176). Також, представник позивача прибув в судове засідання апеляційної інстанції, а отже у суду апеляційної інстанції відсутні правові підстави, визначені статтею 270 ГПК України, для відкладення розгляду справи.

Враховуючи відсутність правових підстав для відкладення розгляду справи, а також обмеженість строку розгляду апеляційної скарги та розумність строку її розгляду, встановленого статтею 273 ГПК України, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні клопотання заявника апеляційної скарги про відкладення розгляду справи.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги та просив скасувати рішення Господарського суду Донецької області від 18.03.2019 у справі №905/2319/17 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Представник позивача заперечив проти вимог апеляційної скарги, вважає рішення місцевого господарського суду законним та обґрунтованим, а вимоги апеляційної скарги - безпідставними.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила таке.

17.01.2017 між ПрАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь» (замовником) та ТОВ «ДіПі Інжинірінг» (підрядником) укладений договір на виконання робіт з порізки та запилювання торців незавершеної продукції (сортовий і фасонний прокат), у тому числі роботи з розмітки, маркування, пакування, зачистки поверхневих дефектів сортової та фасонної продукції ВПЦ №035/37, п.1.1 якого встановлено, що підрядник зобов`язується власними та/або залученими силами за завданням замовника згідно з умовами договору виконати роботи з порізки та запилювання торців незавершеної продукції (сортовий і фасонний прокат), у т.ч. роботи з розмітки, маркування, пакування, зачистки поверхневих дефектів сортової та фасонної продукції Великосортного прокатного цеху замовника, згідно додатку №9, завдання на виконання робіт видається підряднику на початку зміни представникам замовника (т.1,а.с.10-29).

Відповідно до п.1.3 цього договору перелік та зміст робіт з порізки та запилювання торців незавершеної продукції (сортовий і фасонний прокат), у тому числі роботи з розмітки, маркування, пакування, зачистки поверхневих дефектів сортової та фасонної продукції Великосортового прокатного цеху замовника, які зобов`язаний виконати підрядник у відповідності до умов цього договору, визначаються в додатку №9, який є невід`ємною частиною цього договору.

Згідно з п.2.1 цього договору вартість робіт, які виконує підрядник за цим договором, визначається за цінами, визначеними в додатку №1, який є невід`ємною частиною цього договору.

У пунктах 3.1, 3.2 цього договору встановлено, що підрядник зобов`язаний приступити до виконання робіт в строки, визначені в графіку виконання робіт (додаток №10 до договору). Підрядник зобов`язаний виконати роботи в строки, визначені в узгодженому сторонами графіку, який є невід`ємною частиною відповідної договірної ціни.

Пунктом 3.4 цього договору встановлено, що при виникненні обставин, які перешкоджають виконанню робіт, підрядник зобов`язаний негайно, але не пізніше триденного строку з моменту їх виникнення, повідомити про їх наявність замовника та вжити всіх необхідних заходів задля їх усунення, та після закінчення їх існування розпочати виконання своїх зобов`язань. Не повідомлення або несвоєчасне повідомлення замовника про виникнення обставин, які перешкоджають виконанню робіт, позбавляє підрядника права посилатися на факт виникнення таких обставин як на підставу для продовження строку виконання робіт та/або для звільнення від відповідальності.

При виникненні обставин, які не залежать від підрядника та перешкоджають виконанню робіт в визначений строк, цей строк може бути переглянутий замовником за умови письмового повідомлення замовника про їх наявність з обґрунтуванням цих обставин. Обставини, які не залежать від підрядника та перешкоджають виконанню робіт у встановлені строки та можуть вважатися винятковими обставинами для перегляду строків, є: форс-мажор; зупинення роботи за ініціативою замовника (п.3.5 цього договору).

Відповідно до п.4.1.1 цього договору оплата виконаних робіт з порізки та запилювання торців незавершеної продукції (сортовий і фасонний прокат), у тому числі роботи з розмітки, маркування, упаковки, зачистці поверхневих дефектів сортової та фасонної продукції здійснюється замовником підряднику за фактично виконані роботи. Виконані роботи з порізки та запилювання торців незавершеної продукції (сортовий і фасонний прокат), у тому числі роботи з розмітки, маркування, упаковки, зачистці поверхневих дефектів сортової та фасонної продукції ВЦП визначаються шляхом підписання не пізніше 25 числа кожного звітного місяця двосторонніх актів: акту приймання- передачі виконаних робіт з порізки та запиловці торців незавершеної продукції на мірні, кратні, немірні довжини (сортовий та фасонний прокат) ВПЦ (додаток №11) та акту приймання- передачі виконаних робіт на зачистку поверхневих дефектів сортової і фасонної продукції ВПЦ (додаток №12).

Згідно з п.4.1.3 цього договору розрахунок за виконані роботи у розмірі вартості виконаних робіт здійснюється замовником після підписання двосторонніх актів приймання-передачі виконаних робіт шляхом сплати грошових коштів на поточний рахунок підрядника, визначений у цьому договорі, протягом 30-ти календарних днів з дати акцепта рахунку підрядника, наданого на підставі підписаних сторонами актів прийому-передачі виконаних робіт.

У випадку виконання робіт з порушенням діючих норм та правил, несвоєчасного виконання робіт, несвоєчасної передачі виконаних робіт, у відповідності до розділу 9 цього договору, замовник перераховує підряднику грошові кошти за виконані роботи, які підлягають оплаті у відповідності до цього договору, протягом 45 банківських днів з дати акцепта рахунку підрядником, який виставлений на підставі підписаного сторонами відповідного акту приймання-передачі виконаних робіт, після усунення підрядником вищезазначених порушень (п.4.3 договору).

Пунктом 4.6 цього договору встановлено, що за ініціативою замовника розрахунки за цим договором можуть здійснюватися шляхом заліку однорідних вимог у відповідності до ст.601 ЦК України без письмової згоди підрядника. У випадку ініціювання заліку зустрічних однорідних вимог підрядником, проведення заліку може здійснюватися лише за наявності письмової згоди замовника. Сторони погодились з тим, що під зустрічними зобов`язаннями за цим договором розуміються будь-які грошові зобов`язання, у тому числі зобов`язання зі сплати штрафних санкцій або відшкодуванню збитків, виражених у грошовій формі.

Замовник має право під час виконання робіт вносити зміни та доповнення у склад та обсяг робіт, а підрядник зобов`язаний прийняти до виконання ці доповнення та зміни (п.5.1 цього договору).

Згідно з п. 9.1 договору передача металопродукції підряднику здійснюється на початку зміни представником замовника (додаток № 8 до цього договору) за актом приймання-передачі НЗП для виконання робіт з порізки та запилювання торців незавершеної продукції та актом прийому-передачі НЗП по зачистці поверхневих дефектів сортової та фасонної продукції (додаток 15, додаток 16 до договору), які підписуються уповноваженими представниками сторін в двох екземплярах. Вказані акти на початку зміни формуються представником замовника. По закінченню зміни представник замовника приймає виконання робіт.

Підрядник щомісячно не пізніше 25-го числа кожного звітного місяця, на підставі даних актів прийому-передачі (додаток №15, додаток №16 до договору) формує акт про отримані матеріали після порізки та запилювання торців незавершеної продукції на мірні, кратні, немірні довжини сортової продукції ВЦП (додаток 13 до договору) та акт про отримані матеріали після зачистки поверхневих дефектів сортової та фасонної продукції ВЦП (додаток №14 до договору), які підписуються уповноваженими представниками сторін та скріплюються печатками.

Здача-приймання виконаних робіт здійснюється сторонами щомісячно по факту виконання робіт на підставі акту прийому-передачі виконаних робіт (додаток №11, додаток №12 до договору), який підписується уповноваженими представниками сторін та скріплюється печатками. Акт приймання-передачі виконаних робіт формується не пізніше 25 числа кожного звітного місяця на підставі даних додатку №13, додатку №14, в якому замовник підтверджує об`єми виконаних робіт за звітний період. Цей акт підписується представником замовника за умови відсутності до нього зауважень.

Пунктом 9.2 цього договору встановлено, що замовник оплачує виконані роботи виходячи з документально підтверджених підрядником об`ємів виконаних робіт за цінами, які погоджені сторонами.

За результатами виконаних робіт підрядник зобов`язаний щомісячно не пізніше 25 числа кожного звітного місяця передати замовнику оформлені акти приймання-передачі виконаних робіт, а замовник зобов`язаний протягом п`яти днів, з моменту отримання актів розглянути їх та за відсутності зауважень - підписати і передати їх підряднику (п.9.3 договору).

Відповідно до п.9.4 договору у випадку виявлення неякісно виконаних робіт, замовник складає акт (додаток №18), в якому вказує перелік недоліків в роботі та строки їх усунення.

Згідно з п.11.1.34 договору підрядник повністю згоден з тим, що замовник має повне та необмежене право утримати суми штрафів з сум, які підлягають перерахуванню підряднику в оплату за цим договором, у випадку несплати штрафів у визначені цим договором строки.

Пунктом 15.2 цього договору встановлено, що у випадку порушення замовником строків оплати виконаних робіт, передбачених договором, замовник зобов`язується оплатити підряднику пеню в розмірі 0,5% від вартості виконаних, але не оплачених робіт за кожен день прострочки, але не більше подвійної облікової ставки НБУ.

У пункті 15.8 цього договору сторони встановили, що у разі порушення підрядником прийнятих на себе, у відповідності до цього договору, зобов`язань (включаючи, але не обмежуючись наступним: неякісне та/або несвоєчасне виконання робіт, та/або виконання робіт с порушенням діючих норм та правил, у зв`язку з чим завершення робіт у строк та/або згідно з завданням замовника стає явно неможливим), замовник вправі застосувати до підрядника одну чи одночасно усі (на власний розсуд) оперативно-господарські санкції, зокрема, зменшити суму грошових коштів, що підлягають перерахуванню підряднику, на суму неустойки та/або штрафів, які підлягають стягненню з підрядника згідно з умовами цього договору. Вказані оперативно-господарські санкції застосовуються замовником шляхом направлення підряднику відповідного повідомлення на адресу підрядника, що зазначений в цьому договорі.

У додатку №9 до договору від 17.01.2017 №035/37 визначена загальна форма технічного завдання на виконання робіт з порізки та запилювання торців незавершеної продукції (сортовий та фасонний прокат) (т.1,а.с.40).

У додатках №15, 16 цього договору визначені форми актів приймання-передачі НЗП: для виконання робіт по зачистці поверхневих дефектів сортової та фасонної продукції ВПЦ; для виконання робіт з порізки та запілювання торців незавершеної продукції (сортовий та фасонний прокат) ВПЦ (т.1,а.с.46,47).

20.03.2017 між тими ж сторонами укладена додаткова угода до договору від 17.01.2017 №035/37, п. 2 якої сторони доповнили розділ 1 «Предмет договору» пунктом наступного змісту:

« 1.4. Щомісячно, на початку кожної зміни, майстер та/або бригадир цеху замовника передають під особистий розпис одному з уповноважених представників підрядника, вказаних в додатку №17 до договору, які повинні знаходитись на території замовника, заповнене і підписане змінне завдання на запланований обсяг робіт на зачистку поверхневих дефектів сортової і фасонної продукції ВПЦ за формою додатку №19 до цього договору і змінне завдання на запланований обсяг робіт з порізки та запилювання торців незавершеної продукції (сортовий і фасонний прокат) ВПЦ згідно форми додатку №20 до цього договору (змінне завдання за вибором замовника може бути надано підряднику шляхом його направлення на електронну адресу підрядника, зазначену у цьому договорі; змінне завдання вважається отриманим підрядником з моменту його відправлення замовником і обов`язковим для виконання). Підрядник зобов`язаний протягом зміни виконати обсяг робіт, визначений у змінному завданні. Після закінчення зміни в змінному завданні зазначається фактично виконаний обсяг робіт. Обов`язок з організації підписання змінного завдання з порізки та запилювання торців незавершеної продукції (сортовий і фасонний прокат), в т.ч. роботи з розмітки, маркування, упаковки, зачистки поверхневих дефектів сортової і фасонної продукції ВПЦ покладається на замовника. Підрядник зобов`язаний в кінці зміни надати замовнику змінне завдання для зазначення фактично виконаного обсягу робіт, у випадку не пред`явлення змінного завдання, замовник має право не підписувати акти приймання-передачі виконаних робіт за місяць (додаток №№11,12 до договору №035/37 від 17.01.2017).» (т.1,а.с.146-148).

У пункті 5 цієї додаткової угоди сторони дійшли згоди п.15.1 договору викласти в наступній редакції: «У разі несвоєчасного або неповного виконання підрядником робіт, передбачених у відповідності до змінного завдання замовника, підрядник за вимогою замовника зобов`язаний сплатити замовнику штраф у розмірі, передбаченому додатком №21 до цього договору, а також відшкодувати усі спричинені замовнику збитки.».

У додатку №3 до додаткової угоди від 20.03.2017 №1, додаток №21 до договору від 17.01.2017 № 035/37, визначений перелік порушень та штрафів за неякісне та несвоєчасне виконання робіт, зокрема, за порушення підрядником строку або об`єму робіт, зазначених у змінному завданні, розмір штрафу становить 5000,00грн за кожен випадок порушення (т.1,а.с.151).

У додатку 5 до додаткової угоди від 20.03.2017 №1 до договору від 17.01.2017 №035/37, додаток №10, визначений графік виконання робіт з порізки та запилювання торців незавершеної продукції (сортовий і фасонний прокат), у т.ч. роботи з розмітки, маркування, пакування, зачистки поверхневих дефектів сортової та фасонної продукції Великосортного прокатного цеху ПрАТ «МК Азрвсталь» (т.1,а.с.153).

На виконання умов договору від 17.01.2017 №035/37 позивачем виконані роботи з зачистки поверхневих дефектів сортової і фасонної продукції ВПЦ, а також роботи з порізки та запилювання торців незавершеної продукції на мірні, кратні, немірні довжини (сортовий та фасонний прокат) ВЦП на загальну суму 1277851,24грн, що підтверджується актами приймання-передачі виконаних робіт за договором від 17.01.2017 №035/37:

від 20.04.2017 №78 на суму 146956,38грн,

від 22.05.2017 №100 на суму 24826,02грн,

від 22.05.2017 №101 на суму 138372,94грн,

від 23.06.2017 №115 на суму 164401,81грн,

від 23.06.2017 №116 на суму 77875,39грн,

від 21.07.2017 №135 на суму 123826,96грн,

від 21.07.2017 №136 на суму 29650,60грн,

від 21.08.2017 №152 на суму 133559,69грн,

від 21.08.2017 №153 на суму 51986,78грн,

від 21.09.2017 №176 на суму 96616,69грн,

від 21.09.2017 №177 на суму 34388,92грн,

від 14.10.2017 №187 на суму 209521,16грн та №188 на суму 45867,90грн, які підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками сторін договору (т. 1, а.с. 50-58; т.2, а.с. 231-234).

Також, позивачем виставлені рахунки на оплату виконаних робіт на загальну суму 1277851,24грн:

-№ГОІНЖ000078 від 20.04.2017 на суму 146956,38грн;

-№ ГОІНЖ000100 від 22.05.2017 на суму 24826,02грн;

-№ГОІНЖ000101 від 22.05.2017 на суму 138372,94грн;

-№ ГОІНЖ000115 від 23.06.2017 на суму 164401,81грн;

-№ ГОІНЖ000116 від 23.06.2017 на суму 77875,39грн;

-№ ГОІНЖ000135 від 21.07.2017 на суму 123826,96грн;

-№ ГОІНЖ000136 від 21.07.2017 на суму 29650,60грн;

-№ ГОІНЖ000152 від 21.08.2017 на суму 133559,69грн;

-№ГОІНЖ000153 від 21.08.2017 на суму 51986,78грн;

-№ ГОІНЖ000176 від 21.09.2017 на суму 96616,69грн;

-№ГОІНЖ000177 від 21.09.2017 на суму 34388,92грн;

-№ГОІНЖ000187 від 14.10.2017 на суму 209521,16грн;

-№ ГОІНЖ000188 від 14.10.2017 на суму 45867,90грн, які акцептовані замовником (т.1,а.с.59-67, т.2,а.с.239-242).

Повідомленням від 12.05.2017 ПрАТ «МК «Азовсталь» звернулось до ТОВ «ДіПі Інжинірінг», в якому зазначило про те, що станом на 11.05.2017 за ним рахується дебіторська заборгованість за договором від 17.01.2017 №035/37 за штрафними санкціями у розмірі 10000грн та повідомило, що на суму дебіторської заборгованості підрядника по штрафним санкціям за порушення умов договору від 17.01.2017 №035/37 в розмірі 10000грн буде зменшена сума грошових коштів, яка підлягає перерахуванню ТОВ «ДіПі Інжинірінг» по рахунку №ГОІНЖ000077 від 20.04.2017 (т.1,а.с.97,98).

Відповідно до аналогічних повідомлень ПрАТ «МК «Азовсталь» від 21.06.2017 №0121/220, від 27.07.2017 №0121/279-1, від 28.08.2017 №0121/338, від 29.09.2017 №0121/382-1, від 26.10.2017 №0121/402-2 останній застосував до позивача оперативно-господарську санкцію у вигляді зменшення суми грошових коштів, що підлягає перерахуванню позивачу, на суму штрафів, які підлягають стягненню з Позивача у розмірі 1491000,00грн у відповідності до п. 15.8 договору №035/37 від 17.01.2017.

30.08.2017 ТОВ "ДіПі Інжиніріннг" звернулось до ПрАТ «МК «Азовсталь» з претензію, у якій просило сплатити заборгованість у сумі 736301,23грн, яка виникла за договором від 17.01.2017 №035/37, та повідомило, що у разі непогашення суми боргу буде змушене звернутися за захистом своїх порушених прав до суду (т.1, а.с.68,69).

10.10.2017 ТОВ "ДіПі Інжинірінг" звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до ПрАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь" про стягнення заборгованості (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог) в сумі 1122695,90грн, яка виникла у зв`язку з несвоєчасною оплатою відповідачем робіт, виконаних за договором підряду від 17.01.2017 №035/37, пені в сумі 47260,20грн, 3% річних в сумі 5423,34грн, інфляційних в сумі 5513,00грн (т.1, а.с.3-74; т.2, а.с. 224-226).

18.03.2019 місцевим господарським судом прийнято оскаржуване рішення з підстав, зазначених вище (т.7,а.с.103-111).

Перевіривши матеріали справи, правильність їх юридичної оцінки та застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Предметом позову у даній справі є стягнення заборгованості за договором про виконання робіт з порізки та запилювання торців незавершеної продукції (сортовий і фасонний прокат), у тому числі роботи з розмітки, маркування, пакування, зачистки поверхневих дефектів сортової та фасонної продукції ВПЦ від 17.01.2017 №035/37, пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Спірні правовідносини сторін виникли з виконання вказаного договору, який за своєю правовою природою є договором підряду, та регулюються умовами цього договору, нормами ЦК України з урахуванням особливостей, встановлених ГК України.

Статтею 174 Господарського кодексу України передбачено, що однією з підстав виникнення господарських зобов`язань є укладення господарського договору та інших угод. Зі змістом зазначеної норми кореспондуються приписи частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, відповідно до яких підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі статтею 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до частини 1 статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статті 837 ГК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

У п.1.1 договору від 17.01.2017 №035/37 встановлено, що підрядник зобов`язується власними та/або залученими силами за завданням замовника згідно з умовами договору виконати роботи з порізки та запилювання торців незавершеної продукції (сортовий і фасонний прокат), у т.ч. роботи з розмітки, маркування, пакування, зачистки поверхневих дефектів сортової та фасонної продукції Великосортного прокатного цеху замовника, згідно додатку №9, завдання на виконання робіт видається підряднику на початку зміни представникам замовника (т.1,а.с.10-29).

Відповідно до п.4.1.1 цього договору оплата виконаних робіт з порізки та запилювання торців незавершеної продукції (сортовий і фасонний прокат), у тому числі роботи з розмітки, маркування, упаковки, зачистці поверхневих дефектів сортової та фасонної продукції здійснюється замовником підряднику за фактично виконані роботи.

Виконані роботи визначаються шляхом підписання не пізніше 25 числа кожного звітного місяця двосторонніх актів: акту приймання- передачі виконаних робіт з порізки та запилювання торців незавершеної продукції на мірні, кратні, немірні довжини (сортовий та фасонний прокат) ВПЦ (додаток №11), та акту приймання - передачі виконаних робіт на зачистку поверхневих дефектів сортової і фасонної продукції ВПЦ (додаток №12).

Відповідно до п.9.3 цього договору за результатами виконаних робіт підрядник зобов`язаний щомісячно не пізніше 25 числа кожного звітного місяця передати замовнику оформлені акти приймання-передачі виконаних робіт, а замовник зобов`язаний протягом п`яти днів, з моменту їх отримання розглянути їх та за відсутності зауважень - підписати, після чого передати їх підряднику.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору позивачем здійснені роботи з порізки та запилювання торців незавершеної продукції (сортовий і фасонний прокат), у т.ч. роботи з розмітки, маркування, пакування, зачистки поверхневих дефектів сортової та фасонної продукції Великосортного прокатного цеху замовника на суму 1277851,24грн, що підтверджується актами приймання-передачі виконаних робіт за договором від 17.01.2017 №035/37, які підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками сторін договору (т. 1, а.с. 50-58; т.2, а.с. 231-234). Крім того, факт виконання цих робіт також не заперечується відповідачем.

Відповідно до статті 854 ЦК України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

Згідно з п.4.1.3 договору, укладеного між сторонами спору, розрахунок за виконані роботи у розмірі вартості виконаних робіт здійснюється замовником після підписання двосторонніх актів приймання-передачі виконаних робіт шляхом сплати грошових коштів на поточний рахунок підрядника, визначений у цьому договорі, протягом 30-ти календарних днів з дати акцепта рахунку підрядника, наданого на підставі підписаних сторонами актів прийому-передачі виконаних робіт.

Пунктом 9.2 цього договору також встановлено, що замовник оплачує виконані роботи виходячи з документально підтверджених підрядником об`ємів виконаних робіт за цінами, які погоджені сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем виставлені рахунки на оплату виконаних робіт на загальну суму 1277851,24грн, а саме: від 20.04.2017 №ГОІНЖ000078 на суму 146956,38грн, від 22.05.2017 №ГОІНЖ000100 на суму 24826,02грн, від 22.05.2017 №ГОІНЖ000101 на суму 138372,94грн; від 23.06.2017 №ГОІНЖ000115 на суму 164401,81грн, від 23.06.2017 № ГОІНЖ000116 на суму 77875,39грн, від 21.07.2017 №ГОІНЖ000135 на суму 123826,96грн, від 21.07.2017 №ГОІНЖ000136 на суму 29650,60грн, від 21.08.2017 №ГОІНЖ000152 на суму 133559,69грн, від 21.08.2017 №ГОІНЖ000153 на суму 51986,78грн, від 21.09.2017 №ГОІНЖ000176 на суму 96616,69грн, від 21.09.2017 №ГОІНЖ000177 на суму 34388,92грн, від 14.10.2017 №ГОІНЖ000187 на суму 209521,16грн, від 14.10.2017 №ГОІНЖ000188 на суму 45867,90грн, які акцептовані замовником (т.1,а.с.59-67, т.2,а.с.239-242).

Згідно зі статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Проте, відповідач оплату за виконані за роботи згідно договору 17.01.2017 №035/37 у сумі 1122695,90грн не здійснив, у зв`язку з чим місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог з частині стягнення основної суми заборгованості у розмірі 1122695,90грн, яка визначена позивачем у позовній заяві.

Відповідач у відзивах на позовну заяву та в апеляційній скарзі підтверджує факт виконання робіт позивачем за спірним договором, при цьому вказує на те, що відповідачем за невиконання змінних завдань з порізки і запилювання торців незавершеної продукції в великосортовому прокатному цеху нараховані позивачеві штрафи у розмірі 1491000,00грн. На підставі цього ПрАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь», скориставшись своїм правом, визначеним п.15.8 договору від 17.01.2017 №035/37, повідомив позивача про зменшення дебіторської заборгованості підрядника на суму штрафних санкцій за порушення умов договору позивачем. При цьому скаржник вважає, що оскільки сума нарахованого штрафу у розмірі 1491000,00грн перевищує суму основного боргу, визначеного позивачем у позові, - 1122695,90грн, то, відповідно, відсутня сума, яка підлягає сплаті відповідачем.

Суд апеляційної інстанції вважає доводи скаржника необґрунтованими з огляду на таке.

23.06.2017 між сторонами укладена додаткова угода №3 до договору від 17.01.2017 №035/37, п. 1 якої сторони доповнили розділ 1 «Предмет договору» пунктом наступного змісту:

« 1.4. Щозмінно, на початку кожної зміни, майстер та/або бригадир цеху замовника передають під особистий розпис одному з уповноважених представників підрядника, вказаних в додатку №17 до договору, які повинні знаходитись на території замовника, заповнене і підписане змінне завдання на запланований обсяг робіт на зачистку поверхневих дефектів сортової і фасонної продукції ВПЦ згідно з формою додатку №19 до цього договору і змінне завдання на запланований обсяг робіт з порізки та запилювання торців незавершеної продукції (сортовий і фасонний прокат) ВПЦ згідно з формою додатку №20 до цього договору. Змінне завдання за вибором замовника може бути надано підряднику шляхом його направлення на електронну адресу підрядника …; змінне завдання вважається отриманим підрядником з моменту його відправлення замовником і є обов`язковим для виконання). Підрядник зобов`язаний протягом зміни виконати обсяг робіт, визначений у змінному завданні. Після закінчення зміни в змінному завданні зазначається фактично виконаний обсяг робіт.» (т.1,а.с.157,158).

У пункті 5 додаткової угоди від 20.03.2017 №1 до договору від 17.01.2017 №035/37 сторони дійшли згоди п.15.1 договору викласти в наступній редакції: «У разі несвоєчасного або неповного виконання підрядником робіт, передбачених у відповідному змінному завданні замовника, підрядник на вимогу замовника зобов`язаний сплатити замовнику штраф у розмірі, передбаченому додатком №21 до цього договору, а також відшкодувати усі спричиненні замовнику збитки.» (т.1, а.с.146-148).

У додатку №3 до додаткової угоди від 20.03.2017 №1, додаток №21 до договору від 17.01.2017 № 035/37, визначений перелік порушень та штрафів за неякісне та несвоєчасне виконання робіт, зокрема, за порушення підрядником строку або об`єму робіт, зазначених у змінному завданні, розмір штрафу становить 5000,00грн за кожен випадок порушення (т.1,а.с.151).

Таким чином, умовами договору підряду від 17.01.2017 №035/37 передбачені підстави нарахування штрафу.

Приписами статті 611 ЦК України встановлено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 216 ГК учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з частинами 1, 2 статті 217 ГК України господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Відповідно до частини 1 статті 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до частин 4,5 статті 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. У разі недосягнення згоди між сторонами щодо встановлення та розміру штрафних санкцій за порушення зобов`язання спір може бути вирішений в судовому порядку за заявою заінтересованої сторони відповідно до вимог цього Кодексу.

Частиною 3 статті 232 ГК України встановлено, що вимогу щодо сплати штрафних санкцій за господарське правопорушення може заявити учасник господарських відносин, права чи законні інтереси якого порушено, а у випадках, передбачених законом, - уповноважений орган, наділений господарською компетенцією.

Частиною 1 статті 218 ГК України встановлено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Статтею 221 ГК України встановлено, що кредитор вважається таким, що прострочив виконання господарського зобов`язання, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не виконав дій, що передбачені законом, іншими правовими актами, або випливають із змісту зобов`язання, до вчинення яких боржник не міг виконати свого зобов`язання перед кредитором. Прострочення кредитора дає боржникові право на відшкодування завданих простроченням збитків, якщо кредитор не доведе, що прострочення не спричинено умисно або через необережність його самого або тих осіб, на яких за законом чи дорученням кредитора було покладено прийняття виконання. Після закінчення прострочення кредитора боржник відповідає за виконання на загальних підставах.

Якщо правопорушенню сприяли неправомірні дії (бездіяльність) другої сторони зобов`язання, суд має право зменшити розмір відповідальності або звільнити відповідача від відповідальності (частина 3 статті 219 ГК України).

Згідно зі статтею 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій.

З наведених норм права вбачається, що стягнення кредитором штрафних санкцій з боржника в позасудовому порядку можливе лише у разі відсутності між сторонами спору щодо наявності/відсутності підстав і розміру нарахування штрафних санкцій та безспірності цих вимог.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що позов в процесуальному сенсі - це звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмета і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, який одночасно становить спосіб захисту порушеного права, а підставою позову є факти, які обґрунтовують вимоги про захист прав чи законних інтересів.

Предметом позову у цій справі є стягнення заборгованості за договором про виконання робіт з порізки та запилювання торців незавершеної продукції (сортовий і фасонний прокат), у тому числі роботи з розмітки, маркування, пакування, зачистки поверхневих дефектів сортової та фасонної продукції ВПЦ від 17.01.2017 №035/37.

Підставами позову позивач визначає несвоєчасне виконання відповідачем своїх зобов`язань щодо оплати виконаних ним робіт на виконання умов договору від 17.01.2017 №035/37.

Таким чином предметом доказування у даній справі є наявність або відсутність факту виконання позивачем робіт, визначених умовами договору від 17.01.2017 №035/37 та їх оплати відповідачем.

За приписами частини 2 статті 237 ГПК України при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що предметом спору у даній справі не є стягнення штрафних санкцій з позивача на користь відповідача, а тому встановлення обставин щодо розміру та правомірності нарахування штрафних санкцій відповідачем позивачеві не входить до предмету доказування у даній справі.

При цьому суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідачем не надано до матеріалів справи доказів передачі металопродукції підряднику (позивачу у справі) на початку зміни за актом приймання-передачі продукції для виконання робіт у відповідності до п.9.1 договору від 17.01.2017 №035/37, що свідчить про недоведеність факту порушення позивачем своїх зобов`язань в силу приписів статті 851 ЦК України. В судовому засіданні апеляційної інстанції позивач заперечував передачу металопродукції у кількості, яка визначена у змінних завданнях та зазначив, що кількість переданого матеріалу на переробку визначається актами приймання-передачі НЗП, фактичний обсяг отриманої від замовника металопродукції фіксується щомісячно виключно в актах про отримані матеріали на переробку, а отже допущене замовником (відповідачем у справі) прострочення передачі металопродукції підряднику (позивачу у справі) спричинило невиконання змінних завдань не з вини позивача. Вказані обставини свідчать про наявність між сторонами спору щодо застосування штрафних санкцій та їх розміру, який у відповідності до вимог ГПК України не підлягає вирішенню у цьому судовому провадженнї та може бути предметом окремого судового розгляду.

Відповідно до пункту 15.8 договору 17.01.2017 №035/37 у разі порушення підрядником прийнятих на себе, у відповідності до цього договору, зобов`язань (включаючи, але не обмежуючись наступним: неякісне та/або несвоєчасне виконання робіт, та/або виконання робіт с порушенням діючих норм та правил, у зв`язку з чим завершення робіт у строк та/або згідно з завданням замовника стає явно неможливим), замовник вправі застосувати до підрядника одну чи одночасно усі (на власний розсуд) оперативно-господарські санкції, зокрема, зменшити суму грошових коштів, що підлягають перерахуванню підряднику, на суму неустойки та/або штрафів, які підлягають стягненню з підрядника згідно умов цього договору. Вказані оперативно-господарські санкції застосовуються замовником шляхом направлення підряднику відповідного повідомлення на адресу підрядника, що зазначений в цьому договорі.

У пункті 15.1 договору від 17.01.2017 №035/37 та додатку 3 до додаткової угоди від 20.03.2017 №1, додаток №21 до цього договору, сторони визначили підстави нарахування, розмір та порядок сплати штрафу.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст.627 ЦК України).

За приписами статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 235 ГПК України за порушення господарських зобов`язань до суб`єктів господарювання та інших учасників господарських відносин можуть застосовуватися оперативно-господарські санкції - заходи оперативного впливу на правопорушника з метою припинення або попередження повторення порушень зобов`язання, що використовуються самими сторонами зобов`язання в односторонньому порядку. До суб`єкта, який порушив господарське зобов`язання, можуть бути застосовані лише ті оперативно-господарські санкції, застосування яких передбачено договором. Оперативно-господарські санкції застосовуються незалежно від вини суб`єкта, який порушив господарське зобов`язання.

Згідно із статтею 237 ГПК України підставою для застосування оперативно-господарських санкцій є факт порушення господарського зобов`язання другою стороною. Оперативно-господарські санкції застосовуються стороною, яка потерпіла від правопорушення, у позасудовому порядку та без попереднього пред`явлення претензії порушнику зобов`язання. Порядок застосування сторонами конкретних оперативно-господарських санкцій визначається договором. У разі незгоди з застосуванням оперативно-господарської санкції заінтересована сторона може звернутися до суду з заявою про скасування такої санкції та відшкодування збитків, завданих її застосуванням. Оперативно-господарські санкції можуть застосовуватися одночасно з відшкодуванням збитків та стягненням штрафних санкцій.

Системний аналіз положень статей 218, 235 ГК України дозволяє зробити висновок про те, що оперативно-господарські санкції до сторони господарських правовідносин можна застосувати тільки тоді, коли така сторона вчинила правопорушення у сфері господарювання. До суб`єкта, який порушив господарське зобов`язання, можуть бути застосовані лише ті оперативно-господарські санкції, застосування яких передбачено договором.

Зі змісту п.15.8 договору 17.01.2017 №035/37 вбачається, що відповідач наділений правом зменшити суму грошових коштів, що підлягають перерахуванню підряднику, на суму неустойки та/або штрафів, які підлягають стягненню з підрядника згідно умов цього договору і в силу приписів статті 235 ГПК України таке право не залежить від вини позивача.

З аналізу змісту п.15.8 договору вбачається, що фактично оперативно-господарською санкцією сторони визначили порядок сплати (стягнення) штрафних санкцій.

Однак, передумовою для застосування оперативно-господарської санкції, визначеної сторонами спору у п.15.8 договору є встановлення правомірності нарахування штрафних санкцій у зв`язку з порушенням позивачем зобов`язань за договором, які є заходом відповідальності за порушення основного зобов`язання та підлягають доведенню в загальному порядку.

У такому випадку застосування оперативно-господарської санкції, визначеної у п.15.8 спірного договору, є можливим лише у разі відсутності між сторонами спору щодо наявності підстав і розміру штрафних санкцій, а також у разі наявності судового рішення, що набрало законної сили, про стягнення штрафних санкцій, оскільки в такому випадку в судовому рішенні будуть чітко встановлені розміри боргових зобов`язань, їх розмір носитиме ясний та безспірний характер, а з моменту набрання таким судовим рішенням законної сили відповідно до пункту 9 частини 2 статті 129 та частини 1 статті 129-1 Конституції України такі судові рішення підлягатимуть обов`язковому виконанню, оскільки, як зазначив Верховний Суд у пункті 22 постанови від 31.10.2018 у цій справі, до штрафних санкцій вдаються виключно за рішенням суду.

Отже, у спірних правовідносинах між сторонами могло мати місце застосування оперативно-господарської санкції за наявності в зобов`язанні позивача зі сплати штрафних санкцій безспірності або судового рішення про стягнення штрафних санкцій.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про передчасність застосування відповідачем оперативно-господарської санкції з огляду на той факт, що відповідач не звертався до суду за стягненням штрафних санкцій з позивача, та останній заперечує правомірність застосування таких штрафних санкцій.

Отже, нараховані штрафні санкції відповідачем позивачеві не є безспірними, розмір штрафних санкцій на момент застосування оперативно-господарської санкції не підтверджений рішенням суду та заперечується позивачем, що виключає можливість стверджувати факт відсутності у відповідача перед позивачем грошових зобов`язань за фактично виконані роботи позивачем, оскільки розмір штрафних санкцій, які можуть бути стягнуті в порядку п.15.8 договору, не доведений у встановленому законом порядку.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 ЦК України).

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина 3 статті 549 ЦК України).

Згідно з п.4.1.3 договору від 17.01.2017 №035/37 розрахунок за виконані роботи у розмірі вартості виконаних робіт здійснюється замовником після підписання двосторонніх актів приймання-передачі виконаних робіт шляхом сплати грошових коштів на поточний рахунок підрядника, визначений у цьому договорі, протягом 30-ти календарних днів з дати акцепта рахунку підрядника, наданого на підставі підписаних сторонами актів прийому-передачі виконаних робіт.

Пунктом 15.2. цього договору встановлено, що у випадку порушення замовником строків оплати виконаних робіт, передбачених цим договором, замовник зобов`язується сплатити підряднику пеню в розмірі 0,5% від вартості виконаних, але не оплачених робіт за кожен день прострочки, але не більше подвійної облікової ставки НБУ.

Як правильно встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, позивачем виставлені відповідачеві рахунки від 20.04.2017 №ГОІНЖ000078, від 22.05.2017 №ГОІНЖ000100, від 22.05.2017 №ГОІНЖ000101, від 23.06.2017 №ГОІНЖ000115, від 23.06.2017 №ГОІНЖ000116, від 21.07.2017 №ГОІНЖ000135, від 21.07.2017 №ГОІНЖ000136, від 21.08.2017 № ГОІНЖ000152, від 21.08.2017 №ГОІНЖ000153, від 21.09.2017 № ГОІНЖ000176, від 21.09.2017 №ГОІНЖ000177, від 14.10.2017 №ГОІНЖ000187, від 14.10.2017 № ГОІНЖ000188, які акцептовані відповідачем 30.04.2017, 31.05.2017, 31.05.2017, 30.06.2017, 30.06.2017, 31.07.2017, 31.07.2017, 31.08.2017, 31.08.2017, 21.09.2017, 21.09.2017, 14.10.2017,14.10.2017 (т.2,а.с.136-144, т.7, а.с.57-65), відповідно, а отже, як правильно встановлено судом першої інстанції з урахуванням вимог Цивільного кодексу України та умов договору, строк виконання відповідачем зобов`язання слід відраховувати з моменту акцептування ним рахунку, а пеню - з наступного дня після спливу строку оплати, визначеного п.4.1.3 договору від 17.01.2017 №035/37.

Здійснивши перевірку правильності нарахування пені, з урахуванням умов договору, вимог чинного законодавства, зокрема, статей 253-255 ЦК України, статті 232 ГК України, за наявності встановленого факту прострочення відповідачем грошового зобов`язання за договором від 17.01.2017 №035/37, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в частині задоволення позову щодо стягнення пені у розмірі 43838,14грн, яка нарахована по кожному з виставлених рахунків окремо з урахуванням порядку визначення строку оплати, який відраховується з дати акцепту рахунку замовником, а не з дати його виставлення.

Щодо заявленого клопотання відповідача про максимальне зменшення пені на 90%, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Відповідно до частини 3 статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до частини 1 статті 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Правовий аналіз названих статей свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду.

Вирішуючи питання про зменшення розміру штрафу, який підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені (штрафу) наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідачем в обґрунтування підстав, викладених у клопотання про зменшення пені, не надано жодного доказу, який би підтверджував викладені обставини.

Так, відповідачем не надано належних доказів, які б свідчили про наявність поважних причин неможливості своєчасного виконання договору від 17.01.2017 №035/37.

Доказів в підтвердження важкого матеріального становища чи неможливості здійснення розрахунків або інших підстав, які б свідчили про винятковість даного випадку, скаржником також не наведено.

Відповідач посилається на те, що ПрАТ «МК «Азовсталь» знаходиться в зоні проведення антитерористичної операції та здійснює на цій території свою господарську діяльність, внаслідок чого діяльність підприємства є збитковою.

При цьому матеріали справи не містять жодного належного доказу в розумінні статті 76 ГПК України, які б підтверджували збитковість ПрАТ «МК «Азовсталь».

Також відповідачем не доведено, що даний випадок є винятковим, виходячи з інтересів сторін та не обґрунтовано причин неналежного виконання зобов`язань відповідачем, а отже вимоги відповідача в частині зменшення пені не підтвердженні будь-якими належними та допустимими доказами, що свідчить про відсутність правових підстав для зменшення пені.

Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (76 ГПК України).

Згідно із статтею 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до вимог статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, за наявності встановленого факту прострочення відповідачем грошового зобов`язання за договором від 17.01.2017 №035/37, судом першої інстанції правомірно задоволено позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 5005,39грн та інфляційних втрат у сумі 5369,63грн за період з червня 2017року по грудень 2017року.

Доводів в обґрунтування безпідставності прийняття рішення місцевим господарським судом щодо стягнення 3% річних, інфляційних втрат відповідачем суду апеляційної інстанції не наведено.

За таких обставин, враховуючи межі перегляду рішення місцевого господарського суду, визначені частиною 1 статті 269 ГПК України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду вважає, що при прийнятті оскаржуваного рішення господарський суд Донецької області забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх фактичних обставин справи, дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, через що підстави для його скасування відсутні.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при перегляді оскаржуваного рішення в апеляційному порядку та відхиляються судовою колегією апеляційної інстанції за необґрунтованістю, у зв`язку з чим апеляційна скарга ПрАТ «МК «Азовсталь» не підлягає до задоволення, рішення Господарського суду Донецької області від 18.03.2019 у справі №905/2319/17 слід залишити без змін.

Відповідно статті 129 ГПК України судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст.129, 269, 270, п.1 ч.1 ст.275, ст.ст. 276, 281- 284 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Донецької області від 18.03.2019 у справі №905/2319/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строки оскарження в касаційному порядку встановлені статтями 286-289 ГПК України.

Повний текст постанови складений 14.08.2019.

Головуючий суддя Л.І. Бородіна

Суддя В.В. Лакіза

Суддя І.А. Шутенко