ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2019 року, м. Херсон, справа № 923/544/19

Господарський суд Херсонської області у складі судді Соловйова К.В. розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агролайф корми"

до Приватного акціонерного товариства "ВОЛНА 1"

про стягнення 131 877,38 грн.

без участі представників сторін

у с т а н о в и в:

Позиція та докази позивача

Правовими підставами позову ТОВ "Агролайф корми" (позивач) до ПрАТ "ВОЛНА 1" (відповідач) про стягнення 131 877,38 грн., з яких 83506,28 грн. основного боргу, 437,92 грн. 3% річних, 1130,13 грн. інфляційних втрат, 5 141,48 грн. пені, 41 661,57 грн. штрафу, вказано ст.ст.526, 530, 611, 612, 625 Цивільного кодексу України та ст.193 Господарського кодексу України, а в якості обставин, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги зазначено про порушення відповідачем своїх зобов`язань за укладеним між сторонами договором поставки №53/16 від 09.06.2016, а саме про нездійснення відповідачем повної оплати товару, який був отриманий ним на підставі даного договору, у встановлені у цьому договорі строки, через що у позивача виникло, в силу закону та договору, право на нарахування заявлених до стягнення грошових сум річних, інфляційних, пені та штрафу.

На підтвердження вказаних у позовній заяві обставин, якими обґрунтовано позовні вимоги, у позовній заяві зазначено та подано разом з нею: договір поставки № 53/16 від 09.06.2016 та видаткові накладні № ак-137 від 17.01.2018, № ак-382 від 05.02.2019 (а.с.15-20).

Процесуальні дії та рішення суду

Ухвалою суду від 02.07.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, встановлено строки, 24.07.2019 відповідачу для надання відзиву на позов та 29.07.2019 позивачу для надання відповіді на відзив. Проте, у вказаний встановлений судом строк відповідач відзиву на позов не надав.

Поряд з цим, відповідач належним чином повідомлений судом про місце, дату та час розгляду справи: до суду повернулося поштове повідомлення з відміткою про вручення 04.07.2019 листа з ухвалою суду від 02.07.2019 за юридичною адресою відповідача, згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.38-41).

Позивачем дотримано вимоги ч.2 ст.80 ГПК України щодо подання доказів разом з поданням позовної заяви, а тому письмові докази, які подано разом з позовною заявою прийнято судом до розгляду.

За таких обставин розгляд справи у відповідності до ч.9 ст.165 ГПК України здійснений за наявними матеріалами справи.

Від сторін не надходили будь-які заяви та клопотання з процесуальних питань.

Обставини, які встановлено судом

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Приватне акціонерне товариство "ВОЛНА 1" є теперішньою назвою суб`єкта господарювання - юридичної особи з ідентифікаційним кодом 03785444 та місцезнаходженням 75500, Херсонська обл., м.Генічеськ, вул. Лазурна (колишня К.Маркса), буд.151, оф.1 (а.с.38-41).

Поряд з цим, 09.06.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агролайф корми", як постачальником (надалі - позивач), та Публічним акціонерним товариством "Волна" (з ідентифікаційним кодом юридичної особи 03785444 та місцезнаходженням 75500, Херсонська обл., м. Генічеськ, вул. К. Маркса, буд.151, оф.1), як покупцем (надалі - відповідач) був укладений договір поставки № 53/16.

Основними умовами цього договору, які впливають на взаємовідносини сторін в межах даного спору між ними, є наступні:

- постачальник бере на себе зобов`язання поставити покупцю товар (премікси, концентрати, білково-вітамінні добавки, кормові суміші тощо), а покупець, в свою чергу, зобов`язання прийняти та оплатити вказаний товар (п.1.1.);

- покупець здійснює оплату вартості товару шляхом післяплати у розмірі 100 % вартості товару протягом двадцяти одного календарного дня з моменту отримання товару (п.5.3.);

- у випадку порушення строків оплати товару, покупець на вимогу постачальника, сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у період нарахування пені, від простроченої суми заборгованості за кожний день прострочення (п.7.2.);

- у випадку порушення строків оплати товару, покупець на вимогу постачальника сплачує штраф у розмірі двадцять п`ять відсотків від вартості неоплаченого товару (п.7.4.);

- договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення їхніми печатками договору й діє до 31.12.2016; договір автоматично продовжується на кожен новий наступний однорічний строк, за відсутності письмових заперечень будь-якої сторони договору щодо такого продовження, яке має бути надіслано іншій стороні договору не пізніше, ніж за один місяць до спливу строку дії договору (п.10.1.).

На підставі видаткових накладних № ак-137 від 17.01.2018 та № ак-382 від 05.02.2019 позивач передав відповідачеві товар загальною вартістю 166 646,3 грн., з урахуванням податку на додану вартість, зокрема, за першою з цих накладних товар вартістю 107 445,80грн., а за іншою - вартістю 59 200,50 грн.

У позовній заяві стверджується про здійснення відповідачем часткової оплати цього товару, тому, за обліком позивача, несплачений відповідачем залишок вартості вказаного товару складає 83506,28 грн.

У зв`язку з невиконанням відповідачем договірного зобов`язання щодо здійснення в повному обсязі оплати вказаного товару позивача, за виконаним позивачем розрахунком відповідачу нараховані 437,92 грн. 3% річних, 1130,13 грн. інфляційних втрат, 5 141,48 грн. пені, в часових межах існування відповідних сум заборгованості, та 41 661,57 грн. штрафу.

Правові норми, що підлягають застосуванню

Відповідно до ст.173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінськогосподарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з ст.174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір.

Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону та договору. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно з ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно з ч.7 ст.193 Господарського кодексу України одностороння відмова від виконання умов договору не допускається

Відповідно до ч. 1 ст.203 Господарського кодексу України господарське зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст.265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки другій стороні покупцеві товар, а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки не врегульованих Господарським кодексом України, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу. Відповідно ж до ч.1 та ч.2 ст.692 Цивільного кодексу України покупець після прийняття товару зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару, якщо інший строк оплати не встановлений договором.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також річні (3 %) від простроченої суми, якщо інший розмір річних не встановлено договором.

Відповідно до ч.2 ст.193 Господарського кодексу України порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених Господарським кодексом України, іншими законами або договором.

Відповідно до ч.1 ст.199 Господарського кодексу України виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

За ч.1 ст.216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором, а за ч.1 та ч.2 ст.217 Господарського кодексу України такими санкціями є заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки, серед яких - застосування штрафних санкцій.

Відповідно до ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Відповідно до ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, при цьому, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч.4 ст.231 Господарського кодексу України розмір штрафних санкцій може бути встановлений договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання тощо.

Відповідно до ч.6 ст.231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Оцінка судом встановлених обставин, з урахуванням положень правових норм, що підлягають застосуванню при вирішенні спору

Наявність укладеного між сторонами справи договору поставки від 09.06.2016 №53/16 свідчить на користь виникнення між ними майново-господарських зобов`язань, в силу яких, як-то встановлено приписами ст.ст.173-175 Господарського кодексу України, одна сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони, а інша управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Поряд з цим, у справі відсутні докази притаманного договору поставки попереднього узгодження між сторонами договору строків поставки товару, який вказаний у видаткових накладних № ак-137 від 17.01.2018 та № ак-382 від 05.02.2019, а п.1.1. та п.1.2. договору передбачено здійснення поставки товару згідно замовлень відповідача. З урахуванням цього, за своєю правовою природою, договірні відносини між сторонами, які виникли з приводу приймання-передачі товару за видатковими накладними №ак-137 від 17.01.2018 та №ак-382 від 05.02.2019, є, фактично, договірними відносинами з купівлі-продажу товару та до них застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Суду не надано доказів того, що дію укладеного між сторонами договору від 09.06.2019 №53/16 не було продовжено на 2018 та, в подальшому, на 2019 роки, автоматично, в порядку згідно п.10.1. цього договору.

Також, суду не надано доказів наявності між сторонами у 2018-2019рр господарських відносин стосовно передачі позивачем відповідачеві за плату товару (премікси, концентрати, білково-вітамінні добавки, кормові суміші тощо), які б були врегульовані положеннями іншого, ніж укладений між ними договір від 09.06.2019 № 53/16.

Крім того, суду не надано доказів того, що поставка позивачем відповідачеві вказаного у видаткових накладних № ак-137 від 17.01.2018 та № ак-382 від 05.02.2019 товару здійснювалася згідно разових замовлень відповідача, а не на підставі укладеного між ними договору від 09.06.2019 № 53/16.

Взаємовідносини сторін за таким договором в частині оплати товару врегульовано положеннями ст.ст.655, 692 Цивільного кодексу України, зокрема "покупець після прийняття товару зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару, якщо інший строк оплати не встановлений договором". В силу припису даної норми та з урахуванням положень п.5.3. укладеного між сторонами договору від 09.06.2019, відповідач повинен був здійснити оплату повної вартості вказаного у видаткових накладних № ак-137 від 17.01.2018 та № ак-382 від 05.02.2019 протягом двадцяти одного календарного дня з моменту отримання товару за кожною з цих накладних. Докази іншого у справі відсутні.

Позивачем виконано передбачений для нього як для продавця товару ст.655 Цивільного кодексу України обов`язок передати товар покупцеві. Вказаний у видаткових накладних №ак-137 від 17.01.2018 та № ак-382 від 05.02.2019 товар був переданий позивачем відповідачеві та прийнятий відповідачем від позивача без будь-яких зауважень та заперечень. Докази іншого у справі, також, відсутні.

Проте, відповідачем не виконаний передбачений для нього як для покупця товару ст.692 Цивільного кодексу України обов`язок здійснити оплату повної вартості товару після його отримання від покупця. Несплачений відповідачем залишок вартості вказаного товару позивача у розмірі 83506,28 грн. утворює заборгованість відповідача перед позивачем за укладеним між ними договором купівлі-продажу, що підтверджується первинними документами - видатковими накладними №ак-137 від 17.01.2018 та № ак-382 від 05.02.2019.

У матеріалах справи відсутні будь-які докази здійснення відповідачем такої часткової оплати товару. Разом з тим суд зазначає, що відповідно до ст.14 Господарського процесуального кодексу України спір вирішується судом не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі поданих учасниками справи доказів. Тобто, зокрема, виходячи з вказаного (визначеного) позивачем розміру позовних вимог. Визначення розміру позовних вимог є виключним правом позивача. Виходячи з обставин справи заявлення позивачем позовних вимог про стягнення з відповідача 83506,28 грн. заборгованості з оплати товару, об`єктивно, не призводить та не може призвести до порушення прав та ущемлення інтересів відповідача.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо іншій розмір процентів річних не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій, а є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування коштами, належними до сплати кредиторові. Аналогічну правову позицію містить у собі п.3.1. та п.4.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань".

Розрахунки заявлених до стягнення процентів річних та інфляційних втрат судом перевірено, вони не містять арифметичних помилок, а також не є завищеними, оскільки виконані у відповідності до положень ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, а розрахунок інфляційних втрат, ще й додатково, з урахуванням положень листа Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р.

Неустойка (штраф, пеня) має безпосередню мету стимулювати боржника до виконання зобов`язання; за допомогою неустойки забезпечуються права кредитора шляхом створення таких умов, що підвищують рівень вірогідності виконання зобов`язання; неустойка стягується по факту невиконання чи неналежного виконання зобов`язання боржником, трансформуючись у такий спосіб у міру цивільно-правової відповідальності.

За п.7.2. укладеного між позивачем та відповідачем договору від 09.06.2016 № 53/16 сторони встановили можливість застосування неустойки у випадку порушення покупцем строків оплати товару, у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у період нарахування пені, від простроченої суми заборгованості за кожний день прострочення. А за п.7.4. цього ж договору сторони встановили можливість застосування неустойки у випадку порушення покупцем строків оплати товару, у вигляді штрафу в розмірі двадцять п`ять відсотків від вартості неоплаченого товару (п.7.4.);

Розрахунок заявленої до стягнення пені судом перевірено, й встановлено, що цей розрахунок відповідає положенням п.7.2. укладеного між позивачем та відповідачем договору від 09.06.2016 № 53/16 та приписам ст.ст.230, 231 Господарського кодексу України, ст.549 Цивільного кодексу України, не містить арифметичних помилок, поряд з цим, містить окремі недоліки (кількість днів у періоді нарахування пені визначено меншою, ніж дійсна кількість таких днів), проте, наявність цих недоліків не призвела до нарахування більшої за розміром, ніж належить пені. Це підтверджується виконаним судом розрахунком такої пені, виходячи з визначених позивачем розміру заборгованості, на яку нараховувалася пеня, та періодів нарахування пені.

Згідно розрахунку позивача пеня нарахована за період з 27.02.2019 (перший день прострочення зобов`язання з оплати товару вартістю 59200,50 грн., який вказаний у видатковій накладній № ак-382 від 05.02.2019, на умовах п.5.3. укладеного між позивачем та відповідачем договору від 09.06.2016 № 53/16) по 27.05.2019 - день складання позовної заяви (а.с.13).

Пеня з 27.02.2019р. по 25.04.2019р. (за 58 днів) на 59200,50 грн. заборгованості становить 3386,56 грн.

3386,56 грн. = ((59200,50 грн. х 58 дн. х 2 х 18 %) /100 %) / 365 дн.

Пеня з 26.04.2019р. по 27.05.2019р. (за 32 дні) на 59200,50 грн. заборгованості становить 1816,56 грн.

1816,56 грн. = ((59200,50 грн. х 32 дн. х 2 х 17,5 %) /100 %) / 365 дн.

Загальна сума пені складає 5203,12 грн. = 3386,56 грн. + 1816,56 грн., проти нарахованих та заявлених до стягнення позивачем 5 141,48 грн.

Розрахунок заявленого до стягнення штрафу судом перевірено, й встановлено, що цей розрахунок не відповідає положенням п.7.4. укладеного між позивачем та відповідачем договору від 09.06.2016 № 53/16, приписам ч.4 ст.231 Господарського кодексу України, ст.549 Цивільного кодексу України, внаслідок чого розмір штрафу за цим розрахунком є необґрунтовано завищеним: за цим розрахунком нарахований штраф в розмірі двадцяти п`яти відсотків від вартості товару за кожною поставкою, а не від вартості неоплаченого товару за кожною поставкою.

За виконаним судом розрахунком згідно п.7.4. укладеного між позивачем та відповідачем договору від 09.06.2016 № 53/16, виходячи з того, що вартість неоплаченого покупцем товару складає 83506,28 грн., до сплати належить штраф у розмірі 20 876,58 грн.

20876,58 грн. = (83506,28 грн. / 100 %) х 25 %

Висновки суду

За вказаних встановлених судом фактичних обставин та на підставі наведених правових норм суд дійшов висновку про те, що у зв`язку з простроченням відповідачем виконання його договірного зобов`язання в частині оплати товару позивача, позовні вимоги в частині стягнення 83506,28 грн. основного боргу (з оплати товару), 437,92 грн. 3% річних, 1130,13 грн. інфляційних втрат та 5 141,48 грн. пені підлягають задоволенню в повному обсязі, а позовні вимоги в частині стягнення 41 661,57 грн. штрафу підлягають частковому задоволенню в розмірі 20876,58грн. У стягненні 20784,99 грн. штрафу має бути відмовлено.

Розподіл судових витрат

Судовими витратами у даній справі є витрати позивача на сплату судового збору за платіжним дорученням від 03.06.2019 № 1265 у сумі 1978,17 грн., з яких відповідно до положень п.2 ч.1 ст.129 ГПК України, а саме "у спорах, що виникають при виконанні договорів, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог" 1665,64 грн. підлягають стягненню з відповідача, а інші відносяться на позивача, у зв`язку з задоволенням позову на 84,2% (84,2%=131877,38грн (розмір заявлених вимог) /111092,39грн. (розмір задоволених вимог)).

Керуючись ст.ст. 129, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "ВОЛНА 1" (75500, Херсонська область, м.Генічеськ, вул.Лазурна, буд.151, оф.1; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 03785444) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агролайф корми" (81151, Львівська область, Пустомитівський район, село Давидів, вул.Львівська, буд.2А; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 36874925) 83506,28 грн. заборгованості з оплати товару, 437,92 грн. річних, 1130,13 грн. інфляційних втрат, 5141,48грн. пені, 20876,58грн. штрафу та 1665,64грн. компенсації по сплаті судового збору.

3. Відмовити у стягненні 20 784,99 грн. штрафу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.В. Соловйов