УХВАЛА

08 серпня 2019 року

м. Київ

Справа № 908/1654/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Банаська О. О. - головуючого, Васьковського О. В., Пєскова В. Г.

за участю секретаря судового засідання Солоненко А. В.

учасники справи не з`явилися

розглянувши матеріали заяви Фізичної особи-підприємця Гургури Галини Валентинівни

про ухвалення додаткового рішення

у справі № 908/1654/18 Господарського суду Запорізької області

за позовом Фізичної особи-підприємця Гургури Галини Валентинівни

до Олександрівського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області

про стягнення грошових коштів

ВСТАНОВИВ:

У липні 2019 року Фізична особа-підприємець Гургура Галина Валентинівна (далі - ФОП Гургура Г. В.) звернулася до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду із заявою про ухвалення додаткового судового рішення у справі № 908/1654/18 щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу в сумі 19 700,00 грн понесених скаржником у зв`язку з переглядом справи в касаційному порядку.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 908/1654/18 визначено колегію суддів Верховного Суду у складі: Банаська О. О. - головуючого, Васьковського О. В., Пєскова В. Г., що підтверджується витягом протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 26.07.2019.

Ухвалою Верховного Суду від 05.08.2019 відкрито провадження з розгляду заяви ФОП Гургури Г. В. про ухвалення додаткового рішення у справі № 908/1654/18 та призначено дану заяву до розгляду в судовому засіданні на 08.08.2019.

У судове засідання 08.08.2019 представники сторін не з`явилися.

Розглянувши у судовому засіданні 08.08.2019 матеріали касаційної скарги ФОП Гургури Г. В., заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду встановив таке.

У серпні 2018 року ФОП Гургура Г. В. звернулася до Господарського суду Запорізької області із позовом до Олександрівського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (далі - Олександрівський ВДВС) про стягнення 638 236,88 грн, з яких: 419 888,98 грн основного боргу, 178 268,20 грн інфляційних втрат та 40 079,70 грн 3% річних.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 09.01.2019 у справі № 908/1654/18 залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 23.04.2019 позов задоволено частково. Стягнуто з Олександрівського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області на користь Фізичної особи-підприємця Гургури Галини Валентинівни 310 575,81 грн - основного боргу, 22 172,57 грн - 3 % річних, 92 821,48 грн - інфляційних втрат, 6 383,55 грн - витрат зі сплати судового збору та 8 834,97 - витрат на правову допомогу адвоката.

Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 18.07.2019 постанову Центрального апеляційного господарського суду від 23.04.2019 та рішення Господарського суду Запорізької області від 09.01.2019 у справі № 908/1654/18 залишено без змін.

Як вказувалось вище, 26.07.2019 на адресу касаційного суду надійшла заява ФОП Гургури Г. В . про ухвалення додаткового рішення у справі щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу в сумі 19 700,00 грн понесених скаржником у зв`язку з переглядом справи в касаційному порядку.

Заява обґрунтована тим, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, понесених Фізичною особою-підприємцем Гургурою Галиною Валентинівною у зв`язку із розглядом касаційної скарги Олександрівського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області у справі № 908/1654/18 не було вирішено касаційним судом під час ухвалення постанови від 18.07.2019.

Відповідно до пункту 3 частини 1, частиини 3 статті 244 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Згідно із частиною 1, пунктом 1 частини 3 статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

У відповідності до частини 1 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 ГПК України).

Частиною 4 статті 126 ГПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співрозмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини 6 статті 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно із частиною 5 статті 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У додатковій постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду (Баранець О. М. - головуючий, Стратієнко Л. В., Студенець В. І.) від 24.06.2019 у справі № 904/64/18 зроблено висновок про те, що виходячи зі змісту положень частин 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, що узгоджується з принципом змагальності сторін.

Подібний за змістом висновок зроблено Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду (Бенедисюк І. М. - головуючий, Колос І. Б., Малашенкова Т. М.) у додатковій постанові від 05.08.2019 у справі № 911/1563/18, в якій зазначено, що у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, - яка вказує на неспівмірність витрат, - доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Вказаної позиції також дотримується Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду (Ткач І. В. - головуючий, Кондратова І. Д., Стратієнко Л. В.) у додатковій постанові від 26.06.2019 у справі № 910/9241/18, в якій судом зазначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 126 ГПК України).

Водночас у додатковій постанові від 25.06.2019 у справі № 909/371/18 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду (Баранець О. М. - головуючий, Вронська Г. О., Студенець В. І.) дійшов висновку, що виходячи зі змісту норм статей 3, 11, 15 Господарського процесуального кодексу України, питання про співмірність заявлених відповідачем до стягнення витрат на професійну правничу допомогу має вирішуватись із застосуванням критеріїв пропорційності та розумності, керуючись принципом верховенства права.

Наведене вище свідчить про існування в межах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду різного підходу стосовного можливості розгляду питання зменшення витрат на професійну правничу допомогу за клопотанням сторони або за відсутності відповідного клопотання сторони.

Відповідно до частини 2 статті 302 ГПК України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати, передає справу на розгляд об`єднаної палати, якщо ця колегія або палата вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи об`єднаної палати.

Згідно з частиною 3 статті 303 ГПК України про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду суд постановляє ухвалу із викладенням мотивів необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у рішенні, визначеному в частинах першій - четвертій статті 302 цього Кодексу, або із обґрунтуванням підстав, визначених у частинах п`ятій або шостій статті 302 цього Кодексу.

Відповідно до частини 4 статті 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Аксіс та інші проти Туреччини" (Aksis and Other v. Turkey) зазначено, що очевидні суперечності у прецедентій практиці вищого суду та невиконання механізму, спрямованого на забезпечення гармонізації судової практики стали причиною порушення прав громадян на справедливий судовий розгляд.

Отже, за наявності різної судової практики щодо можливості розгляду питання зменшення витрат на професійну правничу допомогу за клопотанням сторони або за відсутності відповідного клопотання сторони, колегія судів у цій справі вважає за необхідне для формування за наведених вище обставин єдиної правозастосовчої практики справу № 908/1654/18 відповідно до вимог частини 2 статті 302 ГПК України необхідно передати на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

На підставі викладеного та керуючись статтями 234, 235, 302, 303, 326 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду

УХВАЛИВ:

1. Справу № 918/1654/18 разом із заявою Фізичної особи-підприємця Гургури Галини Валентинівни про ухвалення додаткового судового рішення у справі у даній справі передати на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий О. О. Банасько

Судді О. В. Васьковський

В. Г. Пєсков