УХВАЛА

м. Київ

06.08.2019Справа № 910/15100/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Гулевець О.В. за участю секретаря судового засідання Письменної О.М. розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Приватного акціонерного товариства "Ерлан"

до 1) Національного банку України

2) Компанії ЕЛБРОУФ ІНТЕРНЕШІОНАЛ КОРП. (ALBROATH INTERNATIONAL CORP.)

3) Компанії СОФІТ ВЕНЧЕРЗ ЛТД. (SOFET VENTURES LTD)

4) Компанії ЕВЕРРІН КОММЕРШІАЛ С.А. (EVERRIN COMMERCIAL S.A.)

5) Компанії СЛІНФОРД ІНВЕСТМЕНТС ЛІМІТЕД (SLINFORD INVESTMENTS LIMITED)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача 1 - Акціонерне товариство комерційний банк "ПРИВАТБАНК"

про визнання недійсним іпотечного договору та визнання неправомірними дій відповідачів

за участю представників:

від позивача: Переяславська М.В.

від відповідача 1: Кузьменко Ю.С.

від відповідача 2: не з`явився

від відповідача 3: не з`явився

від відповідача 4: не з`явився

від відповідача 5: не з`явився

від третьої особи: Мисник Н.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Ерлан" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Національного банку України, Компанії ЕЛБРОУФ ІНТЕРНЕШІОНАЛ КОРП. (ALBROATH INTERNATIONAL CORP.), Компанії СОФІТ ВЕНЧЕРЗ ЛТД. (SOFET VENTURES LTD), Компанії ЕВЕРРІН КОММЕРШІАЛ С.А. (EVERRIN COMMERCIAL S.A.), Компанії СЛІНФОРД ІНВЕСТМЕНТС ЛІМІТЕД (SLINFORD INVESTMENTS LIMITED), про визнання недійсним іпотечного договору № 11 від 20.02.2015, укладеного між Національним банком України та ПрАТ "Ерлан" та визнання неправомірними дій відповідачів 2-5 щодо прийняття рішення про надання в заставу та іпотеку НБУ належного на праві власності ПрАТ "Ерлан" майна за іпотечним договором №11 від 20.02.2015, в забезпечення зобов`язань ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", що випливають із кредитного договору №10 від 20.05.2015.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірний договір суперечить нормам Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України "Про іпотеку", а тому позивач, посилаючись на вимоги ст.ст. 203, 215 ЦК України, просить суд визнати його недійсним з моменту укладення, а дії відповідачів щодо прийняття рішення про надання майна в заставу та іпотеку - неправомірними.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.11.2018 матеріали позовної заяви передані на розгляд судді Васильченко Т.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.11.2018 суддею Васильченко Т.В. вказану позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків протягом 10 днів з дня вручення даної ухвали та встановлено позивачу спосіб усунення недоліків позовної заяви.

23.11.2018 через загальний відділ суду від ПрАТ "Ерлан" надійшли докази усунення недоліків позовної заяви.

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду міста Києва № 05-23/2190 від 19.12.2018, у зв`язку із відрядженням судді Васильченко Т.В. для роботи у Національній школі суддів України, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №910/15100/18.

В результаті повторного автоматизованого розподілу справи № 910/15100/18, зазначена справа була передана на розгляд судді Гулевець О.В.

21.12.2018 через загальний відділ суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.12.2018 прийнято справу №910/15100/18 до свого провадження, призначено підготовче засідання на 24.01.2019, залучено до участі у справі Акціонерне товариство комерційний банк "ПРИВАТБАНК" як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача 1.

24.01.2019 через загальний відділ суду від третьої особи надійшло клопотання про роз`єднання позовних вимог.

18.02.2019 через загальний відділ суду від третьої особи надійшла заява про залишення позовної заяви без розгляду, у якій АТ КБ "ПРИВАТБАНК" просить суд визнати подання позовної заяви про визнання договору іпотеки №11 від 20.02.2015 недійсним зловживанням ПрАТ "Ерлан" своїми процесуальними правами, у зв`язку із чим, просить залишити позов без розгляду.

19.02.2019 через загальний відділ суду від позивача надійшли письмові заперечення на клопотання про роз`єднання позовних вимог та відповідь на відзив.

В судовому засіданні 24.01.2019 суд, розглянувши клопотання третьої особи про роз`єднання позовних вимог, відмовив у його задоволенні, з огляду на наступне.

У відповідності до ч. 6 ст. 173 Господарського процесуального кодексу України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи вправі до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання господарського судочинства. Розгляд позовних вимог, виділених у самостійне провадження, здійснює суддя, який прийняв рішення про роз`єднання позовних вимог.

В той же час, відповідно до ч. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

З огляду на наведене, виходячи з підстав позову, обґрунтувань заявлених позовних вимог, приймаючи до уваги те, що нормою ч. 6 ст. 173 ГПК України передбачено право суду, а не обов`язок, роз`єднати позовні вимоги, суд відмовив у задоволенні клопотання третьої особи про роз`єднання позовних вимог.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.02.2019, для повідомлення відповідачів 2,3,4,5 у відповідності до вимог Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах, підготовче засідання у справі № 910/15100/18 відкладено на 06.08.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.02.2019 зупинено провадження у справі №910/15100/18 до усунення обставин, що зумовили зупинення провадження у даній справі.

14.03.2019 через загальний відділ суду від позивача надійшло клопотання про продовження строку для надання нотаріально засвідченого перекладу ухвали на англійську та грецьку мови.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.03.2019 продовжено Приватному акціонерному товариству "Ерлан" строк до 22.03.2019 для подання перекладів документів на англійську та грецьку мови.

05.08.2019 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про продовження строку для надання нотаріально засвідченого перекладу ухвали на англійську та грецьку мови.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.08.2019 поновлено провадження у справі.

В судове засідання 06.08.2019 з`явились представники позивача, відповідача1 та третьої особи.

В судовому засіданні 06.08.2019 представник позивача надав пояснення щодо поданого клопотання про продовження строку на надання нотаріально засвідченого перекладу ухвали на англійську та грецьку мови, просив суд продовжити такий строк.

Суд, розглянувши клопотання позивача, відмовив в його задоволенні, з підстав наведених нижче.

Представник третьої особи надав суду пояснення щодо поданої до суду 18.02.2019 заяви про залишення позову без розгляду, просив суд його задовольнити.

У заява про залишення позовної заяви без розгляду, третя особа просить суд визнати позовну заяву про визнання договору іпотеки №11 від 20.02.2015 недійсним зловживанням ПрАТ "Ерлан" своїми процесуальними правами та як наслідок, залишити позов без розгляду.

Розглянувши заяву третьої особи про залишення позову без розгляду, суд відмовив в її задоволенні з огляду на наступне.

Однією з засад господарського судочинства є неприпустимість зловживання процесуальними правами (п. 11 ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно із п. 5 ч. 5 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їх обов`язків.

За приписами статті 43 Господарського процесуального кодексу України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема: подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер.

За приписами частини 2 статті 43 Господарського процесуального кодексу України, залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства. До таких дій, зокрема, віднесено подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер.

Критеріями завідомо безпідставного позову є його очевидна неправомірність, про що може свідчити подання позову всупереч наявних правових висновків у спірних правовідносинах, установлених суспільних і судових поглядах на них, тощо.

Для застосування п. 3. ч. 2 ст. 43 ГПК України важливе практичне значення також має вказівка положень закону на "завідомість" подання безпідставного позову, яка свідчить про умисний (цілеспрямований) характер дій позивача та дає змогу відрізнити зловживання процесуальними правами від реалізації права особи на звернення до суду за судовим захистом.

Однак, наявність у господарських судах одночасно трьох справ: справи №910/15100/18 про визнання недійсним іпотечного договору та визнання неправомірними дій відповідачів, справи №910/15484/17 про розірвання договору іпотеки, та справи №904/2377/18 про звернення стягнення на предмет іпотеки, позовні вимоги в яких ґрунтуються на правовідносинах, що виникли з іпотечного договору №11 від 20.02.2015 не є достатньою підставою для визнання даного позову зловживанням позивачем процесуальними правами.

Більш того, стаття 55 Конституції України встановлює, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

За змістом, відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а відповідно до статті 13 зазначеної Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правовідношення.

Крім того, в пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004 у справі №1-33/2004, зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

За таких обставин, позивач не може бути позбавлений права на пред`явлення до суду даного позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні представників учасників справи, дійшов висновку про необхідність залишення даного позову без розгляду, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України, суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору, або позивач (його представник) не з`явився у судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Як встановлено судом, ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.02.2019, для належного повідомлення відповідачів 2,3,4,5 у відповідності до вимог Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах, суд зобов`язав позивача надати суду нотаріально засвідчені переклади ухвали від 19.02.2019 на англійську та грецьку мови.

14.03.2019 позивач звернувся до суду із клопотанням про продовження строку для надання нотаріально засвідченого перекладу ухвали на англійську та грецьку мови.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.03.2019 суд продовжив позивачу строк для подання перекладів документів на англійську та грецьку мови до 22.03.2019.

Однак, нотаріально засвідчених перекладів ухвали суду для належного повідомлення відповідачів 2-5 у строки встановлені судом позивач суду не надав.

Позивачем 05.08.2019 заявлено повторне клопотання про продовження строку для надання нотаріально засвідченого перекладу ухвали на англійську та грецьку мови.

В обґрунтування свого клопотання позивач посилається на скрутне фінансове становище позивача, у зв`язку із чим позивач не мав можливості надати переклади ухвали від 19.02.2019.

Статтею 113 Господарського процесуального кодексу України визначено, що строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Частиною 2 статті 119 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Частиною 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України визначено, що основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема, є: верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; розумність строків розгляду справи судом; неприпустимість зловживання процесуальними правами. В той же час, відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.

Так, як зазначалось судом вище, з метою належного повідомлення відповідачів 2-5 у справі судом було покладено на позивача обов`язок надати суду переклади документів на англійську та грецьку мови. За заявою позивача ухвалою суду від 15.03.2019 встановлений судом строк для надання перекладів було продовжено судом. Однак, позивачем не було виконано свого процесуального обов`язку. Доказів наявності поважних причин неможливості подання перекладів ухвали суду позивачем суду не надано. Скрутне фінансове становище позивача, у розумінні процесуального законодавства, не свідчить про наявність поважних причин неможливості позивача виконувати свої процесуальні обов`язки та не є підставою для продовження встановленого судом строку.

З урахуванням наведеного, з метою недопущення порушення прав та законних інтересів всіх учасників справи у судовому процесі, суд вважає, що відсутні підстави для продовження позивачу строку на надання перекладів для повідомлення відповідачів 2-5 у справі, у зв`язку із чим, суд відмовив у задоволенні клопотання позивача про продовження строку на надання нотаріально засвідченого перекладу ухвали на англійську та грецьку мови.

Водночас, матеріали справи не містять належного повідомлення відповідачів 2-5 про час і місце розгляду даної справи.

Стаття 43 Господарського процесуального кодексу України зобов`язує учасників судового процесу та їх представників добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Однак, позивач, в порушення вищенаведених положень процесуального закону, нотаріально засвідченого перекладу ухвали на англійську та грецьку мови не надав. Доказів поважності причини неможливості надати переклади позивачем суду не надано.

На переконання суду, неподання позивачем нотаріально засвідченого перекладу ухвали на англійську та грецьку мови унеможливлює належне повідомлення відповідачів 2-5 про розгляд справи та зумовлює залишення позову без розгляду.

З урахуванням наведеного, невиконання позивачем вимог суду щодо надання нотаріально засвідченого перекладу ухвали на англійську та грецьку мови унеможливлює належне повідомлення відповідачів 2-5, перешкоджає розгляду справи, всебічному, повному і об`єктивному розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Більш того, суд зазначає, що положеннями пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 04.11.1950, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Разом з тим, право особи на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Невиконання позивачем покладених на нього процесуальних обов`язків свідчить про затягування судового процесу та порушення прав відповідачів на справедливий упродовж розумного строку розгляд справи.

Враховуючи наведені судом обставини, оскільки позивачем не виконуються покладені на нього процесуальні обов`язки, з огляду на те, що ненадання відповідних документів у даному випадку перешкоджає розгляду справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення без розгляду позову Приватного акціонерного товариства "Ерлан" на підставі п. 4 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України.

У відповідності до ч. 2 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України, про залишення позову без розгляду постановляється ухвала, в якій вирішуються питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з бюджету.

Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням).

З огляду на підстави залишення позову без розгляду, то повернення судового збору за розгляд справи не здійснюється.

Суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до ч. 4 ст. 226 ГПК України, особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення обставин, що були підставою для залишення позову без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Керуючись п. 4 ч. 1 ст. 226, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Залишити без розгляду позов Приватного акціонерного товариства "Ерлан" до Національного банку України, Компанії ЕЛБРОУФ ІНТЕРНЕШІОНАЛ КОРП. (ALBROATH INTERNATIONAL CORP.), Компанії СОФІТ ВЕНЧЕРЗ ЛТД. (SOFET VENTURES LTD), Компанії ЕВЕРРІН КОММЕРШІАЛ С.А. (EVERRIN COMMERCIAL S.A.), Компанії СЛІНФОРД ІНВЕСТМЕНТС ЛІМІТЕД (SLINFORD INVESTMENTS LIMITED) про визнання недійсним іпотечного договору та визнання неправомірними дій відповідачів.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена у порядку і строк, встановлені ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено та підписано: 12.08.2019.

Суддя О.В. Гулевець