УХВАЛА

м. Київ

06.08.2019Справа № 910/1424/19
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Контактбудсервіс", м. Київ

до Київської міської ради, м. Київ

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача:

1. Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), м. Київ

2. Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), м. Київ

3. Київська міська державна адміністрація, м. Київ

4. Державна архітектурно-будівельна інспекція України, м. Київ

5. Департамент містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), м. Київ

6. Департамент міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), м. Київ

7. Комунальне підприємство "Київблагоустрій" виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), м. Київ

третя особа-8, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Будеволюція", м. Київ

про визнання недійсним та скасування рішення, -

За розглядом клопотання Київської міської ради про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.02.2019 року

Суддя Морозов С.М.

За участю представників учасників справи:

від позивача: Шилов В.В. (адвокат за довіреністю від 06.06.2017 року);

від відповідача (заявника): Перепелицін К.М. (представник за довіреністю №225-КМТ-3298 від 26.06.2019 року);

від третьої особи 1: Філімончук І.М. (представник за довіреністю №05703-9353 від 16.05.2019 року);

від третьої особи 2: Глущенко А.М. (представник за довіреністю №074/01-2278 від 06.08.2019 року);

від третьої особи 3: Глущенко А.М. (представник за довіреністю №001-2310 від 23.07.2019 року);

від третьої особи 4: не з'явились;

від третьої особи 5: не з'явились;

від третьої особи 6: Тіхонова І.С. (представник за довіреністю №064-84 від 09.01.2019 року);

від третьої особи 7: не з'явились;

від третьої особи 8: не з'явились.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Контактбудсервіс" (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою про визнання недійсним з моменту прийняття та скасування рішення Київської міської ради (відповідач) №3/6659 від 31.01.2019 «Про розірвання договорів оренди земельних ділянок для забудови об'єктами житлового і соціально-побутового призначення у ж/м Осокорки-Центральні (1, 2, 3, 4, 5, 6 мікрорайони) у Дарницькому районі м. Києва від 08.09.2005 №63-6-00282, №63-6-00286, № 63-6-00285, №63-6-00284, №63-6-00283».

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неправомірність рішення органу місцевого самоврядування та відсутність підстав для розірвання орендодавцем в односторонньому порядку договорів оренди земельних ділянок від 05.09.2005 (реєстраційні записи від 08.09.2005 за №63-6-00282, №636-00286, №63-6-00285, №63-6-00284, №63-6-00283), які були укладені між Київською міською радою та ТОВ "Контактбудсервіс" на підставі рішення Київської міської ради від 14.07.2005 №774/3349.

07.02.2019 року позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.02.2019 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Контактбудсервіс" про забезпечення позову задоволено частково та до набрання законної сили рішенням Господарського суду міста Києва у справі №910/1424/19 заборонено Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та будь-яким іншим уповноваженим особам (в тому числі, але не виключно, суб'єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, державним кадастровим реєстраторам) вчиняти дії щодо державної реєстрації прав, внесення відомостей до Державного земельного кадастру, зокрема, щодо припинення права оренди (іншого речового права) земельних ділянок, площею 90,6379 га (кадастровий номер :96:001:0008), площею 26,7006 га (кадастровий номер :96:001:0009), площею 21,8966 га (кадастровий номер :96:001:0010), площею 15,4479 га (кадастровий номер :96:001:0011), площею 21,3596 (кадастровий номер :96:001:0013), що були передані ТОВ "Контактбудсервіс" на підставі договорів оренди земельних ділянок від 05.09.2005, зареєстрованих Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), записи від 08.09.2005 № № 63-6-00282, 63-6-00286, 63-6-00285, 63-6-00284, 63-6-00283, укладених між Київською міською радою та ТОВ "Контактбудсервіс" на підставі рішення Київської міської ради від 14.07.2005р. № 774/3349 "Про передачу Товариству з обмеженою відповідальністю "Контактбудсервіс" земельних ділянок для забудови об'єктами житлового і соціально-побутового призначення у ж/м Осокорки-Центральні (1, 2, 3, 4, 5, 6 мікрорайони) у Дарницькому районі міста Києва"; заборонено Київській міській раді, Київській міській державній адміністрації, Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Комунальному підприємству "Київблагоустрій" виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та будь-яким іншим особам, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форм власності та господарювання створювати Товариству з обмеженою відповідальністю "Контактбудсервіс" або уповноваженим ним особам, або будь-яким іншим особам перешкоди або накладати обмеження щодо використання земельних ділянок площею 90,6379 га (кадастровий номер :96:001:0008), площею 26,7006 га (кадастровий номер :96:001:0009), площею 21,8966 га (кадастровий номер :96:001:0010), площею 15,4479 га (кадастровий номер :96:001:0011), площею 21,3596 (кадастровий номер :96:001:0013), в тому числі, але не виключно, перешкоджати проведенню на вказаних земельних ділянках підготовчих і будівельних робіт, обмежувати доступ до земельних ділянок будівельної техніки та/або робочої сили, здійснювати демонтаж тимчасової огорожі будівельних майданчиків, демонтаж тимчасових під'їзних доріг та споруд, влаштованих для забезпечення заїзду на земельні ділянки будівельної техніки, здійснювати роботи з благоустрою земельних ділянок, зокрема, засипати будівельні котловани, здійснювати вирівнювання ґрунту або будь-які інші дії, які перешкоджають використанню земельних ділянок для виконання підготовчих і будівельних робіт. В іншій частині у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Контактбудсервіс" відмовлено.

11.02.2019 року до суду надійшло клопотання Київської міської ради про скасування заходів забезпечення позову у цій справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.02.2019 року позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк та спосіб для усунення її недоліків.

Окрім того, ухвалою від 12.02.2019 року призначено до розгляду клопотання Київської міської ради про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.02.2019 року у справі №910/1424/19 на 19.02.2019 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.03.2019 року у задоволенні клопотання Київської міської ради про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.02.2019 року у справі №910/1424/19 відмовлено.

05.03.2019 року та 06.03.2019 року (надіслано до суду засобами поштового зв'язку 04.03.2019 року) до суду від позивача надійшли заяви про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.03.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації); Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації); - Київську міську державну адміністрацію; Державну архітектурно-будівельну інспекцію України; Департамент містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації); Департамент міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації); Комунальне підприємство "Київблагоустрій" виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Будеволюція". Підготовче засідання у справі призначено на 02.04.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.04.2019 задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Контактбудсервіс" про видачу дублікатів виконавчих документів - ухвал Господарського суду міста Києва від 08.02.2019 року у справі №910/1424/19.

В підготовчих засіданнях 02.04.2019 та 23.04.2019 судом оголошувались перерви до 23.04.2019 та до 14.05.2019 відповідно.

Ухвалою від 14.05.2019 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 28.05.2019

В судовому засіданні 28.05.2019 в справі було оголошено перерву до 02.07.2019 року.

02.07.2019 року Київською міською радою подано до суду клопотання про скасування заходів забезпечення позову. Вказане клопотання обґрунтоване тим, що станом на 02.07.2019 року дозволи на будівництво, які мав позивач, скасовані в судовому порядку і позивач не має права на забудову спірної земельної ділянки. Відповідачем також зазначено, що суди апеляційної інстанції в справах №826/4485/18 та №826/9175/18 встановили, що земельна ділянка яку планував забудувати позивач взагалі не може бути забудована, і будівельна інспекція не має права видавати дозвіл позивачу на забудову, оскільки вони охоплюються межами зони охоронюваного ландшафту та зеленої зони загального користування. Окрім того, відповідач звернув увагу суду на те, що заходи по забезпеченню позову не пов'язані з можливістю виконання чи невиконання рішення суду за даним позовом в справі.

В судовому засіданні 02.07.2019 року судом було оголошено вступну та резолютивну частину рішення про задоволенні позовних вимог та визнано незаконним (недійсним) та скасовано рішення Київської міської ради від 31.01.2019 №3/6659 «Про розірвання договорів оренди земельних ділянок для забудови об'єктами житлового і соціально-побутового призначення у ж/м Осокорки-Центральні (1, 2, 3, 4, 5, 6 мікрорайони) у Дарницькому районі м. Києва від 08.09.2005 №63-6-00282, №63-6-00286, №63-6-00285, №63-6-00284, №63-6-00283» і стягнуто з Київської міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Контактбудсервіс" суму судового збору у розмірі 1 921,00 грн.

Ухвалою від 02.07.2019 року було призначено до розгляду клопотання Київської міської ради про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.02.2019 року у справі №910/1424/19 на 16.07.2019 року.

12.07.2019 року судом складено повний текст рішення Господарського суду міста Києва від 02.07.2019 року.

15.07.2019 року від позивача до суду надійшли заперечення на клопотання відповідача про скасування заходів забезпечення позову. В своїх запереченнях позивач зазначає, що попереднє клопотання відповідача про скасування заходів забезпечення позову, в задоволенні якого Господарським судом міста Києва було відмовлено, залишено без змін Північним апеляційним господарським судом постановою від 18.06.2019 року, а тому посилання відповідача на те, що заходи забезпечення позову не пов'язані з можливістю виконання чи не виконання рішення суду у справі є необґрунтованим та є черговою спробою розглянути питання, яке вже було вирішено Північним апеляційним господарським судом. Позивачем також вказано, що в справах №826/4485/18 та №826/9175/18 не встановлювались обставини за яких позивачу взагалі не можна здійснювати забудову земельної ділянки та обставини за яких Держархбудінспекцією не може бути на майбутнє видано позивачу дозвіл на виконання будівельних робіт, а було лише скасовано дозвіл на виконання будівельних робіт на земельній ділянці з кадастровим номером 8 000 000 000:96:001:0008 і не стосується земельних ділянок з кадастровими номерами 8 000 000 000:96:001:0009, 8 000 000 000:96:001:0010, 8 000 000 000:96:001:0011, 8 000 000 000:96:001:0013. Окрім того, як вказано в запереченнях, скасування дозволів на виконання будівельних робіт не є підставою для приведення земельних ділянок у відповідність до попереднього стану, оскільки не позбавлений права отримати новий дозвіл на виконання будівельних робіт подавши до Держахбудінспекції необхідний пакет документів.

В судовому засіданні 16.07.2019 року в розгляді клопотання Київської міської ради про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.02.2019 року у справі №910/1424/19 було оголошено перерву до 06.08.2019 року.

29.05.2019 року до суду надійшла апеляційна скарга Київської міської ради на рішення Господарського суду міста Києва від 02.07.2019 року.

В судовому засіданні 06.08.2019 року відповідачем було підтримано подане ним клопотання, яку він просив задовольнити. Представники третіх осіб, присутні в судовому засіданні 06.08.2019 просили задовольнити заяву Київської міської ради. Представник позивача просив в задоволенні клопотання відповідача відмовити.

Розглянувши клопотання Київської міської ради та заслухавши пояснення представників учасників справи в судовому засіданні, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення клопотання та скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою суду від 08.02.2019 року з огляду на наступне.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Обов'язковість судового рішення у статті 129 Конституції України та ст. 2 Господарського процесуального кодексу України визначено як одну з основних засад судочинства.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що судове рішення є обов'язковим до виконання.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 18 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

За змістом ч. 1 ст. 232 Господарського процесуального кодексу України судовими рішеннями є: 1) ухвали; 2) рішення; 3) постанови; 4) судові накази.

Як передбачено в ч. ч. 1, 2 ст. 11 ГПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Європейський суд з прав людини рішення якого відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовуються судом як джерело права, неодноразово наголошував щодо недопустимості невиконання або затягування виконання рішення національного суду в порушення прав іншої сторони.

Реальне виконання рішення суду є обов'язковою складовою реалізації особою права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справі Савіцький проти України, no. 38773/05, від 26.07.2012 та у справі Глоба проти України, no. 15729/07, від 05.07.2012 вказано, що право на суд, захищене пунктом 1 статті 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обов'язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки; усі суб'єкти права власності рівні перед законом; захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу; права і свободи людини і громадянина захищаються судом; судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій її території; обов'язковість рішень суду є однією з основних засад судочинства (частина четверта статті 13, частина перша статті 17, частина перша статті 55, частина п'ята статті 124, пункт 9 частини третьої статті 129).

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При вирішенні питання про забезпечення позову, господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду, імовірності ускладнення чи непоновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що є учасниками даного судового процесу.

При цьому, сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов'язано вирішення питання про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст.74 Господарського процесуального кодексу України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

При цьому, за змістом ст. 13 Конвенції про захист прав та свобод людини кожен, чиї права та свободи, визначені в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

При вжитті заходів забезпечення позову у цій справі суд виходив з такого:

- особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою та подати докази наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову;

- питання задоволення заяви сторони у справі про застосування заходів до забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити висновок щодо утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову;

- заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду;

- достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову;

- співмірності негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, адекватності заходу до забезпечення позову;

- ефективності захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (виходячи з предмету заявленого позову);

- існування обґрунтованих підстав вважати, що відповідачем вчиняються дії, спрямовані на припинення права користування позивача орендованими ним земельними ділянками;

- обов'язковості судових рішень в контексті наявності чинної станом на час прийняття відповідачем спірного рішення та на час розгляду заяви ухвали Господарського суду міста Києва від 25.05.2018 у справі № 910/2902/18;

- наявності зв'язку між заходами забезпечення позову і предметом заявленого ТОВ "Контактбудсервіс" позову;

- забезпечення збалансованості інтересів учасників спірних правовідносин, відповідності заяви позивача інституту забезпечення позову в господарському процесі;

- відсутності необхідності в зустрічному забезпеченні.

В іншій частині суд визнав заяву ТОВ Контактбудсервіс" передчасною, оскільки заявлені останнім заходи забезпечення позову, на думку суду, не направлені на відновлення порушеного права заявника, а відповідач та інші особи будуть нести надмірний тягар у разі задоволення судом заяви у цій частині.

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 145 Господарського процесуального кодексу України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п'яти днів з дня надходження його до суду.

Київською міською радою, викладено у клопотанні про скасування заходів забезпечення позову доводи, які зводяться до того, що предмет спору в даній справі жодним чином не пов'язаний зі спором щодо права виконання позивачем будівельних робіт і заходи забезпечення не пов'язані з можливістю виконання чи невиконання рішення суду в даній справі

Проте, суд зазначає, що ухвала суду від 08.02.2019 року про забезпечення позову була прийнята за результатами всебічного та повного з'ясування фактичних обставин, на яких ґрунтувалась заява позивача, об'єктивної оцінки доказів, які мають значення для її розгляду.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 145 Господарського процесуального кодексу України скасування заходів забезпечення позову можливе лише, зокрема, за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Суд відзначає, що доводи відповідача, викладені у його клопотанні є необґрунтованими та помилковими, оскільки вжиті судом заходи забезпечення позову є співмірними, відповідають критеріям розумності, обґрунтованості і адекватності, забезпечення збалансованості інтересів всіх учасників спірних правовідносин, запобіганню порушенню у зв'язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних інтересів учасників процесу та відповідають інституту забезпечення позову в господарському процесі.

Предметом заявленого ТОВ «Контактбудсервіс» позову є немайнова вимога про визнання недійсним з моменту прийняття та скасування рішення Київської міської ради №3/6659 від 31.01.2019 «Про розірвання договорів оренди земельних ділянок для забудови об'єктами житлового і соціально-побутового призначення у ж/м Осокорки-Центральні (1, 2, 3, 4, 5, 6 мікрорайони) у Дарницькому районі м. Києва від 08.09.2005 №63-6-00282, №63-6-00286, №63-6-00285, №63-6-00284, №63-6-00283».

Отже, судове рішення в даній справі не вимагає примусового виконання. Тому в даному випадку застосовується та досліджується така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У таких немайнових спорах має досліджуватися питання, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 18.06.2019 року встановлено обґрунтованість підстав вважати, що відповідачем вчиняються дії, спрямовані на припинення права користування позивача орендованими ним земельними ділянками, а тому невжиття заходів до забезпечення позову у цьому випадку може призвести до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Таким чином, в силу норм діючого процесуального законодавства зазначена обставина не потребує повторного дослідження та доводить безпідставність обґрунтування відповідачем свого клопотання такими обставинами, тобто неможливість їх прийняття в даному випадку.

Також суд зазначає про безпідставність доводів відповідача, що скасування дозволу на будівництво земельної ділянки 8 000 000 000:96:001:0008 є підставою для скасування заходів забезпечення позову в даній справі, оскільки судом вживались заходи щодо заборони припинення права оренди позивача за земельними ділянками з кадастровими номерами 8 000 000 000:96:001:0008, 8 000 000 000:96:001:0009, 8 000 000 000:96:001:0010, 8 000 000 000:96:001:0011, 8 000 000 000:96:001:0013, що повністю спростовує надані відповідачем пояснення, з урахуванням встановлених судом обставин, які були підтримані Північним апеляційним господарським судом міста Києва.

Відповідно до приписів статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

За приписами статті 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 в справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, Держава Україна несе обов'язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і у пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004 у справі №1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Крім того, Конституційний Суд України у пункті 9 мотивувальної частини рішення від 30.01.2003 №3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до частини 3 статті 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства є: верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; обов'язковість судового рішення; забезпечення права на апеляційний перегляд справи; забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках; розумність строків розгляду справи судом; неприпустимість зловживання процесуальними правами; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Враховуючи наведені принципи (засади) здійснення судочинства в Україні та встановлені обставини спірних правовідносин, суд дійшов висновку про передчасність вирішення питання щодо скасування вжитих ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.02.2019 у цій справі заходів забезпечення позову.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що заявником не доведено існування правових підстав, з якими законодавець пов'язує можливість скасування вжитих судом заходів забезпечення позову, а тому відмовляє у задоволенні клопотання Київської міської ради.

Керуючись ст. ст. 145, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні клопотання Київської міської ради про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.02.2019 року у справі №910/1424/19 відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена в порядку та строк, передбачені ст. ст. 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.М. Морозов