РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12.08.2019Справа № 910/7244/19

За позовомКомунального некомерційного підприємства «Херсонська міська клінічна лікарня імені Афанасія і Ольги Тропіних» Херсонської міської ради
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Неро-Н»
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача 1) Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО», 2) ОСОБА_1
простягнення 50764,92 грн

Суддя Смирнова Ю.М.

Без виклику учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне некомерційне підприємство «Херсонська міська клінічна лікарня імені Афанасія і Ольги Тропіних» Херсонської міської ради звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Неро-Н» 50764,92 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 13.12.2017 (надалі - ДТП), позивачу завдано майнової шкоди у розмірі 50764,92 грн. Оскільки ДТП сталася з вини працівника Товариства з обмеженою відповідальністю «Неро-Н», який керував транспортним засобом ЗИЛ, державний номер НОМЕР_1 , та в момент ДТП знаходився при виконанні своїх трудових обов`язків, позивач вказує, що обов`язок з відшкодування шкоди покладається на відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.06.2019 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №910/7244/19, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, залучено до участі у справі Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО» та ОСОБА_1 третіми особами, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, встановлено строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали.

01.07.2019 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти задоволення позову заперечує. В обґрунтування своїх заперечень відповідач, зокрема, зазначає, що сумнівним є право вимоги позивача щодо відшкодування матеріальних збитків, пов`язаних з деформацією електроопору, оскільки позивач не є власником цього майна; зазначає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів знищення перелічених ним матеріалів, а також вказує, що дефектний акт обстеження основних матеріальних цінностей від 13.12.2018 не є належним доказом неможливості ремонту комп`ютерної техніки.

Треті особи пояснень щодо позову не надали, своїм правом не скористалися.

За приписами ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Оскільки клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, у відповідності до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

13.12.2018 близько 11 год 40 хв в місті Херсоні по вул. Комарова, 2 сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП). Так, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом ЗИЛ 130, державний номер НОМЕР_1 , на території лікарні ім. Тропіних, рухаючись заднім ходом, не переконався в безпеці руху, внаслідок чого здійснив наїзд на перешкоду, а саме: на електроопору, в результаті чого деформував її, що призвело до матеріальних збитків, чим порушив вимоги п. 10.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306.

Зазначені обставини встановлені постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 21.01.2019 у справі №766/25401/18, а тому в силу ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України повторного доказування не потребують.

Вказаною постановою накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу у сумі 340,00 грн.

Як свідчать обставини справи, опора, на якій знаходяться електричні мережі подачі електроенергії, є власністю АТ «Херсонобленерго», але перебуває на відповідальному зберіганні позивача, оскільки згідно договору про закупівлю товарів №161 від 19.02.2018 позивач є споживачем електроенергії. Так, у позовній заяві позивач пояснив, що електроенергія, що надходила з вказаної повітряної лінії електропередач подавалася на приміщення бухгалтерії позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що внаслідок аварії, вчиненої робітником відповідача, було знищено наступне майно: шифер, балка дерев`яна (150х150); кабель електричний внутрішній 15м; кабель СІП (2х16) 50м, і для відновлення порушеного права позивачу необхідно буде купити нові матеріали, замість знищених, на суму 2050 грн. Також позивач вказує, що у зв`язку з аварійною ситуацією і для відновлення подачі електроенергії, АТ «Херсонобленерго» виконувалися роботи з заміни збитої опори, за виконання яких позивачем сплачено 3714,92 грн. Більш того, як вказує позивач, в результаті короткого замикання вигорів провід живлення електроенергії, що подавалася на бухгалтерію та АГС підприємства, та вийшли з ладу комп`ютери (3 шт.) загальною вартістю 45000,00 грн, які відновленню не підлягають. Відтак, за твердженням позивача, загальний розмір шкоди, завданої внаслідок експлуатації джерела підвищеної небезпеки - транспортного засобу ЗИЛ 130, державний номер НОМЕР_1 , становить 50764,92 грн.

Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Отже для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 Цивільного кодексу України необхідно довести такі факти: а) неправомірність поведінки особи. б) наявність шкоди; в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою; г) вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.

Частинами 1, 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Водночас, за приписами ч. 1 ст. 1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Вина особи, яка керувала транспортним засобом ЗИЛ 130, державний номер НОМЕР_1 , встановлена у судовому порядку.

З матеріалів справи слідує, що автомобіль ЗИЛ 130, державний номер НОМЕР_1 , належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «Неро-Н».

При цьому, у постанові Херсонського міського суду Херсонської області від 21.01.2019 у справі №766/25401/18 зазначено, що ОСОБА_1 працює водієм у ТОВ «Нерон-Н».

Жодних заперечень стосовно того, що на момент ДТП ОСОБА_1 був працівником Товариства з обмеженою відповідальністю «Неро-Н» та знаходився при виконанні своїх трудових обов`язків, відповідачем висловлено не було.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що в силу ст.ст. 1172, 1187 Цивільного кодексу України, відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Неро-Н» є особою, відповідальною за шкоду, заподіяну в результаті ДТП, що сталася 13.12.2018.

За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як стверджує позивач, загальний розмір завданої йому матеріальної шкоди в результаті ДТП становить 50764,92 грн.

Відповідно до Акту про заподіяння матеріальної шкоди від 13.12.2018, затвердженого головним лікарем КНП Херсонська міська клінічна лікарня ім. А. і О. Тропіних» Херсонської міської ради 17.12.2018, внаслідок ДТП було пошкоджено майно: шифер, балка дерев`яна (150х150); кабель електричний внутрішній 15м; кабель СІП (2х16) 50м; в результаті короткого замикання вигорів кабель електричний внутрішній - 15 м, вийшов з ладу комп`ютер - 2 шт. в приміщенні бухгалтерії, комп`ютер - 1 шт. в приміщенні господарської служби.

З вказаного акту про заподіяння шкоди вбачається, що загальна балансова (залишкова) вартість пошкодженого майна становить 10845,00 грн.

Водночас, визначаючи розмір збитку, позивач стверджує, що ринкова вартість пошкодженого майна становить 48750,00 грн.

За визначенням, наведеним у Національному стандарті № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», ринкова вартість - вартість, за яку можливе відчуження об`єкта оцінки на ринку подібного майна на дату оцінки за угодою, укладеною між покупцем та продавцем, після проведення відповідного маркетингу за умови, що кожна із сторін діяла із знанням справи, розсудливо і без примусу.

Проте, належних та допустимих доказів на підтвердження вказаної позивачем ринкової вартості пошкодженого майна (документа, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності) до позовної заяви не додано та не доведено, що така вартість майна еквівалентна існуючим цінам на ринку подібного майна. Тому, дані щодо ринкової вартості майна, наведені позивачем в акті про заподіяння матеріальної шкоди, до уваги судом не приймаються.

Також для долучення до матеріалів справи позивачем надано копію листа Акціонерного товариства «Херсонські міські електричні мережі» №39/05-073296 від 21.12.2018, в якому зазначено, що у зв`язку з аварійною ситуацією 13.12.2018 бригадою з експлуатації повітряних ліній ХМЕМ виконувались роботи по заміні збитої опори на території Херсонської міської клінічної лікарні ім. А. і О. Тропіних.

Так, відповідно до п.п. 1, 2, 3 Договору про надання послуги №1121873 від 10.03.2019, укладеного між Херсонським РЕМ АТ «Херсонобленерго» та Комунальним некомерційним підприємством «Херсонська міська клінічна лікарня імені Афанасія і Ольги Тропіних» (копія наявна в матеріалах справи) замовник доручає, а виконавець зобов`язується виконати роботи (послуги): монтаж стояка опори на ПЛ напругою до 10 кВ; договірна вартість робіт (послуг) розрахована на підставі затвердженої калькуляції та наданої замовником інформації щодо відстані до об`єкту виконання робіт і складає 3714,92 грн у тому числі ПДВ складає 619,15 грн. Замовник перераховує виконавцю протягом 5 днів з моменту укладення даного договору попередню оплату у розмірі 100% вартості робіт (послуг), визначених згідно п. 2 даного договору, що складає 3714,92 грн.

Пунктом 8 вказаного договору визначено, що акт прийому-передачі виконаних робіт (послуг) замовник отримує через 10 робочих днів після дня виконання робіт (послуг).

Наявною у справі копією акту прийому передачі виконаних робіт №1121873/01024 від 10.01.2019 підтверджується, що виконавець виконав, а замовник прийняв роботи вартістю 3714,92 грн, а саме: монтаж стояка опори на ПЛ напругою до 10 кВ, виконані у відповідності з договором №1121873 на виконання робіт, і замовник не має ніяких претензій щодо якості та повноти виконаних робіт.

Таким чином, наявними у справі документами підтверджується, що в результаті ДТП позивачу завдано шкоди у загальному розмірі 14559,92 грн, з яких: 10845,00 грн - вартість пошкодженого майна та 3714,92 грн - вартість робіт із заміни збитої опори.

Належних та допустимих доказів на підтвердження понесення решти заявленої до стягнення суми майнової шкоди позивачем не надано.

Суд відзначає, що, визнаючи факт завдання в результаті ДТП матеріальних збитків та заперечуючи проти визначеної позивачем суми завданої шкоди, відповідач, разом з тим, жодних доказів на підтвердження іншого розміру шкоди не надає. При цьому, вказуючи на необхідність наявності спеціальної освіти для надання висновку про непридатність комп`ютерної техніки, клопотань про призначення у справі судової експертизи у відповідній галузі відповідачем заявлено не було.

Посилання відповідача на положення п. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» до уваги судом не приймаються, оскільки жодних доказів того, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу ЗИЛ 130, державний номер НОМЕР_1 , була застрахована на підставі договору обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідачем не надано. Сам по собі факт посилання на наявність такого договору у доданій до позовної заяви Схемі місця ДТП таким доказом не є.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволення, а з відповідача на користь позивача підлягає стягненню майнова шкоду у розмірі 14559,92 грн.

У відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 129, 236, 237, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Неро-Н» (01024, м.Київ, вулиця Академіка Богомольця, будинок 7/14, приміщення 182) на користь Комунального некомерційного підприємства «Херсонська міська клінічна лікарня імені Афанасія і Ольги Тропіних» Херсонської міської ради (73000, Херсонська обл., місто Херсон, вулиця Комарова, будинок 2) майнову шкоду у розмірі 14559 (чотирнадцять тисяч п`ятсот п`ятдесят дев`ять) грн 92 коп. та судовий збір у розмірі 550 (п`ятсот п`ятдесят) грн 94 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. При цьому, згідно з п.п.17.5 п. 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Ю.М. Смирнова