СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" серпня 2019 р. Справа № 922/3249/18

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий: судді: Зубченко І.В. (доповідач), Радіонова О.О., Чернота Л.Ф.
при секретарі судового засідання: Беккер Т.М.
за участю представників:
від позивача:Калугін О.Ю., ордер серія ХВ №000045 від 10.07.2019р.
від відповідача:Харченко К.С., ордер серія ХВ № від 29.03.2019р.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Мартиненка Андрія Миколайовича, м.Харків (вх.№1458 Х/3 від 10.05.2019р.)
на рішення господарського суду Харківської області
ухвалене 10.04.2019р. (повний текст підписано 22.04.2019р. у м.Харкові)
у справі №922/3249/18 (суддя Калантай М.В.)
за позовом Фізичної особи-підприємця Мартиненка Андрія Миколайовича, м.Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Крона-Компані", м.Київ
про визнання недійсним пункту договору

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець Мартиненко Андрій Миколайович, м.Харків, позивач, звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю "Крона-Компані", м.Київ, про визнання недійсним пункту 41.3 ст.41 договору оренди №Е-1-1/Х-1 від 01.12.2016р., який передбачає право відповідача (орендодавця) припинити дію договору у разі вчинення позивачем (орендарем) істотного порушення умов договору. Позовні вимоги мотивовані тим, що передбачене оспорюваним пунктом договору право відповідача на припинення дії договору суперечить положенням чинного законодавства.

Рішенням господарського суду Харківської області від 10.04.2019р. (повний текст підписано 22.04.2019р.) у справі №922/3249/18 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що право сторони на розірвання договору в односторонньому порядку, за умови встановлення відповідного права у договорі, прямо передбачене чинним законодавством. Суд зазначив, що частиною 3 статті 291 Господарського кодексу України (далі - ГК України) передбачено можливість розірвання договору оренди у порядку, встановленому статтею 188 ГК України, яка дає можливість сторонам розірвати договір в односторонньому порядку, за умови якщо це передбачено договором. Крім того, господарський суд Харківської області зауважив, що названі норми прямо кореспондуються з положеннями цивільного законодавства щодо свободи договору та його обов`язковості для сторін.

Не погодившись із зазначеним рішенням, Фізична особа-підприємець Мартиненко А.М. звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 10.04.2019р. (повний текст підписано 22.04.2019р.) у справі №922/3249/18 та прийняти нове рішення, яким визнати недійсним пункт 41.3 статті 41 договору оренди №Е-1-1/Х-1 від 01.12.2016р.

За твердженнями скаржника, рішення місцевого господарського суду є незаконним та необґрунтованим, на підтвердження чого позивач наголошує на наступному:

- господарський суд першої інстанції, посилаючись на зміст абзацу 1 ч.3 ст.6 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), не врахував абзацу 2 цієї частини названої статті, яким встановлено заборону відступлення від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо зазначено про це, та у разі, якщо обов`язковість для сторін положень цих актів випливає з їх змісту, у той час як ч.1 ст.291 ГК України встановлено пряму заборону на односторонню відмову від договору оренди майна;

- помилковим є висновок господарського суду Харківської області про те, що ч.3 ст.291 ГК України передбачає можливість розірвання договору оренди у порядку, встановленому ст.188 ГК України, яка дає можливість сторонам розірвати договір в односторонньому порядку за умови, якщо це передбачено договором;

- висновок суду про право сторін у договорі найму визначити інші, ніж передбачені у ст.783 ЦК України, умови для розірвання договору найму на вимогу наймодавця, у контексті спірних правовідносин, з урахуванням положень ч.3 ст.291 ГК України, є безпідставним та необґрунтованим;

- підпункт 41.3.8 пункту 41.3 ст.41 договору не відповідає вимогам ст.4 ГК України, статей 1, 2, 16 ЦК України, оскільки передбачає наділення таким особистим немайновим правом, як ділова репутація, речі, а саме об`єкту нерухомого майна - нежитлової будівлі торгового центру.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.05.2019р. у справі №922/3249/18 сформовано колегію суддів у складі: головуючий (суддя-доповідач) Зубченко І.В., судді Гребенюк Н.В., Стойка О.В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 15.05.2019р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Мартиненка А.М. на рішення господарського суду Харківської області від 10.04.2019р. (повний текст підписано 22.04.2019р.) у справі №922/3249/18 та зобов`язано відповідача у строк до 30.05.2019р. включно надати до суду відзив на апеляційну скаргу.

Через канцелярію суду апеляційної інстанції 30.05.2019р. (згідно штампу канцелярії, наявного на першому аркуші документа) від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу (у межах визначеного судом строку). За змістом відзиву Товариство з обмеженою відповідальністю "Крона-Компані" наголошує, що апеляційна скарга є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. При цьому відповідач зауважує наступне:

- висновок суду першої інстанції про можливість розірвання договору оренди в порядку, встановленому ст.188 ГК України, є правильним, а умова оскаржуваного пункту договору не протирічить ч.1 ст.291 ГК України, оскільки у даному випадку мова йде про взаємне волевиявлення двох сторін, закріплене в договорі, щодо встановлення певного порядку припинення їх правовідносин, а саме, у порядку розірвання договору на підставі повідомлення орендодавця;

- висновок суду про те, що ст.291 ГК України не містить жодної заборони сторонам за взаємною згодою визначити такий порядок припинення договору і не встановлює, що така умова договору є нікчемною або недопустимою, у повній мірі є правильним;

- посилання позивача на те, що у розглядуваній справі повинні бути застосовані виключно ч.2-5 ст.188 ГК України, ст.782, 783 ЦК України є хибними, оскільки відповідні норми передбачають порядок розірвання договору у тому випадку, якщо інше не встановлено договором.

Після проведення підготовчих дій в порядку ст.267 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) ухвалою суду апеляційної інстанції від 31.05.2019р. розгляд справи №922/3249/18 призначено на 10.07.2019р.

У зв`язку із перебуванням у відпустках суддів - членів колегії Гребенюк Н.В. та Стойки О.В., за результатами повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.07.2019р. для розгляду справи №922/3249/18 сформовано наступний склад колегії: головуючий суддя (доповідач) Зубченко І.В., судді Радіонова О.О., Чернота Л.Ф.

У судовому засіданні 10.07.2019р. представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги з мотивів, що були в ній викладені. Представник відповідача проти задоволення вимог апеляційної скарги заперечив, просив оскаржуване рішення залишити без змін. Крім того, представник відповідача заявив клопотання про зупинення провадження у справі №922/3249/18 до розгляду Касаційним господарським судом касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Крона-Компані" у справі №922/3248/18, яка є аналогічною розглядуваній справі за предметом спору та сторонами справи. Керуючись приписами ст.228 ГПК України та аналізуючи обставини розглядуваної справи судова колегія не знайшла підстав для зупинення провадження у справі №922/3249/18 та, як наслідок, відмовила у задоволенні відповідного клопотання.

За результатами судового засідання, з метою повного та всебічного дослідження обставин справи в їх сукупності оголошено перерву до 31.07.2019р. об 11:00год., що відображено безпосередньо у протоколі судового засідання.

30.07.2019р. (згідно штампу канцелярії, наявного на першому аркуші документа) через канцелярію Східного апеляційного господарського суду від позивача надійшла заява, за змістом якої останній підтримав доводи апеляційної скарги в повному обсязі.

Представники сторін у судове засідання 31.07.2019р. не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Від відповідача надійшла заява про відкладення судового засідання, від позивача - клопотання про відкладення судового засідання. Враховуючи приписи ч.2 ст.216 ГПК України, визнаючи поважними причини неявки представників сторін у судове засідання, враховуючи складність справи, судова колегія Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку про оголошення перерви в судовому засіданні до 07.08.2019р. о 12:45год.

У судовому засіданні 07.08.2019р. представники сторін підтримали позиції, висловлені в судовому засіданні 10.07.2019р.

Суд апеляційної інстанції, у відповідності до статті 269 ГПК України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст.ст.222, 223 ГПК України та п.17.7 Перехідних положень ГПК України здійснено запис судового засідання за допомогою засобів технічної фіксації, складено протокол.

У судовому засіданні 07.08.2019р. проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, відзив на неї, заяву, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції зазначає наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 01.12.2016р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Крона-Компані" (далі - орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем Мартиненко А.М. (далі - орендар) укладено договір оренди №Е-1-1/Х-1 (далі - договір), за умовами п.п.1.1, 2.1 якого орендодавець зобов`язався передати в оренду (строкове платне користування) приміщення (нежитлове приміщення, частина торгового центру), яке знаходиться в торговому центрі (будівля торгово-розважального центру "Караван Megastore", розташована за адресою: м.Харків, вул.Героїв Праці, 7), а орендар зобов`язався прийняти, оплатити оренду і повернути приміщення орендодавцю на умовах, визначених цим договором.

Пунктом 41.3 договору сторони погодили, що орендодавець має право припинити дію цього договору, письмово попередивши про це орендаря не менш ніж за 30 (тридцять) календарних днів, у разі вчинення орендарем істотного порушення цього договору. У такому випадку договір вважається розірваним на 31 (тридцять перший) календарний день від дня відправки орендодавцем повідомлення про дострокове розірвання цього договору. У цілях цього договору істотним порушенням орендарем своїх зобов`язань за цим договором, яке надає орендодавцю право відмови від зобов`язань за цим договором, буде наявність будь-якої з наступних обставин, зокрема: орендар не виконує зобов`язань щодо страхування чи правил пожежної безпеки (п.41.3.6 договору); орендар, на власний розсуд орендодавця, демонструє невідповідне чи неприйнятне ставлення до орендодавця або до інших орендарів торговельного центру, яке завдає шкоди репутації торгівельного центру (п.41.3.8 договору).

На переконання Фізичної особи-підприємця Мартиненка А.М. , вищевказаний пункт 41.3 договору, у тому числі підпункти 41.3.6 та 41.3.8 договору, суперечать чинному законодавству, що і стало підставою звернення з розглядуваним позовом до суду.

Східний апеляційний господарський суд, дослідивши правову природу спірних правовідносин з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, надаючи оцінку всім обставинам справи, оцінивши надані сторонами на підтвердження їх вимог докази, погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Згідно з ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 1 ст.627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України).

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Тобто, зазначеною нормою встановлено основне правило щодо можливості припинення зобов`язання - лише на підставі договору або закону. При цьому припинення зобов`язання на вимогу однієї зі сторін можливе, якщо такі дії вчинені відповідно до вимог закону або передбачені умовами договору.

За приписами ч.1 ст.188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Відповідно до ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Таким чином, за загальним правилом, встановленим чинним як господарським, так і цивільним законодавством, зміна та розірвання господарських та цивільних договорів допускається лише за згодою сторін або в судовому порядку (у разі відсутності згоди іншої сторони, яка отримала вимогу/пропозицію про розірвання договору).

Приписами ч.1, 3 ст.291 ГК України унормовано, що одностороння відмова від договору оренди не допускається. Договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених ЦК України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене слід зазначити, що за загальним правилом зміна та розірвання господарських договорів допускається лише за згодою сторін в порядку, встановленому статтею 188 ГК України. Зміна та розірвання господарських договорів (припинення зобов`язання) саме в односторонньому порядку допускаються виключно з підстав, прямо передбачених відповідним законом або договором.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 05.07.2019р. у справі №916/1684/18 та у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 31.07.2019р. у справі №922/3248/18.

Як вірно встановлено господарським судом Харківської області, спірним пунктом 41.3 договору №Е-1-1/Х-1 від 01.12.2016р. сторони погодили право орендодавця припинити дію цього договору шляхом письмового попередження про це орендаря не менш ніж за 30 календарних днів.

Отже, сторони договору №Е-1-1/Х-1 від 01.12.2016р., врахувавши встановлену законом свободу договору, на власний розсуд погодили підстави та порядок припинення дії цього договору, що не суперечить вимогам статей 6, 525, 598, 627, 651 ЦК України та статей 188, 291 ГК України.

На підставі вищезазначеного, Східний апеляційний господарський суд вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що погоджене сторонами у спірному пункті 41.3 договору №Е-1-1/Х-1 від 01.12.2016р. право орендодавця припинити дію цього договору не суперечить вимогам чинного законодавства, тому правові підстави для визнання недійсним зазначеного пункту договору відсутні.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач, разом з іншим, наголошує, що підпункт 41.3.8 пункту 41.3 ст.41 договору не відповідає вимогам ст.4 ГК України, статей 1, 2, 16 ЦК України, оскільки передбачає наділення таким особистим немайновим правом, як ділова репутація, речі, а саме об`єкту нерухомого майна - нежитлової будівлі торгового центру. Разом з тим, як вірно було зазначено судом першої інстанції при спростуванні такого посилання, чинне законодавство не містить визначення поняття "репутація", тому відсутні підстави стверджувати, що застосування цього терміну стосовно об`єкту нерухомості є порушенням чинного законодавства, і, відповідно, дана обставина не може свідчити про невідповідність чинному законодавству підпункту 41.3.8 договору, як складової пункту 41.3 договору.

Інші доводи апелянта не приймаються судовою колегією до уваги як такі, що спростовані викладеними вище висновками суду апеляційної інстанції, і як такі, що не впливають на правомірність прийнятого господарським судом Харківської області рішення.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України»).

Відтак, враховуючи, що апеляційний господарський суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, які (доводи і вимоги апеляційної скарги) в даному випадку не підтверджують ухвалення переглядуваного рішення із порушеннями, визначеними ст.277 ГПК України в якості підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення, а підстав для виходу за межі апеляційних доводів і вимог в порядку ч.4 ст.269 цього Кодексу апеляційним судом встановлено не було, апеляційна скарга Фізичної особи-підприємця Мартиненка А.М. підлягає залишенню без задоволення, а переглядуване рішення - без змін.

За змістом ст.129 вказаного Кодексу такий результат апеляційного перегляду має наслідком віднесення на рахунок скаржника витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.129, 269, 270, 273, 275, 276, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Мартиненка Андрія Миколайовича, м.Харків, на рішення господарського суду Харківської області від 10.04.2019р. (повний текст підписано 22.04.2019р.) у справі №922/3249/18 - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 10.04.2019р. (повний текст підписано 22.04.2019р.) у справі №922/3249/18- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду через Східний апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня проголошення судового рішення або складання повного судового рішення.

У судовому засіданні 07.08.2019р. проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 08.08.2019р.

Головуючий суддя І.В. Зубченко

Суддя О.О. Радіонова

Суддя Л.Ф. Чернота