РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.08.2019Справа № 910/4081/19
Господарський суд міста Києва у складі судді Картавцевої Ю.В., при секретарі судового засідання Вишняк Н.В., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Архітектурно-будівельний союз"

до Державного підприємства "Укроборонресурси"

про зобов'язання вчинити дії

Представники:

від позивача: Петрик М.М.

від відповідача: Адобовська Г.А.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Архітектурно-будівельний союз" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Укроборонресурси" про зобов'язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що внаслідок неналежного виконання відповідачем умов договору №б/н від 20.12.2005, позивач не може реалізувати своє право на користування земельною ділянкою, у зв'язку з чим просить суд: зобов'язати відповідача не чинити перешкод у здійсненні реєстрації права користування позивачем, а саме в процедурі розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовним розміром 0,12 га кадастровий номер :82:085:020к з подальшим оформленням оренди; зобов'язати відповідача здійснити всі дії та надати позивачу всі необхідні документи для здійснення такої процедури, а саме: нотаріально посвідчену письмову згоду землекористувача на припинення права користування частиною земельної ділянки, надану на адресу Київської міської ради; нотаріально посвідчену письмову згоду землекористувача на припинення права користування частиною земельної ділянки, надану на адресу ТОВ "Архітектурний будівельний союз"; зобов'язати відповідача в подальшому підтримати звернення позивача до Київської міської ради у будь-якій формі (заява, клопотання, звернення, лист) стосовно отримання в оренду земельної ділянки орієнтовним розміром 0,12 га кадастровий номер :82:085:020к.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.04.2019 суд ухвалив: позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Архітектурно-будівельний союз" залишити без руху; встановити позивачу спосіб усунення недоліків позовної заяви: конкретизувати позовну вимогу, викладену в п. 2 прохальної частини позову, зокрема, стосовно якої "такої процедури" позивач просить вчинити дії, а також зазначити, стосовно якої земельної ділянки (її частини) позивачем заявлено вимоги у п. 2 прохальної частини позову; надати нормативно-правове обґрунтування позовних вимог, в тому числі, нормативно-правове обґрунтування обраного способу захисту; надати до суду відомості щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до позовної заяви; зазначити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв'язку із розглядом справи; подати підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав; надати докази доплати судового збору у встановленому порядку (оригінал платіжного документа) та розмірі (3842,00 грн.); надати до суду докази, які підтверджують відправлення відповідачу копії позовної заяви і доданих до неї документів листом з описом вкладення; встановити позивачу строк для усунення недоліків - протягом семи днів з дня вручення даної ухвали.

02.05.2019 до відділу діловодства суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

За змістом ст. 176 Господарського процесуального кодексу України, за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п'яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 174 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 12 Господарського процесуального кодексу України визначено, що загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до ч. 3 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Зважаючи на категорію та складність справи, суд приходить до висновку про здійснення розгляду даної справи у порядку загального позовного провадження.

Згідно з приписами статті 181 Господарського процесуального кодексу України для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання. Дата і час підготовчого засідання призначаються суддею з урахуванням обставин справи і необхідності вчинення відповідних процесуальних дій.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.05.2019 суд ухвалив: прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; справу розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначити на 04.06.2019.

04.06.2019 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив, відповідно до якого відповідач заперечує проти позову з підстав того, що відповідач 10.04.2006 та 09.07.2007 звертався до Київської міської ради з листами щодо внесення змін до державного акту на право постійного користування землею з проханням припинити право користування частиною земельної ділянки площею 1174,4 кв.м.; відповідач зазначає, що в позовній заяві відсутні відомості про те, яке відношення має відповідач до земельної ділянки кадастровий номер :82:085:020к; відповідач заявляє про застосування наслідків спливу строків позовної давності.

У підготовче засідання 04.06.2019 з'явилися представники сторін.

Відповідно до ст. 177 Господарського процесуального кодексу України підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

З метою належної підготовки справи для розгляду у підготовчому засіданні продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та оголошено перерву до 25.06.2019.

У підготовче засідання 25.06.2019 з'явилися представники сторін.

У підготовчому засіданні 25.06.2019 судом з'ясовано, що в процесі підготовчого провадження у даній справі вчинені всі необхідні дії передбачені ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Відповідно до п. 18 ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України у підготовчому засіданні суд призначає справу до розгляду по суті, визначає дату, час і місце проведення судового засідання (декількох судових засідань - у разі складності справи) для розгляду справи по суті.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.06.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 06.08.2019.

У судове засідання 06.08.2019 з'явились представники сторін.

У судовому засіданні 06.08.2019 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

З'ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення сторін та дослідивши докази, суд

ВСТАНОВИВ:

20.12.2005 між позивачем (покупцем) та відповідачем (продавцем) було укладено договір купівлі-продажу штабу, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Колісник І.Г. та зареєстрований в реєстрі за №1925 (далі-Договір), відповідно до якого продавець зобов'язується передати будівлю штабу у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти будівлю штабу і сплатити за неї певну грошову суму. Відчужувана будівля штабу знаходиться за адресою м. Київ, Саперно-Слобідський проїзд, 3, літера А, будівля №1 загальною площею 420,30 кв.м.

Згідно з п.п. 3, 4 Договору, останній укладено з відкладальною умовою. Продаж здійснено за 850000,00 грн., які покупець зобов'язується перерахувати продавцеві до 23.12.2005.

Відповідно до п. 8 Договору продавець гарантує підтримати клопотання покупця перед Київською міською радою щодо внесення змін до Державного акту на право постійного користування землею серії І-КВ №008200 від 20.02.2002 стосовно земельної ділянки орієнтовною площею 950 кв.м., яка необхідна покупцю для подальшої експлуатації та обслуговування будівлі штабу на підставі цього договору після отримання покупцем документів на право власності на будівлю штабу. Продавець зобов'язується відмовитись від даної земельної ділянки на користь покупця.

Покупець набуває право власності на будівлю штабу після повного розрахунку покупця з продавцем з моменту державної реєстрації цього договору за умови його нотаріального посвідчення.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем Договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором купівлі-продажу нерухомого майна.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі (ст. 657 Цивільного кодексу України).

До позову позивачем долучено копію реєстраційного посвідчення №025841 від 17.01.2006, виданого Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, яким посвідчено, що будівля штабу (літ. А) загальною площею 420,3 кв.м. за адресою м. Київ, Саперно-Слобідський проїзд зареєстрована за ТОВ «Архітектурно-будівельний союз» на праві приватної власності.

Судом встановлено, що відповідно до державного акту на право постійного користування землею І-КВ №008200 від 20.02.2002, відповідачу надано у постійне користування 4,1617 га землі у постійне користування для експлуатації та обслуговування матеріально-технічної бази у Саперно-Слобідському проїзді, 3 у Голосіївському районі м. Києва. Відповідно до плану користування до вказаного державного акта, кадастровий номер земельної ділянки: 82085001.

Судом встановлено, що відповідно до листа відповідача №221 від 10.04.2006, адресованого Київській міській раді, відповідач зазначив про укладання між сторонами Договору та просив припинити право користування частиною земельної ділянки 820850021 площею 1174,4 кв.м. та внести зміни до акту на право постійного користування землею №008200 від 20.02.2002 (копія листа долучена до позову).

Судом встановлено, що відповідно до листа відповідача №2 від 09.01.2007, адресованого Київському міському голові Черновецькому Л.М., відповідач зазначив про укладання між сторонами Договору та просив припинити право користування частиною земельної ділянки 820850021 площею 1174,4 кв.м. та внести зміни до акту на право постійного користування землею №008200 від 20.02.2002 (копія листа долучена до позову).

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що внаслідок неналежного виконання відповідачем умов договору №б/н від 20.12.2005, позивач не може реалізувати своє право на користування земельною ділянкою, у зв'язку з чим просить суд: зобов'язати відповідача не чинити перешкод у здійсненні реєстрації права користування позивачем, а саме в процедурі розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовним розміром 0,12 га кадастровий номер :82:085:020к з подальшим оформленням оренди; зобов'язати відповідача здійснити всі дії та надати позивачу всі необхідні документи для здійснення такої процедури, а саме: нотаріально посвідчену письмову згоду землекористувача на припинення права користування частиною земельної ділянки, надану на адресу Київської міської ради; нотаріально посвідчену письмову згоду землекористувача на припинення права користування частиною земельної ділянки, надану на адресу ТОВ "Архітектурний будівельний союз"; зобов'язати відповідача в подальшому підтримати звернення позивача до Київської міської ради у будь-якій формі (заява, клопотання, звернення, лист) стосовно отримання в оренду земельної ділянки орієнтовним розміром 0,12 га кадастровий номер :82:085:020к.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 628 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як встановлено судом, 20.12.2005 між позивачем (покупцем) та відповідачем (продавцем) було укладено Договір, відповідно до якого продавець зобов'язується передати будівлю штабу у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти будівлю штабу і сплатити за неї певну грошову суму. Відчужувана будівля штабу знаходиться за адресою м. Київ, Саперно-Слобідський проїзд, 3, літера А, будівля №1 загальною площею 420,30 кв.м.

Як встановлено судом, відповідно до п. 8 Договору продавець гарантує підтримати клопотання покупця перед Київською міською радою щодо внесення змін до Державного акту на право постійного користування землею серії І-КВ №008200 від 20.02.2002 стосовно земельної ділянки орієнтовною площею 950 кв.м., яка необхідна покупцю для подальшої експлуатації та обслуговування будівлі штабу на підставі цього договору після отримання покупцем документів на право власності на будівлю штабу. Продавець зобов'язується відмовитись від даної земельної ділянки на користь покупця.

Відповідно до ст. 92 Земельного кодексу України в редакції на дату укладання Договору, право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають: а) підприємства, установи та організації, що належать до державної та комунальної власності; б) громадські організації інвалідів України, їх підприємства (об'єднання), установи та організації.

Як встановлено судом, відповідно до державного акту на право постійного користування землею І-КВ №008200 від 20.02.2002, відповідачу надано у постійне користування 4,1617 га землі у постійне користування для експлуатації та обслуговування матеріально-технічної бази у Саперно-Слобідському проїзді, 3 у Голосіївському районі м. Києва. Відповідно до плану користування до вказаного державного акта, кадастровий номер земельної ділянки: 82085001.

Відповідно до ст. 141 Земельного кодексу України в редакції на дату укладання Договору, підставами припинення права користування земельною ділянкою є: а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; в) припинення діяльності державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; д) систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Відповідно до ст. 142 Земельного кодексу України в редакції на дату укладання Договору, припинення права власності на земельну ділянку у разі добровільної відмови власника землі на користь держави або територіальної громади здійснюється за його заявою до відповідного органу. Органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування у разі згоди на одержання права власності на земельну ділянку укладають угоду про передачу права власності на земельну ділянку. Угода про передачу права власності на земельну ділянку підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Припинення права постійного користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови землекористувача здійснюється за його заявою до власника земельної ділянки. Власник земельної ділянки на підставі заяви землекористувача приймає рішення про припинення права користування земельною ділянкою, про що повідомляє органи державної реєстрації.

Як встановлено судом, відповідно до листа відповідача №221 від 10.04.2006, адресованого Київській міській раді, відповідач зазначив про укладання між сторонами Договору та просив припинити право користування частиною земельної ділянки 820850021 площею 1174,4 кв.м. та внести зміни до акту на право постійного користування землею №008200 від 20.02.2002 (копія листа долучена до позову).

Як встановлено судом, відповідно до листа відповідача №2 від 09.01.2007, адресованого Київському міському голові Черновецькому Л.М., відповідач зазначив про укладання між сторонами Договору та просив припинити право користування частиною земельної ділянки 820850021 площею 1174,4 кв.м. та внести зміни до акту на право постійного користування землею №008200 від 20.02.2002 (копія листа долучена до позову).

Таким чином, відповідачем у вказаних листах було викладено прохання припинити право постійного користування земельною ділянкою кадастровий номер 82085001, що свідчить про належне виконання обов'язку відповідачем за п. 8 Договору.

При цьому, матеріали справи не містять доказів направлення вказаних листів їх адресатам, однак, копії даних листів були подані самим позивачем та останній не зазначав будь-яких тверджень про ненаправлення відповідачем листів №221 від 10.04.2006 та №2 від 09.01.2007.

Крім того, відповідач у відзиві заперечував проти позову в тому числі з тих підстав, що в позовній заяві відсутні відомості про те, яке відношення має відповідач до земельної ділянки кадастровий номер :82:085:020к, оскільки відповідачу належить на праві постійного користування земельна ділянка :82:085:001 відповідно до державного акта на право постійного користування землею І-КВ №008200 від 20.02.2002.

Так, як встановлено судом, відповідно до плану користування до державного акта на право постійного користування землею І-КВ №008200 від 20.02.2002, кадастровий номер земельної ділянки, наданої в постійне користування, наступний: 82085001.

При цьому, позивачем не було жодним чином спростовано твердження відповідача стосовно відсутності доказів належності йому саме земельної ділянки кадастровий номер :82:085:020к, відносно якої, власне, заявлені позовні вимоги в даній справі.

Відповідно до ст. 14 Цивільного кодексу України, цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Зважаючи на викладене, позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Архітектурно-будівельний союз", у якому позивач просить суд: зобов'язати відповідача не чинити перешкод у здійсненні реєстрації права користування позивачем, а саме в процедурі розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовним розміром 0,12 га кадастровий номер :82:085:020к з подальшим оформленням оренди; зобов'язати відповідача здійснити всі дії та надати позивачу всі необхідні документи для здійснення такої процедури, а саме: нотаріально посвідчену письмову згоду землекористувача на припинення права користування частиною земельної ділянки, надану на адресу Київської міської ради; нотаріально посвідчену письмову згоду землекористувача на припинення права користування частиною земельної ділянки, надану на адресу ТОВ "Архітектурний будівельний союз"; зобов'язати відповідача в подальшому підтримати звернення позивача до Київської міської ради у будь-якій формі (заява, клопотання, звернення, лист) стосовно отримання в оренду земельної ділянки орієнтовним розміром 0,12 га кадастровий номер :82:085:020к, не підлягає задоволенню.

Також відповідачем було заявлено про застосування наслідків спливу позовної давності у даній справі.

Відповідно до вимог ст.ст. 256 та 257 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності за змістом ст. 261 Цивільного кодексу України починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

При цьому, за приписами ст. 267 Цивільного кодексу України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Разом з тим, з огляду на відсутність підстав для задоволення позову, відсутні і підстави для застосування наслідків спливу позовної давності у даній справі.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст.ст. 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача покладаються на позивача з огляду на відмову в позові.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 130, 236, 237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 09.08.2019

Суддя Ю.В. Картавцева