СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" серпня 2019 р. Справа № 905/2213/18

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Лакіза В.В., суддя Здоровко Л.М. , суддя Геза Т.Д.

за участю секретаря судового засідання Черкас В.М.,

за участю представників:

позивача Коваленко С.В. на підставі довіреності №14-199 від 17.05.2019, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія КС №6780/10 від 27.06.2018,

відповідача - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (вх. №1008)

на рішення господарського суду Донецької області від 25.02.2019

у справі № 905/2213/18, ухвалене у приміщенні Господарського суду Донецької області суддею Фурсовою С.М., час проголошення рішення - 11:40 год., дата складання повного тексту рішення - 06.03.2019,

за позовом Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м. Київ

до Комунального підприємства по теплопостачанню Вуглик Горлівської міської ради, місто Горлівка,

про стягнення 11726168,10грн.

ВСТАНОВИЛА:

Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України звернулось до господарського суду Донецької області з позовною заявою до Комунального підприємства по теплопостачанню Вуглик Горлівської міської ради про стягнення 11726168,10 гривень, з яких: 236289,31 гривень пеня; 1563415,75 гривень 3% річних; 9926463,04 гривень інфляційні втрати.

Рішенням господарського суду Донецької області від 25.02.2019 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України до Комунального підприємства по теплопостачанню Вуглик Горлівської міської ради про стягнення 11726168,10 гривень, з яких 236289,31 гривень пеня, 1563415,75 гривень 3% річних, 9926463,04 гривень інфляційні втрати - задоволено частково. Стягнуто з Комунального підприємства по теплопостачанню Вуглик Горлівської міської ради на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України 236289,31 гривень пені, 1563415,75 гривень 3% річних, 9687929,90 гривень інфляційних втрат, 172314,60 гривень судового збору. В частині стягнення 238533,14 гривень інфляційних втрат відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване тим, що чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з прийняттям судового рішення, наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків. У зв`язку з цим суд дійшов висновку про правомірність правомірність та обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення пені, 3% річних з відповідача. Щодо інфляційних суд зазначає про те, що позивачем помилково визначений розмір інфляційних втрат, на який збільшилась заборгованість, адже господарським судом у справі №905/1382/15 позовні вимоги ПАТ «НАК «Нафтогаз України» в цій частині були задоволені частково.

Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України з рішенням господарського суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Донецької області від 25.02.2019 у справі №905/2213/18 в частині відмови у стягненні 238533,14 грн інфляційних втрат та прийняти в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України задовольнити.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було здійснено невірний перерахунок інфляційних на суму боргу.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 25.04.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Донецької області від 25.02.2019 у справі №905/2213/18; призначено справу до розгляду на 06.06.2019 об 11:30 год.

Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.06.2019, у зв`язку з відпусткою судді Плахова О.В., для розгляду даної справи визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Лакіза В.В., суддя Бородіна Л.І., суддя Шутенко І.А.

У судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 06.06.2019 представник апелянта просив зупинити провадження у справі. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що на цей час Верховним Судом у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду розглядається справа №905/600/18, предметом якої є вирішення тотожного питання, щодо нарахування інфляційних втрат на основну суму боргу за договором купівлі-продажу природного газу, яке має суттєве значення для подальшого вирішення справи по суті.

Отже, апелянт наголошував на необхідності зупинення провадження у справі в порядку п.7 ч.1 ст.228 Господарського процесуального кодексу, якою законодавцем надано право суду зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 06.06.2019 зупинено апеляційне провадження у справі №905/2213/18 до складення Верховним Судом у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду повного тексту судового рішення у справі №905/600/18.

Судовою колегією встановлено, що 05.07.2019р. на офіційному веб сайті Єдиного державного реєстру судових рішень було опубліковано повний текст постанови Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у справі №905/600/18.

Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.07.2019, у зв`язку з відпусткою судді Бородіної Л.І. та судді Шутенко І.А., для розгляду даної справи визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Лакіза В.В., суддя Геза Т.Д., суддя Здоровко Л.М.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 19.07.2019 поновлено провадження у справі №913/9/19 та призначено справу до розгляду.

У судовому засіданні 15.08.2019 представник апелянта вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи.

Оскільки згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 №1085-р у Східного апеляційного господарського суду відсутня можливість відправлення судової кореспонденції до м.Горлівка Донецька області (місцезнаходження відповідача), на офіційному сайті суду було розміщене повідомлення про розгляд даної справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила таке.

05.12.2013 між ПАТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України та КП по теплопостачанню Вуглик Горлівської міської ради укладено договір купівлі-продажу природного газу № 658/14-БО-6, за умовами якого продавець зобов`язується передати у власність покупцю у 2014 році природний газ, ввезений на митну територію України продавцем за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити цей природний газ, на умовах цього договору (пункт 1.1 договору).

Відповідно до пункту 1.2 договору, газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями та іншими споживачами.

У пункті 2.1 договору узгоджено, що продавець передає покупцеві з 01.01.2014 по 31.12.2014 газ обсягом до 6338 тис.куб.м., в щомісячних обсягах вказаних у даному пункті.

Приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг споживання газу покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу покупця. Не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобов`язується надати продавцеві підписані та скріплені печатками покупця та газотранспортного підприємства три примірника акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використання газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобов`язується повернути покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаних уповноваженим представником та скріплених печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акт є підставою для остаточних розрахунків між сторонами (пункти 3.3, 3.4 договору).

Ціна газу узгоджена сторонами у розділі 5 Договору.

Оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу (пункт 6.1 договору).

У пункті 7.2 договору визначено, що у разі невиконання покупцем пункту 6.1 умов цього договору він зобов`язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, і діє в частині реалізації газу до 31.12.2014, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення (пункт 11.1 Договору).

Рішенням господарського суду Донецької області від 06.10.2015 у справі №905/1382/15 стягнуто з КП по теплопостачанню Вуглик Горлівської міської ради на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України 17628877,45 гривень основного боргу за зобов`язаннями січень-квітень 2014 року, жовтень-грудень 2014 року, 3029047,20 гривень пені за період з 15.02.2014 по 16.06.2015, 422713,26 гривень 3% річних за період з 15.02.2014 по 16.06.2015, 9051689,92 гривень інфляційних втрат за період березня 2014 року-травень 2015.

Згідно ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, яке набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Правила про преюдицію спрямовані не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив в законну силу. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії.

Отже, ухвалене у справі №905/1382/15 рішення господарського суду від 06.10.2015 має преюдиціальне значення, а встановлені ним факти повторного доведення не потребують, тобто наявність у КП по теплопостачанню Вуглик Горлівської міської ради перед Публічним акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Нафтогаз України заборгованості за договором купівлі-продажу природного газу від 05.12.2013 №658/14-БО-6 за зобов`язаннями січня квітня 2014 року, жовтня грудня 2014 року, зі сплати пені за період з 15.02.2014 по 16.06.2015, 3% річних за період з 15.02.2014 по 16.06.2015, інфляційних втрат за період березня 2014 року травень 2015.

Апеляційний господарський суд у відповідності до вимог ст. 269 Господарського процесуального кодексу України обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, переглядаючи в апеляційному порядку оскаржуване судове рішення в частині відмови у стягненні інфляційних втрат у розмірі 238533,14 грн, дійшов висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги з огляду на наступне.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог ст.526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст.530 Цивільного кодексу України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до частини 1 ст.598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зокрема, виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 цього Кодексу).

Чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових рішень про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною 2 ст.625 Цивільного кодексу України сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу.

Згідно з ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідальність за порушення грошового зобов`язання передбачена статтею 625 Цивільного кодексу України.

Частиною 1 ст.625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина 2 ст.625 Цивільного кодексу України).

Ураховуючи положення частини 2 ст.625 Цивільного кодексу України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, а також 3% річних, є правом кредитора, яким останній наділений у силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

Нарахування інфляційних втрат здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Аналогічна правова позиція щодо застосування частини 2 ст.625 Цивільного кодексу України викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 у справі №916/190/18 та у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 05.07.2019 у справі №905/600/18.

Перевіривши розрахунок позивача в частині нарахування інфляційних втрат, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду першої інстанції, що він є арифметично невірним.

Як встановлено господарським судом першої інстанції позивачем нараховано інфляційні втрати на суму боргу за зобов`язаннями січня-квітня 2014 року, жовтня-грудня 2014 року з урахуванням сум, на які збільшилась заборгованість внаслідок інфляційних процесів та які були стягнені рішенням господарського суду Донецької області від 06.10.2015 у справі 905/1382/15.

У розрахунках позивача зазначено про те, що останній нараховує інфляційні втрати на суму, яка була заявлена у справі №905/1382/15, однак, господарським судом позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України в цій частині були задоволені частково.

Як вбачається з рішенням господарського суду Донецької області від 06.10.2015 у справі №905/1382/15 стягнуто з Комунального підприємства по теплопостачанню Вуглик Горлівської міської ради на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України інфляційні втрати, які нараховані на заборгованість та складають:

- за січень 2014 року у сумі 2027556,42 гривень за період березень 2014 року-травень 2015 року (позивачем заявлено суму інфляційних нарахувань у розмірі 2056248,62 грн);

- за лютий 2014 року у сумі 1590140,21 гривень за період квітень 2014 року-травень 2015 року (позивачем заявлено суму інфляційних нарахувань у розмірі 1675190,47 грн);

- за березень 2014 року у сумі 1108373,58 гривень за період травень 2014 року-травень 2015 року (позивачем заявлено суму інфляційних нарахувань у розмірі 1201705,26 грн);

- за квітень 2014 року у сумі 376392,13 гривень за період червень 2014 року травень 2015 року (позивачем заявлено суму інфляційних нарахувань у розмірі 415175,64 грн);

- за жовтень 2014 року у сумі 598522,50 гривень за період грудень 2014 року травень 2015 року (позивачем заявлено суму інфляційних нарахувань у розмірі 635535,18 грн);

- за листопад 2014 року у сумі 1506041,12 гривень за період січень 2015 року травень 2015 року (позивачем заявлено суму інфляційних нарахувань у розмірі 1663762,99 грн);

- за грудень 2014 року у сумі 1844663,96 гривень за період лютий 2015 року травень 2015 року (позивачем заявлено суму інфляційних нарахувань у розмірі 2060992,21 грн).

Таким чином, як вбачається з рішення Господарського суду Донецької області у справі №905/1382/15 позивачем було заявлено до стягнення 9708610,37 грн інфляційних, а стягнуто за рішенням суду 9051689,92 грн інфляційних.

При цьому з розрахунку, наданого позивачем по даній справі вбачається помилкове зазначення позивачем сум, які були заявлені по справі 905/1382/15 замість сум, які були стягнуті судовим рішенням Господарського суду Донецької області від 06.10.2015 у справі №905/1382/15.

Таким чином, колегія суддів звертає увагу, що інфляційні втрати нараховуються саме на суму боргу з урахуванням інфляційних втрат, яка була задоволена рішенням Господарського суду Донецької області у справі №905/1382/15, а не сума заборгованості з урахуванням інфляційних нарахувань, які були заявлені позивачем до стягнення.

Колегія суддів здійснивши перерахунок розміру інфляційних нарахувань погоджується з висновком господарського суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог в цій частині, а саме:

за період червень 2015- квітень 2018 року на суму боргу 4782033,17 гривень = 1736394,94 гривень;

за період червень 2015- квітень 2018 року на суму боргу 3865920,62 гривень = 1403747,06 гривень;

за період червень 2015-квітень 2018 року на суму боргу 2828232,79 гривень = 1026954,21 гривень;

за період червень 2015-квітень 2018 року на суму боргу 1020618,65 гривень = 370594,89 гривень;

за період червень 2015-квітень 2018 року на суму боргу 1948035,76 гривень = 707347,55 гривень;

за період червень 2015- квітень 2018 року на суму боргу 5257395,87 гривень = 1909002,98 гривень;

за період червень 2015-квітень 2018 року на суму боргу 6978330,51 гривень = 2533888,27 гривень відповідно.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що інфляційні втрати не є штрафними санкціями, а входять до складу грошового зобов`язання, відповідно і нарахування інфляційних втрат за наступний період здійснюється з урахуванням збільшення суми боргу на індекс інфляції попереднього місяця. Однак, доводи апеляційної скарги в частині неправильності здійсненого судом розрахунку інфляційних втрат не спростовують висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення інфляційних нарахувань підлягають задоволенню частково, а саме в розмірі 9687929,9 грн.

Оскільки рішення господарського суду Донецької області у справі №905/2213/18 від 25.02.2019 позивачем оскаржується частково, а саме: у частині відмови у стягненні інфляційних втрат у розмірі 238533,14 грн, а суд апеляційної інстанції відповідно до вимог ст.269 Господарського процесуального кодексу України обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, колегією суддів не переглядається правомірність задоволення судом першої інстанції позовних вимог в іншій частині.

Відповідно до ст.236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції прийняте при правильному застосуванні норм матеріального права, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду залишенню без змін.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на апелянта.

Керуючись статтями 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 25.02.2019 у справі №905/2213/18 в частині відмови у стягненні інфляційних втрат у розмірі 238533,14 грн залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строки оскарження в касаційному порядку встановлені статтями 286-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 16.08.2019

Головуючий суддя В.В. Лакіза

Суддя Л.М. Здоровко

Суддя Т.Д. Геза