ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" липня 2019 р. м. Київ Справа № 911/1346/19

Розглянувши матеріали справи за позовом Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант»

до Фізичної особи-підприємця Петрука Сергія Михайловича

прo стягнення 99 000,00 грн.

Суддя А.Ю. Кошик

При секретарі судового засідання: Фроль В.В.

За участю представників:

позивача: не з`явився

вiдповiдача: Петрук С.М. та Марків Н.В.

Обставини справи:

Господарським судом Київської області розглядається справа за позовом Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» (надалі - позивач) до Фізичної особи-підприємця Петрука Сергія Михайловича (надалі - відповідач) прo стягнення 99 000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 31.05.2019 року відкрито провадження у справі № 911/1346/19 за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 20.06.2019 року.

До канцелярії Господарського суду Київської області 18.06.2019 року від представника відповідача надійшов відзив б/н від 14.06.2019 року.

У судовому засіданні 20.06.2019 року представники позивача позовні вимоги підтримали.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання 20.06.2019 року не з`явився.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 20.06.2019 року розгляд справи № 911/1346/19 відкладався на 18.07.2019 року.

В судове засідання 18.07.2019 року представник позивача не з`явився, подавав клопотання про розгляд справи без присутності його представника. Представники відповідача в судовому засіданні 18.07.2019 року проти позову заперечували.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення та постанови приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Відповідно до ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України рішення суду проголошується у судовому засіданні, яким завершується розгляд справи, публічно, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд може проголосити лише вступну та резолютивну частини рішення.

У зв`язку з чим, в судовому засіданні 18.07.2019 року судом закінчено розгляд справи та за результатами оцінки поданих сторонами доказів, у нарадчій кімнаті, прийнято рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши надані докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з викладених у позові обставин, Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» (Страховик) за Договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформленого Полісом № АК/0682970 (далі - Договір), укладеного з відповідачем, було забезпечено цивільно-правову відповідальність водія транспортного засобу Mercedes-Benz, д.н.з. НОМЕР_1 та причепа Frvehavf TF 34С, д.н.з. НОМЕР_2 .

31.08.2017 року сталася ДТП за участю вищезазначеного автомобіля під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля Mercedes-Benz, д.н.з. НОМЕР_3 , внаслідок невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху, а саме внаслідок розслоювання протектора шини.

Відповідно до постанови Ульяновського районного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 визнано винним у вказаній вище ДТП.

До ТДВ СК «Альфа-Гарант» із вимогою про виплату страхового відшкодування (в порядку суброгації) звернулося ПрАТ «СК «Саламандра Україна», яке сплатило за договором добровільного страхування страхове відшкодування власнику пошкодженого транспортного засобу Mercedes-Benz, д.н.з. НОМЕР_3 .

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

На виконання своїх зобов`язань, після аналізу всіх наданих документів ТДВ СК «Альфа-Гарант» виплатило на користь ПрАТ «СК «Саламандра Україна» страхове відшкодування в розмірі 99000,00 грн. ліміту відповідальності по полісу АК/682970.

Відповідно до підпункту г) пункту 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страховик (позивач) після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху.

В ст. 10 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що до компетенції власників транспортних засобів відноситься, зокрема, здійснення заходів щодо розвитку, експлуатації та утримання у справному технічному стані транспортних засобів.

В ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» на учасників дорожнього руху, до яких віднесено водіїв транспортних засобів, покладено обов`язок, зокрема, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам. Також до обов`язків водія віднесено перед початком руху перевірити перед вирушенням у дорогу технічний стан транспортного засобу та стежити за ним у дорозі, а на власників та осіб, які їх експлуатують - забезпечувати своєчасне і в повному обсязі проведення робіт по їх технічному обслуговуванню і ремонту згідно з нормативами, встановленими виробниками відповідних транспортних засобів (ст. 16 та 36 цього ж Закону).

Відповідно п. 1.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України від 10.10.2001 №1306 (з наступними змінами, далі - ПДР), дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

В п. а) п. 2.3 ПДР закріплено обов`язок водія для забезпечення безпеки дорожнього руху перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу.

Згідно з п. 31.4.5. ПДР забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності технічних несправностей і невідповідності вимогам, які визначені в п. 5, що стосується вимог до стану коліс і шин.

Позивач зазначає, що в постанові про притягнення водія відповідача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності було встановлено, що ДТП сталась внаслідок порушення ним вимог ПДР, а саме - незабезпечення перевірки технічного стану автомобіля.

У зв`язку з чим, позивач зазначає, що до ТДВ СК «Альфа-Гарант» у порядку регресу перейшло право вимоги до ОСОБА_2 на суму 99000,00 грн.

Також, позивач зазначає, що в постанові Ульяновського районного суду Кіровоградської області, якою ОСОБА_1 визнано винним у ДТП, судом встановлено той факт, що ОСОБА_1 працював на час скоєння ДТП водієм ПП « Петрук » і з огляду на те, що згідно статті 1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових обов`язків), ФОП « Петрук » є відповідальною особою за відшкодування ТДВ СК «Альфа-Гарант» в порядку регресу шкоди, заподіяної його водієм ОСОБА_1 .

В ході розгляду спору відповідач подав відзив, в якому позовні вимоги заперечив, зазначив, що в обґрунтування позовних вимог позивач посилається на обставини ДТП, яка сталась 31.08.2017 року за участю автомобіля Mercedes-Benz, д.н.з. НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_1 та Mercedes-Benz д.н.з. НОМЕР_3 .

Вина ОСОБА_1 в ДТП встановлена при винесенні Постанови Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 03.11.2017 року.

У відповідній постанові зазначено, що ОСОБА_1 працював на час скоєння ДТП водієм ПП « Петрук ».

Однак, відповідні відомості Постанови Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 03.11.2017 року є необґрунтованими належними доказами, зазначені ймовірно, з даних протоколу ДТП чи пояснень учасників провадження і не підтверджені належними доказами, які безпосередньо вказують на перебування водія в трудових чи інших підпорядкованих відносинах з відповідачем.

Факт трудових відносин між ОСОБА_1 та ФОП Петрук С.М. не досліджувався, а враховуючи предмет спору, відповідно до ст. 280 КУпАП, встановлення відповідних обставин не є обов`язковим в межах розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Крім того, позов подано до Фізичної особи-підприємця Петрук Сергія Михайловича , в той час, як в постанові Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 03.11.2017 року зазначено, що винна в ДТП особа працювала водієм ПП « Петрук » (без зазначення повної назви та коду ЄДРПОУ).

Відповідач також зазначив, що ФОП Петрук С.М. в трудових відносинах з ОСОБА_1 на час ДТП, а саме, 31.08.2017 року не перебував. ФОП Петрук С.М. є самозайнятою особою та не використовує працю найманих працівників, про що свідчить надана відповідачем податкова декларація платника єдиного податку ФОП за 2017 рік.

Крім того, відповідач зауважує, що за страховим Полісом щодо страхування автомобіля Mercedes-Benz, д.н.з. НОМЕР_4 з причепом, страхувальником є громадянин Петрук Сергій Михайлович , а не Фізична особа-підприємець. Відомості, що спірний автомобіль належить та застрахований саме суб`єктом підприємницької діяльності, відсутні і не встановлені в тому числі під час оформлення ДТП.

У зв`язку з чим, відповідач зазначає про відсутність підстав для звернення до нього на підставі ст. 1172 Цивільного кодексу України, як визначено в позові. Крім того, оскільки правовідносини між сторонами носять цивільно-правовий характер, спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Заслухавши пояснення учасників провадження та дослідивши надані ними докази, судом досліджено та встановлено, що наведені в постанові Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 03.11.2017 року твердження про перебування винного водія в трудових відносинах з ПП «Петрук» не мають преюдиційного значення, оскільки не досліджувались по суті і не покладались в основу відповідного судового рішення.

Крім того, в постанові мова йде про іншу особу ПП « Петрук », в той час, як позов подано до ФОП Петрук С.М. , а страхувальником за Полісом є громадяник Петрук С.М .

Позивачем не надано всіх документів, які в обов`язковому порядку відбираються при оформленні ДТП. Зокрема, технічного паспорту на винний автомобіль, що унеможливлює встановлення власника автомобіля, копія Поліса надана в нерозбірливому вигляді.

Матеріали справи не містять жодного належного доказу, який вказував би на перебування винного водія в трудових відносинах з відповідачем чи виконання доручення останнього, як то подорожні листи, супровідні документи, замовлення тощо.

Відомості постанови Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 03.11.2017 року, що водій ОСОБА_1 працює водієм ПП « Петрук », містяться лише у ступній частині постанови і не встановлювались по суті у відповідній адміністративній справі. В той же час, матеріали ДТП, як то протокол та довідка про ДТП не містять інформації про перебування водія у трудових чи інших підпорядкованих відносинах з відповідачем, заяву про настання страхового випадку подано водієм без посилання на трудові відносини з відповідачем.

Також, суду не надано документів з матеріалів адміністративної справи, на підставі яких встановлювався факт трудових відносин.

Крім того, в постанові Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 03.11.2017 року йде мова про ПП « Петрук » (без зазначення коду юридичної особи), в той час, як позов подано до Господарського суду Київської області саме до ФОП Петрук Сергія Михайловича .

Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Як визначено ст. 1187 Цивільного кодексу України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Частиною 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі, з вини іншої особи відшкодовується винною особою.

Як визначено ч.ч. 1.1., 1.4. ст. 1 1.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальники - юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу;

особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду;

Таким чином, з огляду на обставини справи та наявні у справі докази, особою, яка завдала шкоду є водій ОСОБА_1 який своїми діями, пов`язаними з експлуатацією джерела підвищеної небезпеки, завдав шкоди майну (автомобілю) потерпілого.

Водій ОСОБА_1 в момент скоєння ДТП володів транспортним засобом, однак відсутні належні та допустимі докази, що водій в момент вчинення ДТП перебував у трудових відносинах з відповідачем.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Як визначено ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Згідно зі ст. 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Стаття 79 Господарського процесуального кодексу України визначає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За наведених обставин, враховуючи також, що страхувальником є громадянин Петрук С.М. , дослідження та встановлення дійсних обставин має відбуватись в порядку цивільного судочинства.

Однак, оскільки відповідачем у справі визначено саме Фізичну особу-підприємця Петрука Сергія Михайловича, позовні вимоги щодо нього не обґрунтовані і позивачем не заявлено клопотання про заміну відповідача на належного, позов у справі є безпідставним і задоволенню не підлягає.

Згідно зі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, оскільки в задоволенні позову відмовлено, понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають. Відповідачем не заявлено про відшкодування судових витрат.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» до Фізичної особи-підприємця Петрука Сергія Михайловича прo стягнення 99 000,00 грн. відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання апеляційної скарги відповідно до ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України з врахуванням п. 17.5 розділу XI Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 13.08.2019 року

Суддя А.Ю. Кошик