ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про затвердження мирової угоди та закриття провадження у справі

05.08.2019м. ДніпроСправа № 904/2455/19

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Фещенко Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Ільєнко Д.Ю.

та представників:

від позивача: Журавльова Т.В.;

Коробєйніков А.В.;

від відповідача: Адільшинов Р.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Фізичної особи-підприємця Журавльової Тетяни Володимирівни ( АДРЕСА_1)

до Фізичної особи-підприємця Адільшинова Руслана Камальдиновича (м . Дніпро )

про стягнення заборгованості за договором про закупівлю № 10/04/19 від 10.04.2019 у загальному розмірі 182 890 грн. 56 коп. (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог)

Суддя Фещенко Ю.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець Журавльова Тетяна Володимирівна (далі - позивач) звернулася до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій, на момент звернення із нею до суду, просила суд стягнути з Фізичної особи-підприємця Адільшинова Руслана Камальдиновича (далі - відповідач) заборгованість за договором про закупівлю № 10/04/19 від 10.04.2019 у загальному розмірі 128 124 грн. 76 коп.

Ціна позову, на момент звернення із ним до суду, складалася з наступних сум:

- 99 104 грн. 88 коп. - основний борг;

- 29 019 грн. 88 коп. - пеня;

Також позивач просить суд стягнути витрати по сплаті судового збору та витрати на правову допомогу в розмірі 5 500 грн. 00 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за договором закупівлю № 10/04/19 від 10.04.2019 в частині повної та своєчасної поставки оплаченого позивачем товару та, відповідно, наявністю заборгованості в сумі недопоставленого товару у розмірі 99 104 грн. 88 коп. За прострочення виконання зобов`язання на підставі пункту 5.1. договору, в редакції додаткової угоди № 1 від 21.05.2019 до договору, позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача пеню за період прострочення з 25.05.2019 по 05.06.2019 в сумі 29 019 грн. 88 коп.

Ухвалою суду від 12.06.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження на 08.07.2019.

Від позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог (вх. суду № 29928/19 від 08.07.2019), в якій він просить суд стягнути з відповідача заборгованість в сумі недопоставленого товару у розмірі 91 445 грн. 28 коп., а також пеню за прострочення виконання зобов`язання на підставі пункту 5.1. договору, в редакції додаткової угоди № 1 від 21.05.2019 до договору, за період прострочення з 25.05.2019 по 08.07.209 в сумі 91 445 грн. 28 коп., а всього 182 890 грн. 56 коп.

Також від позивача надійшла заява про забезпечення позову (вх. суду № 29930/19 від 08.07.2019), в якій він просив суд вжити заходи до забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти та майно, належне Фізичній особі-підприємцю Адільшинову Руслану Камальдиновичу в межах заявлених позовних вимог у сумі 182 890 грн. 56 коп. В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач посилався на те, що спірна сума заборгованості для нього є суттєвою, а відповідач ухиляється від виконання взятих на себе зобов`язань за договором, а також ухиляється від спілкування з позивачем та не виходить на зв`язок. Як вказував позивач, необхідність вжиття вищевказаних заходів забезпечення позову обумовлена тим, що відповідачем ігноруються письмові та телефонні звернення позивача щодо повернення заборгованості, жодних дій щодо її фактичного повернення також не вчиняється, а, як було вказано вище, сума заборгованості відповідача є значною для позивача. Таким чином, на думку позивача, вказана заява містить достатньо фактичних даних, на підставі яких можна зробити висновок про те, що невжиття заходів до забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання в подальшому рішення господарського суду. Позивач вважає зазначені обставини такими, що можуть ускладнити або унеможливити в подальшому отримання зазначених грошових коштів з відповідача.

У судове засідання 08.07.2019 з`явився представник позивача.

Представник відповідача у вказане судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив. Судом було зауважено, що в матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення відповідача про дату, час та місце судового засідання, оскільки поштове повідомлення про отримання ним ухвали суду від 12.06.2019, як і сам конверт, до суду не повернулися. З метою встановлення належності повідомлення відповідача судом здійснено відстеження поштового відправлення суду на адресу відповідача, шляхом формування витягу з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв`язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання вказаного поштового відправлення суду, а також виготовлялась копія реєстру № 162 на відправку рекомендованої пошти з повідомленням від 13.06.2019, які долучені до матеріалів справи. При цьому, з вказаних доказів вбачається, що станом на 08.07.2019 відправлення з ухвалою суду від 12.06.2019 не вручено відповідачу під час доставки 18.06.2019 ("інші причини").

Враховуючи вказане, суд дійшов висновку про необхідність відкладення розгляду справи, з метою надання можливості відповідачу скористатися процесуальними правами, визначеними статтями 42 та 46 Господарського процесуального кодексу України, та з метою дотримання принципів господарського судочинства, а саме: рівності усіх учасників перед законом і судом та змагальності.

Так, ухвалою суду від 08.07.2019 розгляд справи по суті було відкладено на 05.08.2019.

Ухвалою суду від 09.07.2019 було залишено без руху заяву Фізичної особи-підприємця Журавльової Тетяни Володимирівни про збільшення розміру позовних вимог, у зв`язку з ненаданням доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі за збільшені позовні вимоги; встановлено Фізичній особі - підприємцю Журавльовій Тетяні Володимирівні строк для усунення недоліків - 5 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, а саме подати до суду докази доплати судового збору у розмірі 821 грн. 36 коп. з інформацією про його зарахування до спеціального фонду державного бюджету.

Ухвалою суду від 09.07.2019 було відмовлено Фізичній особі - підприємцю Журавльовій Тетяні Володимирівні у задоволенні заяви про забезпечення позову, у зв`язку з її необґрунтованістю та відсутністю належних доказів існування обставин, передбачених статтею 136 Господарського процесуального кодексу України.

Від позивача надійшов супровідний лист (вх.суду № 32897/19 від 24.07.2019), в якому він просив суд долучити до матеріалів справи платіжне доручення № 1147 від 16.07.2019, яке підтверджує доплату судового збору у сумі 821 грн. 36 коп.

Від позивача надійшов супровідний лист (вх.суду № 32898/19 від 24.07.2019), в якому він просив суд долучити до матеріалів справи докази направлення відповідачу наявних у справі претензій та платіжні доручення про здійснення відповідачем попередньої оплати в загальній сумі 145 428 грн. 78 коп.

Від позивача надійшла заява (вх.суду № 34807/19 від 05.08.2019), в якій він просив суд зменшити позовні вимоги до суми 157 940 грн. 56 коп., у зв`язку з частковим поверненням відповідачем попередньої оплати в сумі 24 950 грн.

З цього приводу суд зазначає, що відповідно до пункту 2 частини 2 статті 46 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

У даній справі перше судове засідання відбулося 08.07.2019, до початку якого позивач скористався наданим йому правом та збільшив позовні вимоги. На цій стадії судового процесу позивач позбавлений права збільшити або зменшити розмір позовних вимог, отже, така заява позивача була долучена до матеріалів справи та залишена без розгляду.

Від відповідача надійшло клопотання (вх.суду № 34808/19 від 05.08.2019), в якому він просив суд долучити до матеріалів справи квитанцію від 31.07.2019, яка підтверджує часткове погашення ним заборгованості перед позивачем в сумі 24 950 грн. 00 коп.

У судове засідання 05.08.2019 з`явилися позивач та його представник, а також відповідач, які заявили усне клопотання про оголошення у судовому засіданні перерви на декілька годин з метою надання сторонам справи для укладення мирової угоди по справі.

Вказане клопотання було задоволено судом.

Після перерви у судовому засіданні позивачем та відповідачем була подана спільна заява (вх.суду № 34902/19 від 05.08.2019), в якій вони просили суд затвердити мирову угоду, укладену між сторонами по справі № 904/2455/19, та вирішити питання щодо повернення з державного бюджету на користь позивача 50% судового збору. До клопотання було додано мирову угоду від 05.08.2019.

У судове засідання 05.08.2019 з`явилися позивач та відповідач.

У судовому засіданні 05.08.2019 позивачем та відповідачем було повідомлено, що між сторонами 05.08.2019 укладено мирову угоду по справі.

Так, мирова угода підписана:

- зі сторони позивача - Фізичної особи-підприємця Журавльової Тетяни Володимирівни - особисто підприємцем, особу якої було встановлено внаслідок перевірки паспорту громадянина України, копія якого наявна в матеріалах справи (а.с.79);

- зі сторони відповідача - Фізичної особи-підприємця Адільшинова Руслана Камальдиновича - особисто Адільшиновим Русланом Камальдиновичем , особу якого було встановлено внаслідок перевірки паспорту громадянина України та посвідчення водія, копія якого наявна в матеріалах справи (а.с.80).

Отже, позивач та відповідач у судовому засіданні 05.08.2019 підтвердили наявність підстав для закриття провадження у справі на підставі пункту 7 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України.

Суд, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, розглянувши подану спільну заяву про затвердження мирової угоди, перевіривши повноваження представників сторін на вчинення дій щодо її підписання, заслухавши позивача та відповідача, -

ВСТАНОВИВ:

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Так, 10.04.2019 між Фізичною особою-підприємцем Журавльовою Тетяною Володимирівною (далі - покупець, позивач) та Фізичною особою-підприємцем Адільшиновим Русланом Камальдиновичем (далі - продавець, відповідач) укладено договір про закупівлю № 10/04/19 від 10.04.2019 (далі - договір-1, а.с.13), відповідно до умов якого продавець зобов`язується поставити товар, а покупець зобов`язується прийняти цей товар та своєчасно здійснити його оплату на умовах договору.

У розділі 8 договору сторони визначили, що договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2019. Умови договору продовжуються до повного виконання сторонами зобов`язань за договором.

Доказів визнання недійсними або розірвання вказаного договору сторонами суду не надано.

Судом встановлено, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм § 3 глави 54 Цивільного кодексу України та § 1 глави 30 Господарського кодексу України.

Згідно з частиною 1 статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За приписами частини 2 статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до частини 1 статті 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Предмет договору поставки було визначено сторонами в пункті 1.1. договору.

Відповідно до пункту 2.1. договору вартість товару, що постачається, становить 145 428 грн. 78 коп.

Згідно із умовами пункту 2.2. договору оплата по договору здійснюється на умові передоплати в розмірі 70 000 грн. відповідно до рахунку, та доплатою 75 428 грн. 78 коп. перед остаточним відвантаженням товару.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання взятих на себе зобов`язань, позивачем було здійснено попередню оплату в сумі 145 428 грн. 78 коп., що підтверджується:

- платіжним дорученням № 1122 від 12.04.2019 на суму 70 000 грн. 00 коп. (а.с.47);

- платіжним дорученням № 1128 від 24.04.2019 на суму 75 428 грн. 78 коп. (а.с.46).

В силу приписів статті 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього кодексу.

Так, у пункті 3.1. договору сторони погодили, що товар повинен бути поставлений покупцю продавцем впродовж 14 календарних днів після оплати на складі продавця.

При цьому, стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як вбачається із наявних в матеріалах справи доказів, відповідачем його зобов`язання щодо повної та своєчасної поставки обумовленого у пункті 1.1. договору товару було порушено, товар було поставлено лише частково відповідно до видаткової накладної № 1-01 від 19.04.2019 на суму 46 323 грн. 90 коп. (а.с.66).

Отже, станом на момент звернення із позовом до суду, у відповідача перед позивачем була наявна заборгованість в сумі 99 104 грн. 88 коп. (145 428,78 - 46 323,90).

При цьому, після допущеного відповідачем порушення умов договору, між сторонами було укладено додаткову угоду № 1 від 21.05.2019 до договору, в якій сторони дійшли згоди щодо зміни строків поставки непоставленого товару, до 24.05.2019 та до 31.05.2019, відповідно (а.с.14).

Однак і у вказані строки товар, що залишився непоставленим, передано позивачу не було, що і стало причиною звернення із позовом до суду.

В подальшому, після відкриття провадження у справі, відповідачем частково було поставлено товар відповідно до видаткової накладної № 1-02 від 06.06.2019 на суму 11 619 грн. 60 коп., який було отримано позивачем 08.07.2019 (а.с.65), а також здійснено часткове повернення попередньої оплати в сумі 24 950 грн. 00 коп., що підтверджується квитанцією від 31.07.2019 (а.с.70).

Отже, залишок попередньої оплати, на яку відповідачем не було відвантажено товар, складає 62 535 грн. 28 коп. (99 104,88 - 11 619,60 - 24 950,00).

Наявність вказаної заборгованості відповідачем у судовому засіданні не заперечувалась.

При цьому, у пункті 5.1. додаткової угоди № 1 від 21.05.2019 до договору сторони визначили, що у разі несвоєчасної поставки товару продавець сплачує пеню в розмірі 5% від вартості за кожен день прострочки несвоєчасно поставленого товару.

На підставі вказаного пункту угоди позивачем було розраховано та заявлено до стягнення пеню за період прострочення з 25.05.2019 по 08.07.209 в сумі 91 445 грн. 28 коп.

Більше того, в процесі розгляду справи від позивача та відповідача надійшла сумісна заява, в якій вони просили суд затвердити мирову угоду, укладену між сторонами по справі № 904/2455/19, та вирішити питання щодо повернення з державного бюджету на користь позивача 50% судового збору. До клопотання було додано мирову угоду від 05.08.2019.

Так, частиною 7 статті 46 Господарського процесуального кодексу України визначено, що сторони можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії судового процесу.

Частинами 1 та 2 статті 192 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, якщо мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.

У відповідності до положень вказаної статті, між позивачем та відповідачем 05.08.2019 було укладено мирову угоду по справі, яку позивач та відповідач просять суд затвердити та закрити провадження у справі.

При цьому, частиною 3 статті 192 Господарського процесуального кодексу України встановлено обов`язок господарського суду до ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди роз`яснити сторонам наслідки такого рішення, та перевірити, чи не обмежені представники сторін у правовій можливості вчинення відповідних дій.

Так, судом встановлено, що умови укладеної між сторонами мирової угоди від 05.08.2019 не суперечать чинному законодавству України, не порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є виконуваними, а також стосуються лише прав та обов`язків сторін щодо предмета спору.

Обставини, визначені частиною 5 статті 192 Господарського процесуального кодексу України, щодо наявності підстав для відмови у затвердженні мирової угоди, відсутні.

Мирова угода від 05.08.2019 укладена у формі та на умовах, передбачених процесуальним законодавством, а тому підлягає прийняттю та затвердженню господарським судом.

Судом встановлено, що мирова угода підписана:

- зі сторони позивача - Фізичної особи-підприємця Журавльової Тетяни Володимирівни - особисто підприємцем, особу якої було встановлено внаслідок перевірки паспорту громадянина України, копія якого наявна в матеріалах справи (а.с.79);

- зі сторони відповідача - Фізичної особи-підприємця Адільшинова Руслана Камальдиновича - особисто Адільшиновим Русланом Камальдиновичем , особу якого було встановлено внаслідок перевірки паспорту громадянина України та посвідчення водія, копія якого наявна в матеріалах справи (а.с.80).

Позивач та відповідач у судовому засіданні 05.08.2019 підтвердили наявність підстав для закриття провадження у справі на підставі пункту 7 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, частиною 3 статті 231 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається, про що судом і було роз`яснено сторонам у судовому засіданні 05.08.2019.

Позивачем та відповідачем у судовому засіданні 05.08.2019 було наголошено, що наслідки вказаних дій, визначені Господарським процесуальним кодексом України, їм відомі та зрозумілі. Аналогічне підтвердження міститься також у пункті 14 мирової угоди від 05.08.2019.

Відповідно до статті 193 Господарського процесуального кодексу України виконання мирової угоди здійснюється особами, які її уклали, в порядку і строки, передбачені цією угодою. Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України "Про виконавче провадження". У разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень (на підставі статей 3, 5 Закону України "Про виконавче провадження").

Згідно з пунктом 7 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо сторони уклали мирову угоду і вона затверджена судом.

За таких обставин, господарський суд вважає за необхідне затвердити укладену сторонами мирову угоду від 05.08.2019, а провадження у справі закрити на підставі пункту 7 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, у даній справи судом враховано, що спірні правовідносини виникли між сторонами внаслідок здійснення ними господарської діяльності, отже припинення підприємницької діяльності відповідачем (про що свідчить відповідний запис, внесений 25.06.2019 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань) не змінює підвідомчість даного спору та не впливає на результат її розгляду судом.

З приводу вказаних обставин суд зазначає слідуюче.

Юридичний статус "фізична особа - підприємець" сам по собі не впливає на будь-які правомочності особи, зумовлені її цивільною право- і дієздатністю як фізичної особи, та жодним чином не обмежує їх.

Разом з тим, юрисдикційність спору залежить від характеру спірних правовідносин, правового статусу суб`єкта звернення та предмета позовних вимог, які визначає позивач.

Аналогічні правові висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 14.03.2018 у справі № 2-7615/10 (провадження № 14-17цс18).

У даній справі спір між сторонами пов`язаний із здійсненням ними господарської діяльності.

Щодо розподілу судових витрат по справі суд зазначає таке.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно зі статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік", з урахуванням норм частини 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір", прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб становить 1 921 грн. 00 коп.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду:

- позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921 грн. 00 коп.) і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (672 350 грн. 00 коп.);

- позовної заяви немайнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ціна позову становила 182 890 грн. 56 коп., отже, сума судового збору за подання даного позову складала 2 743 грн. 23 коп. (1,5 відсотка ціни позову), які були сплачені позивачем відповідно до платіжних доручень.

В той же час, відповідно до частин 1, 4 статті 130 Господарського процесуального кодексу України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Якщо сторони під час укладення мирової угоди не передбачили порядку розподілу судових витрат, кожна сторона у справі несе половину судових витрат.

Аналогічна норма закріплена в частині 3 статті 7 Закону України "Про судовий збір".

З тексту мирової угоди від 05.08.2019 вбачається, що у її пункті 6 сторони узгодили повернення позивачу у відповідності до частини 1 статті 130 Господарського процесуального кодексу України з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову. Інші 50% судового збору відшкодовуються відповідачем на користь позивача.

При цьому, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях. У випадках, установлених пунктом 1 частини 1 цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю (частина 2 статті 7 Закону України "Про судовий збір").

Відповідно до вказаних вимог, у спільній заяві про затвердження мирової угоди сторони просили суд вирішити питання щодо повернення з державного бюджету на користь позивача 50% судового збору (вх.суду № 34902/19 від 05.08.2019).

Враховуючи викладене, а також надходження клопотання щодо повернення 50% судового збору, сплаченого при поданні позову, суд вважає за можливе в порядку, визначеному частиною 1 статті 130 Господарського процесуального кодексу України та частиною 3 статті 7 Закону України "Про судовий збір", повернути позивачу 50% сплаченого ним при поданні позову судового збору у розмірі 1 371 грн. 61 коп., оскільки до прийняття рішення у справі між сторонами укладено мирову угоду.

В іншій частині витрати по сплаті судового збору судом покладаються на відповідача у відповідності до частини 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, оскільки спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, що встановлено судом та не заперечувалося останнім під час розгляду справи. Вказані витрати позивача включені сторонами до суми заборгованості, отже судом не розподіляються.

На підставі викладеного, керуючись 2, 3, 20, 46, 73 - 79, 86, 91, 129, 130, 192-193, 231-235, 254-257 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Задовольнити спільну заяву Фізичної особи - підприємця Журавльової Тетяни Володимирівни та Фізичної особи Адільшинова Руслана Камальдиновича про затвердження мирової угоди.

2. Затвердити мирову угоду у справі № 904/2455/19 від 05.08.2019, укладену між Фізичною особою - підприємцем Журавльовою Тетяною Володимирівною та Фізичною особою Адільшиновим Русланом Камальдиновичем , у наступній редакції:

"МИРОВА УГОДА

у справі № 904/2455/19 ФОП Журавльової Т.В.

до ФОП Адільшинова Р.К. про стягнення коштів

05 серпня 2019 року м. Дніпро

ФОП Журавльова Тетяна Володимирівна (Позивач по справі) з однієї сторони та Адільшинов Руслан Камальдинович (Відповідач по справі), керуючись ст. ст. 46, 192, 193 ГПК України, домовились про укладення мирової угоди на стадії судового провадження на зазначених нижче умовах:

1. Мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору, що виник у зв`язку з невиконанням зобов`язань Відповідачем за договором № 10/04/19 від 10.04.2019 року.

2. Позивач змінює свої позовні вимоги, шляхом їх зменшення) - до 102066,78 грн. (сто дві тисячі шістдесят шість гривень 78 коп.)

Вказана сума складається з наступного:

62535,28 грн. - основний борг;

3640,00 грн. - витрати на оплату доставки товару, понесені Позивачем;

29019,88 грн. - пеня у розмірі, визначеному у первісному позові;

5500,00грн. - витрати на правову допомогу;

1371,62 грн. - 50% сплаченого позивачем судового збору.

3. Відповідач визнає позовні вимоги, з урахуванням їх зменшення, а саме, що сума заборгованості, яка підлягає сплаті становить 102066,78 грн. (сто дві тисячі шістдесят шість гривень 78 коп.) та підлягає зарахуванню на розрахунковий рахунок ФОП Журавльової Т.В. : НОМЕР_1 в КФКБ "Приватбанк", МФО 323585.

4. Сторони погоджують та визнають, що погашення суми заборгованості буде здійснюватися Відповідачем відповідно до наступного графіка:

Платіж № 1: до 31.08.2019 року в сумі 30000 грн. (тридцять тисяч гривень 00 коп.)

Платіж № 2: до 30.09.2019 року в сумі 30000 грн. (тридцять тисяч гривень 00 коп.)

Платіж № 3: до 31.10.2019 року в сумі 30000 грн. (тридцять тисяч гривень 00 коп.)

Платіж № 4: до 30.11.2019 року в сумі 12066,78 грн. (дванадцять тисяч шістдесят шість грн. 78 коп.)

5. Відповідач має право дострокового погашення узгодженої заборгованості.

6. Сторони дійшли згоди, що відповідно до ч. 1 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України, суд у відповідній ухвалі у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, а саме 1 371 грн. 61 коп.

Інші 50% судового збору відшкодовуються відповідачем на користь позивача.

7. Позивач заявляє, що з моменту підписання цієї Мирової угоди не матиме жодних майнових претензій до Відповідача з приводу заборгованості за договором від 10.04.2019 року № 10/04/19.

8. За невиконання умов даної мирової угоди Сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства України.

9. Сторони однаково розуміють значення і умови цієї мирової угоди та її правові наслідки, волевиявлення сторін є вільним і відповідає їх внутрішній волі.

10. Сторони підтверджують, що особи, які підписали від імені сторін цю мирову угоду, мають всі необхідні повноваження на її підписання та не мають будь-яких застережень та/або обмежень таких повноважень та/або своєї правоздатності, та/або дієздатності стосовно укладення цієї мирової угоди.

11. Відповідач і Позивач заявляють, що ні в процесі укладення цієї Мирової угоди, ні в процесі виконання її умов не були, не будуть і не можуть бути порушені права будь-яких третіх осіб, в тому числі й держави.

12. Дану мирову угоду укладено в 3-х примірниках - по одному для кожної із Сторін та один примірник для Господарського суду Дніпропетровської області.

13. Мирова угода набирає чинності з моменту її затвердження Господарським судом Дніпропетровської області і діє до повного виконання Сторонами своїх обов`язків за даною Мировою Угодою.

14. Відповідач і Позивач заявляють, що правові наслідки укладення Мирової угоди, передбачені ст. 129, 130, 192, 193, 231 ГПК України їм відомі.

Позивач: ФОП Журавльова Т.В. ______________

(підпис)

Відповідач: Адільшинов Р.К. ______________

(підпис)".

3. У разі затримки перерахування грошових коштів, згідно з визначеними у пункті 4 Мирової угоди термінами та розмірами, у відповідності до вимог Закону України "Про виконавче провадження", ухвала господарського суду про затвердження цієї Мирової угоди вважатиметься виконавчим документом та у розумінні пункту 2 частини 1 статті 3 цього Закону підлягатиме виконанню державною виконавчою службою по стягненню заборгованості з Фізичної особи Адільшинова Руслана Камальдиновича в примусовому порядку.

4. Відповідно до статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" та частини 2 статті 193 Господарського процесуального кодексу України, дана ухвала є виконавчим документом та може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.

Стягувачем за цією ухвалою є Фізична особа - підприємець Журавльова Тетяна Володимирівна ( АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний код НОМЕР_2 ).

Боржником за цією ухвалою є Фізична особа Адільшинов Руслан Камальдинович ( АДРЕСА_3 ).

5. Закрити провадження у справі № 904/2455/19 за позовом Фізичної особи-підприємця Журавльової Тетяни Володимирівни до Фізичної особи-підприємця Адільшинова Руслана Камальдиновича про стягнення заборгованості за договором про закупівлю № 10/04/19 від 10.04.2019 у загальному розмірі 182 890 грн. 56 коп. (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог).

6. Повернути з Державного бюджету України на користь Фізичної особи - підприємця Журавльової Тетяни Володимирівни ( АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) частину сплаченого судового збору у сумі 1 371 (одна тисяча триста сімдесят одна) грн. 61 коп., перерахованого згідно з платіжним дорученням № 1138 від 06.06.2019, оригінал якого знаходиться в матеріалах справи.

Дана ухвала набирає законної сили негайно з моменту її оголошення, тобто з 05.08.2019.

Відповідно до статті 12 Закону України "Про виконавче провадження" дана ухвала може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років з наступного дня після набрання ухвалою законної сили, тобто до 05.08.2022.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали виготовлений та підписаний 05.08.2019.

Суддя Ю.В. Фещенко