Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" серпня 2019 р. м. Житомир Справа № 906/579/19

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Сікорської Н.А.

секретар судового засідання: Макарчук В.І.

за участю представників сторін:

від позивача: Довгалюк Р.О.- дов. № 007.1-48-0319 від 20.03.2019

від відповідача: Брох В.В.- довіреність № 02-18/966 від 30.07.2019

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз збут"

до Чуднівської міської ради

про стягнення 727118,56 грн

Процесуальні дії по справі.

11.06.2019 до Господарського суду Житомирської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз збут" з позовною заявою про стягнення з Чуднівської селищної ради 727118,56 грн. заборгованості за поставлений природний газ.

Ухвалою від 13.06.2019 суд залишив позовну заяву без руху та надав позивачу строк для усунення виявлених недоліків.

Ухвалою від 02.07.2019 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 01.08.2019.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Позовні вимоги позивача мотивовані тим, що відповідач неналежним чином виконав умови договору №1141049KQGHB038/41HBZhz251-18 від 15.03.2018 на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів щодо оплати отриманого природного газу.

30.07.2019 позивачем подано клопотання , згідно якого вказує, що при звернені до суду позивачем допущено описку в найменуванні відповідача, а саме замість "Чуднівська міська рада" зазначено "Чуднівська селищна рада". Просить вважати відповідачем Чуднівську міську раду.

Дослідивши зміст укладеного договору №1141049KQGHB038/41HBZhz251-18 від 15.03.2018 на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів суд встановив, що останній укладався саме з Чуднівською міською радою.

Копія позовної заяви та доданих до неї документів позивачем також направлялись на юридичну адресу Чуднівської міської ради. Відзиві до суду подано Чуднівською міською радою.

Крім того, представник Чуднівської міської ради в судовому зсіданні підтвердив, що за даними позовними вимогами відповідачем є Чуднівська міська рада.

Зважаючи на викладені обставини відповідачем у справі слід вважати Чуднівську міську раду.

Відповідач свої зобов`язання за договором щодо оплати наданих послуг виконав неналежним чином, внаслідок чого на момент розгляду справи у відповідача існує заборгованість в розмірі 727118,56 грн.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог.

Відповідач 30.07.2019 в порядку п. 1 ч.2 ст. 46 ГПК України подав суду заяву про визнання позову.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав заяву про визнання позову.

За приписами п.1 ч.2 ст. 46 ГПК України, відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до ч.3 ст. 185 ГПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем.

Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 191,192 цього Кодексу.

Згідно ст. 191 ГПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

З урахуванням викладеного суд, в порядку ч.3 ст. 185 ГПК України, ухвалив рішення суду.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

15.03.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз збут" (постачальник, позивач) та Чуднівською міською радою (споживач, відповідач) укладено договір №1141049KQGHB038/41HBZhz251-18 на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів (а.с.79-83), за умовами якого постачальник зобов`язується передати у власність споживачу у 2018 році природний газ, а споживач зобов`язується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку , що визначені договором (п.1.1 договору).

У пунктах 1.2 та 1.3 сторони погодили річні та планові обсяги постачання газу.

Згідно п. 3.1 договору, розрахунки за поставлений споживачеві газ здійснюються за цінами, що вільно встановлюються між постачальником та споживачем.

Ціна газу становить 9014,8000 грн. за 1000 куб. м., крім того ПДВ 1802,9600 грн., всього з ПДВ - 10817,7600 грн. Загальна сума даного договору становить 854603,04 грн. (п. 3.2 договору).

За умовами п. 3.4 договору, сторони домовились, що ціна газу, розрахована відповідно до пунктів 3.2 та 3.3 цього договору, застосовується сторонами при складанні акта приймання-передачі газу та розрахунках за цим Договором.

За змістом п.4.1 договору розрахунковий період за договором становить один календарний місяць.

Відповідно до п. 4.2 договору, оплата газу здійснюється споживачем шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки .

Пунктом 4.2.3 договору сторони погодили, що остаточний розрахунок по оплаті місячної вартості газу здійснюється до 10 числа місяця, наступного за місяцем постачання газу.

Датою оплати (здійснення розрахунку) є дата зарахування коштів на банківський рахунок постачальника (п.4.3 договору).

Підпунктом 5.4.2 пункту 5.4 договору визначено обов`язок споживача оплачувати постачальнику вартість газу на умовах та в обсягах, визначених договором.

Договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками (за наявності) сторін і діє в частині постачання газу з 01 березня 2018 року до 31 грудня 2018 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п.11.1 договору).

За приписами п. 11.2 договору, договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення строку дії договору жодною зі сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов. При цьому сторони мають внести зміни до договору щодо планових обсягів постачання на продовжений строк ( п.11.2 договору).

Додатковою угодою №ДУ 9/1141049KQGBB038/41HBZhz251-18 від 29.12.2018 до договору від 15.03.2018 сторони погодили планові обсяги постачання газу у січні-лютому 2019 року, загальну вартість договору та строк дії договору (а.с.39 ).

На виконання умов договору позивач за період з січня 2019 року по квітень 2019 року поставив відповідачу природний газ на загальну суму 863781,91 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу № ЖТ 389001839 від 31.01.2019, № ЖТ389004204 від 28.02.2019, № ЖТ389004380 від 29.03.2019, № ЖТ389007349 від 30.04.2019 (а.с. 40-43).

Позивач також вказує, що станом на 01.01.2019 у відповідача існувала заборгованість за поставлений природний газ в розмірі 45334,78 грн.

Відповідач в порушення умов договору оплату за отриманий природний газ провів частково в розмірі 181998,13 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 79 від 27.02.2019 та звітом позивача по проводках за травень 2019 року (а.с.89,73).

Таким чином, внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх договірних зобов`язань щодо оплати за отриманий природний газ, у останнього утворилась заборгованість перед позивачем в розмірі 727118,56 грн.

22.05.2019 сторони підписали акт звірки розрахунків, з якого вбачається, що відповідач підтвердив заборгованість перед позивачем в розмірі 727118,56 грн. (а.с. 90).

Оскільки відповідач добровільно у строки визначені договором не провів розрахунки з позивачем за отриманий природний газ, позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до ч. 1 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Як вбачається з матеріалів справи, правовідносини між сторонами виникли на підставі договору № №1141049KQGHB038/41HBZhz251-18 на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів.

Статтею 714 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

За умовами ч.2 ст. 714 ЦК України, до договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Так, матеріалами справи підтверджується факт поставки відповідачу позивачем в період січень-квітень 2019 року природного газу на загальну суму 863781,91 грн.

Відповідач факт отримання природного газу на зазначену суму не оспорив.

Нормою ст. 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Нормами ч.1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 4.2.3 договору сторони визначили, що остаточний розрахунок по оплаті місячної вартості газу здійснюється до 10 числа місяця, наступного за місяцем постачання газу.

Однак відповідач в порушення умов договору у визначений строк оплати не здійснив, оплативши отриманий природний газ лише частково в сумі 181998,13 грн., що підтверджується матеріалами справи.

За поясненнями позивача кошти в сумі 45334,78 грн. були зараховані в погашення заборгованості за поставлений природний газ в попередні періоди. Решту оплати зараховано за отриманий природний газ у період січня-квітня 2019 року.

Таким чином станом на день звернення до суду та на момент вирішення спору в суді у відповідача існує прострочена заборгованість за отриманий від позивача природний газ в розмірі 727118,56 грн. Доказів погашення заборгованості у заявленому розмірі матеріали справи не містять.

Відповідач позов у заявленій до стягнення сумі заборгованості визнав у повному обсязі.

За нормами п.1 ч.2 ст. 46 ГПК України, відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно з ч.1 ст.193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно, зокрема, до закону, інших правових актів, договору, а також відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Враховуючи викладене, господарський суд вважає позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості в сумі 727118,56 грн. обґрунтованими, заявленими відповідно до чинного законодавства та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно із ч. 2, 3 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 ст. 13 ГПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Відповідно до ч.1 ст. 130 ГПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Оскільки своєю заявою від 30.07.2019 відповідач відмовився від позову, що відбулось до початку розгляду справи по суті, позивачу у відповідності до норм ч.1 ст. 130 ГПУ України слід повернути з Державного бюджету України 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

З матеріалів справи вбачається, що предметом спору є вимога про стягнення з відповідача 727118,56 грн. заборгованості.

Позивачем при поданні позову сплачено 10906,79 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1232 від 27.05.2019.

Таким чином, загальна сума судового збору, яка підлягає поверненню позивачу в порядку ч.1 ст. 130 ГПК України з Державного бюджету України становить 5453,39 грн.

Решта суми судового збору в порядку ст. 129 ГПК України покладається на відповідача.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача 907,89 грн. витрат на професійну правничу допомогу суд, суд дійшов наступних висновків.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (ч. 1 ст. 16 ГПК України).

Пунктом 1 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги (ч.1 ст.26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Відповідно до частини 3 статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до частин 1-4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На обґрунтування заявленого розміру витрат на правову допомогу, представником позивача подано, укладений 30.11.2017 між Адвокатським об`єднанням "Гарант Груп" (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз збут" (замовник) договір № 38АZhz961-17 про надання правової допомоги (а.с. 92-95).

Відповідно до п. 1.1. даного договору, в порядку та на умовах визначених цим Договором, виконавець зобов`язується надавати комплекс правової допомоги, а замовник приймати та оплачувати їх.

Пунктом 3.1 договору сторони передбачили, що вартість послуг виконавця складається з щомісячної плати за отримання правової допомоги у розмірі: 60000,00 грн. з ПДВ щомісяця (п.п.3.1.1); плати за ведення складних справ - у розмірі, визначеному в окремих додаткових угодах до Договору.

Згідно п. 3.4 договору, виконавець щомісячно, до 5 числа місяця, наступного за звітним, надсилає замовнику акт приймання-передачі послуг у двох примірниках, що складені на підставі звітів працівників виконавця . Звіти працівників виконавця про фактично надані послуги додаються до акта приймання-передачі послуг в електронному вигляді. Замовник підписує, датує і повертає виконавцю один примірник акта приймання-передачі або надсилає виконавцю мотивовану відмову від його підписання протягом 5 календарних днів після одержання акта приймання-передачі. У разі якщо виконавець до 20 числа місяця, наступного за звітним, не одержить від замовника підписаний акт приймання-передачі або мотивовану відмову від його підписання, сторони визнають, що акт приймання-передачі послуг вважається підписаним, а послуги наданими виконавцем і прийнятими замовником в обсягах і на умовах, зазначених у такому акті приймання-передачі.

27.12.2018 між сторонами укладено додаткову угоду № 5 до договору про надання правової допомоги № 38АZhz961-17 від 30/11/2017 (а.с. 96).

Відповідно до п. 1 даної додаткової угоди сторони домовились викласти пункт 5.1 договору в такій редакції: "5.1. Цей Договір набуває чинності з моменту його підписання Сторонами та діє в частині надання послуг з 01 грудня 2017 року до 31 грудня 2019 року включно, а в частині проведення розрахунків- до їх остаточного виконання".

18.01.2019 між сторонами укладено додаткову угоду № 6 до договору про надання правової допомоги № 38АZhz961-17 від 30/11/2017 (а.с.97).

Згідно п. 1 зазначеної додаткової угоди сторони домовились викласти п. 3.1.1 договору в такій редакції: "3.1.1 щомісячної плати за отримання правової допомоги у розмірі 76666,67 грн. (сімдесят шість тисяч шістсот шістдесят шість) гривень 67 копійок, крім того ПДВ 15333,33 грн. (п`ятнадцять тисяч триста тридцять три) гривні 33 копійки. Загальна сума з ПДВ складає 92000,00 грн. (дев`яносто дві тисячі) гривень 00 копійок щомісяця" .

Для представлення інтересів ТОВ "Житомиргаз збут", зокрема, у всіх судових інстанціях, 20.03.2019 ТОВ "Житомиргаз збут" видано довіреність адвокату Управління в Житомирській області Адвокатського об`єднаня "Гарант Груп" Довгалюку Роману Олександровичу (а.с.101).

ОСОБА_1 20.03.2019 видано свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ЖТ № 001043 (а.с.100).

Частиною 8 ст. 129 ГПК України встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до статті 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Судові витрати на оплату послуг адвоката підлягають відшкодуванню лише в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату або адвокатському об`єднанню стороною, котрій такі послуги надавались, оплата послуг адвоката підтверджується відповідними фінансовими документами.

Позивачем при звернені до суду зазначено, що витрати на професійну правничу допомогу адвоката складають 907,89 грн.

Суд зауважує, що на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано платіжне доручення № 1269 від 31.05.2019 про сплату Адвокатському об`єднанню "Гарант Груп" 92000,00 грн. із зазначенням призначення платежу" оплата послуг зг.Дог. про надання правової допомоги № 38АZhz961-17 від 30.11.2017, у т.ч. ПДВ -15333,,, +Р.5.8+" (а.с.98) та розрахунок витрат понесених ТОВ "Житомиргаз збут" як позивачем в частині правничої допомоги при підготовці та поданні позовної заяви про стягнення заборгованості з Чуднівської міської ради (а.с. 91).

Відповідно до поданого розрахунку позивач поніс витрати в сумі 907,89 грн. на підготовку позовної заяви.

Проте, позивачем в порушення умов п. 3.4 договору не надано первинних документів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акт приймання-передачі послуг) саме у зв`язку з наданням правничої допомоги у даній справі.

Наданий розрахунок витрат понесених ТОВ "Житомиргаз збут" як позивачем в частині правничої допомоги при підготовці та поданні позовної заяви про стягнення заборгованості з Чуднівської міської ради суд не розцінює як належний доказ понесених витрат в сумі 907,89 грн., оскільки останній є одностороннім документом, що не узгоджується з умовами укладеного між адвокатським об`єднанням "Гарант Груп" (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз збут" (замовник) договір № 38АZhz961-17 про надання правової допомоги.

Надане позивачем платіжне доручення № 1269 від 31.05.2019 про сплату Адвокатському об`єднанню "Гарант Груп" 92000,00 грн. суд також не розцінює як доказ оплати наданих правових послуг у зазначеній сумі саме у зв`язку з наданням правничої допомоги в рамках даної справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що заявлені при звернені до суду витрати на професійну правничу допомогу в сумі 907,89 грн. підлягають залишенню за позивачем, оскільки останній належними, допустимими та достатніми доказами не довів понесення таких витрат.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Чуднівської міської ради (13201, Житомирська область, Чуднівський район, м.Чуднів, вул. Героїв Майдану, будинок 146, )

на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз збут" (10002, місто Житомир, вул. Фещенка-Чопівського,35, )

- 727118,56 грн. заборгованості

- 5453,39 грн. судового збору.

3. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз збут" (10002, місто Житомир, вул. Фещенка-Чопівського,35, ) з державного бюджету України 5453,39 грн. судового збору сплаченого згідно платіжного доручення № 1232 від 27.05.2019.

Оригінал платіжного доручення № 1232 від 27.05.2019 про сплату судового збору в розмірі знаходиться в матеріалах справи № 906/579/19.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 09.08.19

Суддя Сікорська Н.А.

Віддрукувати:

1- в справу

2-позивачу (оригінал)

3- відповідачу (рек. з повід.)