ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" серпня 2019 р. Справа№ 910/2681/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пашкіної С.А.

суддів: Мартюк А.І.

Сітайло Л.Г.

за участю представників: не викликались

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця"

на рішення Господарського суду міста Києва від 17.05.2019

у справі № 910/2681/19 (суддя Блажівська О.Є.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 109 116, 82 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.05.2019 у справі №910/2681/19 позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" суму збитків у розмірі 109 116грн. 82 коп. Стягнуто з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 921грн. 00 коп.

Рішення місцевого господарського суду ґрунтується на тому, що:

- факт нестачі за спірним перевезенням підтверджений доданими до матеріалами справи накладними та комерційними актами;

- відповідачем не доведено відсутності його вини у незабезпеченні збереження вантажу.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд частково скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 17.05.2019 у справі № 910/2681/19 в частині стягнення 20350,12грн. та відмовити в стягненні 20350,12 грн., змінити рішення Господарського суду міста Києва від 17.05.2019 в частині стягнення з відповідача судового збору в розмірі 1921 грн. та здійснити перерозподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає про те, що:

- суд першої інстанції безпідставно відхилив заперечення відповідача щодо норми природної втрати та неправильно застосував до спірних вагонів п.27 Правил видачі вантажів, відповідно до яких норма природної втрати для вантажів у вологому стані складає 2%.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.06.2019 колегією суддів у складі головуючого судді Пашкіної С.А., судді Буравльов С.І., Калатай Н.Ф. відкрите апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 17.05.2019 у справі № 910/2681/19, апеляційну скаргу призначено до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду від 14.08.2019 у зв`язку з перебуванням суддів Буравльова С.І. та Калатай Н.Ф., які не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустках, у справі № 910/2681/19 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи від 14.08.2019 у справі № 910/2681/19 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя: Пашкіна С.А., судді: Мартюк А.І., Сітайло Л.Г.

Згідно з ч.1 ст.247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до п.1 ч.5 ст.12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, у цьому випадку 192100 грн. (1 921 грн.*100).

Частиною 1 ст.270 ГПК України встановлено, що в суді апеляційної інстанції справи переглядаються в порядку спрощеного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі (глава 1. Апеляційне провадження Розділу IV ГПК України - прим суду).

Частиною 10 ст. 270 ГПК України встановлено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921*100=192100 грн.), крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

При розгляді справи №910/2681/19 колегія суддів враховує, що предметом позову у цій справі є вимоги про стягнення суми, меншої за 192 100грн., тобто вказана справа відноситься до малозначних справ в розумінні ГПК України, і розглядає справу без повідомлення учасників справи.

За правилом ч. 2 ст. 270 ГПК України, розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Частиною 1 статті 273 ГПК України встановлено, що апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції розглядається протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

Враховуючи, що апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 17.05.2019 у справі № 910/2681/19 прийнято до свого провадження колегією суддів Північного апеляційного господарського суду 18.06.2019, розгляд справи в суді апеляційної інстанції розпочався з 02.07.2019, апеляційна скарга має бути розглянута 18.08.2019.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги, матеріали справи, з урахуванням правил ст.ст.269, 270 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права, колегія суддів встановила наступне.

З метою переробки (збагачення) рядового вугілля (кам`яне марки ДГР (0-200), Г (Г1)Р (0-200)Г (Г2)Р (0-200) для отримання концентрату Приватним акціонерним товариством "ДТЕК Павлоградвугілля" було укладено:

- з Публічним акціонерним товариством "ДТЕК Добропільська ЦЗФ" договір №606-ПУ-ПТП від 27.12.2017 (надалі - договір переробки-1), п.1.1.1 якого передбачено, що Замовник (ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля") зобов`язується передати (поставити) Виконавцю (ТОВ "ДТЕК добропільська ЦЗФ") вугілля на умовах "СРТ, залізнична станція "Добропілля" Донецької залізниці (згідно з Міжнародними правилами тлумачення торгівельних термінів "ІНКОТЕРМС" у редакції 2000 року);

- з Товариством з обмеженою відповідальністю "ПК "Збагачувач" договір №010715/1п/р/161-ПУ- ПТП від 01.07.2015 (надалі - договір переробки-2), п.1.1.1 якого передбачено, що Замовник (ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугялля") зобов`язується передати (поставити) Виконавцю (ТОВ "ПК "Збагачувач") вугілля на умовах "DDP, залізнична станція "Новогродівка" та/або "DDP, залізнична станція "Кривий Торець" (вантажоотримувач ТОВ "Донінтервугілля") (згідно з Міжнародними правилами тлумачення торгівельних термінів "ІНКОТЕРМС" у редакції 2010 року).

Приватним акціонерним товариством "ДТЕК Павлоградвугілля" відправлено рядове вугілля для його збагачення на адресу Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Добропільська ЦЗФ" за накладними №№ 47711106, 47952734 та 47952395.

Під час перевезення по залізниці на станції Добропілля Донецької залізниці було проведено перевірку стану вантажу та було виявлено нестачу кам`яного вугілля, про що були складені комерційні акти №493102/1 від 05.01.2019, №493102/8 від 14.01.2019 та №493102/7 від 14.01.2019.

Приватним акціонерним товариством "ДТЕК Павлоградвугілля" відправлено рядове вугілля для його збагачення на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "ПК "Збагачувач" (вантажоотримувачу ТОВ "Донінтервугілля") за накладними №№45855327, 45568828, 47091335, 46603684, 51529568, 46610184, 47093083, 47093075, 47197355, 47213293, 47320486, 46602678, 46603445, 47091376, 46607297, 46607362, 47577382, 47603170, 47603899.

Під час перевезення по залізниці на станціях Кривий Торець та Слов`янськ Донецької залізниці проведено перевірку стану вантажу та виявлена нестача кам`яного вугілля, про що було складено комерційні акти №491003/53 від 09.11.2018,

№491003/50від02.10.2018,№491003/51від02.10.2018,№491003/49від02.10.2018,
№491003/29від06.09.2018,№491003/32від06.09.2018,№491003/45від17.09.2018,
№491003/35від06.09.2018,№491003/30від06.09.2018,№491003/31від06.09.2018,
№491003/48від23.09.2018,№491003/47від21.09.2018,№491003/46від20.09.2018,
№491003/44від17.09.2018,№491003/43від17.09.2018,№491003/33від06.09.2018,
№491003/34від06.09.2018,№492006/63від31.08.2018,№491003/40від17.09.2018,
№491003/41 від 17.09.2018, №491003/42 від 17.09.2018, №491003/52 від 21.10.2018.

Враховуючи викладене, Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Павлоградвугілля" звертаючись з позовом до суду вказує про те, що Акціонерне товариство "Українська залізниця", як перевізник, належним чином не виконало зобов`язань щодо збереження вантажу під час перевезення, у зв`язку з чим останнє зобов`язане відшкодувати позивачу збитки у розмірі 109 116,82грн., заподіяні незбереженням прийнятого до перевезення вантажу.

Статтею 307 Господарського кодексу України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998 визначено обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Пунктом 6 Статуту залізниць України визначено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Відповідно до ст.909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Укладення договору перевезення вантажу шляхом складання транспортної накладної передбачено, також ч.2 ст.307 Господарського кодексу України.

Згідно з пунктом 2 статті 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 920 Цивільного кодексу України обумовлено: у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до статті 12 Закону України "Про залізничний транспорт" залізниці повинні забезпечувати збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях.

Статтею 23 Закону України "Про залізничний транспорт" передбачено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Стаття 110 Статуту залізниць України передбачає, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу.

Згідно з статтею 113 Статуту залізниць України за незбереження прийнятого до перевезення вантажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача чи пошкодження виникли з не залежних від перевізника причин.

Згідно статті 26 Закону України "Про залізничний транспорт" обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу засвідчуються актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом залізниць України.

Статтею 129 Статуту залізниць України передбачено, що обставини, які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць; для засвідчення маси і кількості вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах, складається комерційний акт.

Відповідно до статті 130 Статуту залізниць України право на пред`явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу має одержувач - за умови пред`явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

Статтею 133 Статуту залізниць України передбачено, що передача іншим організаціям або громадянам права на пред`явлення претензій та позовів не допускається, за винятком випадків передачі такого права вантажовідправником вантажоодержувачу або вантажоодержувачем вантажовідправнику, а також вантажовідправником або вантажоодержувачем вищій організації або уповноваженій особі, яка виступає від їх імені.

Так, пунктом 2 Правил заявлення та розгляду претензій (статті 130 - 137 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002 встановлено, що згідно з статтею 133 Статуту передача права на пред`явлення претензій та позовів відправником одержувачу або одержувачем відправнику, а також відправником або одержувачем вищій організації засвідчується переуступним написом на відповідному документі (накладній, квитанції про приймання вантажу до перевезення, багажній квитанції) такого змісту: "Право на пред`явлення претензії та позову передано (найменування організації)". Переуступний напис засвідчується підписами керівника і головного (старшого) бухгалтера та печаткою підприємства.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі положень статті 133 Статуту залізниць України вантажоодержувачі - ПАТ "ДТЕК Добропільська ЦЗФ" та ТОВ "Донінтервугілля" передали право пред`явлення позову за недостачу вантажу, відправленого залізничними накладними, вантажовідправнику - ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля", що підтверджується належним чином оформленими та засвідченими переуступними підписами вантажоодержувачів на відповідних залізничних накладних.

Як вбачається з матеріалів справи, факт нестачі за спірним перевезенням підтверджений доданими до матеріалів справи накладними та комерційними актами.

За даними накладних:

-№47711106 загальна маса нетто у вагоні №60239365 складає 69 700 кг;

- №47952734загальна маса нетто у вагоні №56313968 складає 68 600 кг;

- №47952395 загальна маса нетто у вагоні №67354423 складає 68 400 кг

- №45855327 загальна маса нетто у вагоні№60913084 складає 69 650 кг;

- №47603899 загальна маса нетто у вагоні №53183443 складає 68 800 кг;

- №47603170 загальна маса нетто у вагоні №52171261 складає 68 300 кг;

- №47577382 загальна маса нетто у вагоні№56955685 складає 68 400 кг;

- №46607362 загальна маса нетто у вагоні№62007919 складає 69 550 кг;

- №46607297 загальна маса нетто у вагоні№67189373 складає 68 550 кг;

- №47091376 загальна маса нетто у вагоні№61495636 складає 69 350 кг;

- №46603445 загальна маса нетто у вагоні№55119390 складає 69 350 кг;

- №46602678 загальна маса нетто у вагоні №52170883 складає 68 350 кг;

- №46602678 загальна маса нетто у вагоні №56917719 складає 68 450 кг;

- №47320486 загальна маса нетто у вагоні №56937436 складає 69 950 кг;

- №47213293 загальна маса нетто у вагоні №52581816 складає 69 600 кг;

- №47197355 загальна маса нетто у вагоні №56847924 складає 69 500 кг;

- №47093075 загальна маса нетто у вагоні №62049044 складає 69 800 кг;

- №47093083 загальна маса нетто у вагоні №59414821 складає 69 600кг;

- № 46610184 загальна маса нетто у вагоні №62975545 складає 69 600 кг;

- №46610184 загальна маса нетто у вагоні №62975610 складає 69 500 кг;

- №46603684 загальна маса нетто у вагоні №53125571 складає 68 750 кг;

- №47091335 загальна маса нетто у вагоні №67388447 складає 68 500 кг;

- №47091335 загальна маса нетто у вагоні №65729675 складає 68 800 кг;

- №47091335 загальна маса нетто у вагоні №60497781 складає 70 000 кг;

- №45268828 загальна маса нетто у вагоні №56185739 складає 68 350 кг.

За даними комерційних актів:

-№ 493102/1 від 05.01.2019 недостача у вагоні № 60239365 складає 7 650 кг;

-№ 493102/8 від 14.01.2019недостача у вагоні № 56313968 складає 25 200 кг;

-№ 493102/7 від 14.01.2019 недостача у вагоні № 67354423 складає 7700 кг;

- №491003/53 від 09.11.2018 недостача у вагоні № 60913084 складає 1300 кг;

- №491003/50 від 02.10.2018 недостача у вагоні № 53183443 складає 1900 кг;

- №491003/51 від 02.10.2018 недостача у вагоні № 52171261 складає 2000 кг;

- №491003/49 від 02.10.2018 недостача у вагоні № 56955685 складає 1800 кг;

- №491003/29 від 06.09.2018 недостача у вагоні № 62007919 складає 1450 кг;

- №491003/32 від 06.09.2018 недостача у вагоні № 67189373 складає 1300 кг;

- №491003/45 від 17.09.2018 недостача у вагоні № 61495636 складає 2500 кг;

- №491003/35 від 06.09.2018 недостача у вагоні №55119390 складає 1500 кг;

- №491003/30 від 06.09.2018 недостача у вагоні №52170883 складає 1950 кг;

- №491003/31 від 06.09.2018 недостача у вагоні №56917719 складає 950 кг;

- №491003/48 від 23.09.2018 недостача у вагоні №56937436 складає 1400 кг;

- №491003/47 від 21.09.2018 недостача у вагоні №52581816 складає 1200 кг;

- №491003/46 від 20.09.2018 недостача у вагоні №56847924 складає 1800 кг;

- №491003/44 від 17.09.2018 недостача у вагоні №62049044 складає 2300 кг;

- №491003/43 від 17.09.2018 недостача у вагоні №59414821 складає 1700 кг;

-№491003/33 від 06.09.2018 недостача у вагоні №62975545 складає 2050 кг;

-№491003/34 від 06.09.2018 недостача у вагоні №62975610 складає1500 кг;

-№492006/63 від 31.08.2018 недостача у вагоні №53125571 складає1150 кг;

-№491003/40 від 17.09.2018 недостача у вагоні №67388447 складає 2200 кг;

-№491003/41 від 17.09.2018 недостача у вагоні №65729675 складає 2400 кг;

-№491003/42 від 17.09.2018 недостача у вагоні №60497781 складає 1900 кг;

-№491003/52 від 21.10.2018 недостача у вагоні №56185739 складає 1100 кг.

Відповідачем усупереч вищевказаним положенням Закону та статті 74 Господарського процесуального кодексу України не доведена відсутність його вини у незабезпеченні збереження переданого йому вантажу.

Доводи відповідача в апеляційній скарзі про те, що суд першої інстанції безпідставно відхилив заперечення відповідача щодо норми природної втрати та неправильно застосував до спірних вагонів п.27 Привал видачі вантажів, відповідно до яких норма природної втрати для вантажів у вологому стані складає 2%, судова колегія до уваги не приймає як безпідставні та такі, що позбавлені належного доказового обгрунтування.

Приписами статті 623 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Відповідно до статті 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Частиною 1 статті 225 Господарського кодексу України передбачено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

За загальним принципом цивільного права особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (частина перша статті 22, стаття 611, частина перша статті 623 Цивільного кодексу України). Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника.

Згідно з частиною другою статті 623 Цивільного кодексу України розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором.

Відповідно до ч.3 ст.314 Господарського кодексу України за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, а саме, у разі втрати або недостачі вантажу, перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Відповідно до ч.2 ст.114 Статуту залізниць України недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Згідно зі ст. 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 року №644, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто. При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) для вантажів з мінеральним паливом - вугіллям кам`яним, становить 1% маси, зазначеної в перевізних документах.

Згідно з ДСТУ 4083:2012 "Вугілля кам`яне та антрацит для пиловидного спалювання на теплових електростанціях" для вугілля першої та другої категорії марок ДГ, Г Західного Донбасу, як виняток, загальна волога на робочий стан палива W, має бути не більше 16,0 % (п. 4.3).

З урахуванням пункту 27 Правил видачі вантажів, враховуючи, що втраченим вантажем було вугілля кам`яне, а за даними накладних у вугіллі марки Г(Г1)Р (0-200) показник вологи не перевищує гранично допустиму норму, місцевий господарський суд дійшов до обґрунтованого висновку про те, що позивачем обґрунтовано застосовано норму природних втрат у розмірі 1% від маси вантажу при розрахунку збитків.

Згідно ст.115 Статуту залізниць України вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Розрахунок вартості вагової нестачі вантажу проведений з урахуванням норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто (1 %) та кількості фактичної недостачі, у зв`язку з чим сума втраченого вантажу у вказаних вагонах становить 109 116,82 грн.

При цьому, Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" не довело, що нестача виникла з незалежних від перевізника причин.

Враховуючи викладене, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення Господарського суду міста Києва від 17.05.2019 підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. 267-270, 273, 275-277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 17.05.2019 у справі № 910/2681/19 залишити без мін.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

4. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

5. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/2681/19.

Головуючий суддя С.А. Пашкіна

Судді А.І. Мартюк

Л.Г. Сітайло