ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"05" серпня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/1688/19

Господарський суд Одеської області у складі судді Бездолі Д.О.

секретар судового засідання Голоденко І.О.

розглянувши у судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом: Державного підприємства Адміністрація морських портів України (пр. Перемоги, 14, м. Київ, 01135) в особі Ренійської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України (вул. Дунайська, 188, м. Рені, Одеська обл., 68802)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Комунікації та інженерні мережі (вул. Середня, 10 А, м. Одеса, 65091)

про стягнення 11886,00 грн, -

за участю представників учасників справи:

від позивача: Арабаджи І.А.;

від відповідача: Шаповалов Р.Ю.

В С Т А Н О В И В:

Державне підприємство Адміністрація морських портів України в особі Ренійської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю Комунікації та інженерні мережі, в якій просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 11886,00 грн за договором про виконання робіт №110-В-РЕФ-18 від 19.11.2018.

Позиції учасників справи

В обґрунтування підстав позову позивач посилається на порушення відповідачем умов вищевказаного договору, зазначаючи, що відповідач несвоєчасно виконав весь комплекс робіт у визначений договором строк, а саме до 20.12.2018, не надав позивачу в цей же строк проекти актів за ф. КБ-2в та довідок за ф. КБ-3 для погодження та підписання. За твердженням позивача, відповідач свої зобов`язання виконав з простроченням на 7 днів, оскільки роботи були виконані з наданням позивачу актів та довідок лише 28.12.2018. У зв`язку із зазначеними обставинами, позив на підставі п.7.2. договору нарахував та заявив до стягнення з відповідача пеню у розмірі 0,1% від вартості робіт, виконаних відповідачем.

09.07.2019 до канцелярії суду від відповідача надійшов відзив на позов (а.с.103-113, т.1), відповідно до якого відповідач позов позивача не визнав та просить суд відмовити у його задоволенні в повному обсязі. Відповідач наполягає, що фактично роботи ним були виконані до 20.12.2018, зазначаючи, що акт приймання виконаних будівельних робіт відповідач направив представнику позивача електронною поштою ще 18.12.2018, 19.12.2018 позивачем було підтверджено, що акти знаходяться на перевірці, а 20.12.2018 позивач підтвердив, що акти пройшли перевірку і їх можна підписувати та надсилати на підпис позивачу. В підтвердження вказаних обставин відповідач надав суду роздруківку з електронної переписки між співробітниками сторін (а.с. 148-149, т.1). Крім того, відповідач вважає, що позивачем не доведено прострочення відповідачем саме виконання робіт за договором, а посилання на дату підписання актів, на його думку, є недоречним, оскільки договором розмежовано момент завершення виконання робіт з наданням проектів документів та підписання уповноваженими представниками сторін цих документів протягом 5-ти робочих днів з моменту фактичного завершення виконання робіт, при цьому відповідач наголошує на тому, що акти позивачем підписано без зауважень щодо строків виконання робіт. Також у відзиві на позов відповідач виклав клопотання про зменшення розміру судових витрат позивача, вказуючи, що сума заявлених позивачем витрат на правову допомогу в розмірі 25200,00 грн є такою, що не підлягає задоволенню, оскільки вона є необґрунтованою та неспівмірною із розміром суми позову.

У судовому засіданні 24.07.2019 позивач надав відповідь на відзив (а.с. 118-125, т.1), в якій наголосив, що акт приймання-передачі робіт є документом, який підтверджує передання робіт підрядником та їх прийняття замовником, а надане відповідачем електронне листування щодо проектів актів з бухгалтером централізованої бухгалтерії РФ ДП «АМПУ» ОСОБА_1 не може вважатись належним доказом, оскільки зазначена особа не є уповноваженим представником позивача на погодження або прийняття виконаних робіт та підписання документації, при цьому, електронна адреса, на яку направлялись акти, не є офіційною електронною адресою позивача. Також позивач зазначив, що не заявляє до стягнення з відповідача судових витрат на правову допомогу, оскільки дана справа є малозначною та у позивача не було необхідності залучати адвоката для представлення інтересів позивача в суді.

31.07.2019 до канцелярії суду від позивача за вх. № 15247/19 надійшли доповнення до відповіді на відзив (а.с.137-147 т.1), в яких він зазначив, що відповідач 20.12.2018 надав заявку на дозвіл ввезення на територію порту матеріалів та обладнання для виконання робіт, що підтверджується корінцем до перепустки, при цьому, відповідно до електронного журналу реєстрації перепусток порту вбачається, що 27.12.2018 співробітнику відповідача була оформлена та видана перепустка на територію порту. Зазначені обставини, на переконання позивача, спростовують твердження відповідача, що фактично роботи були виконані в повному обсязі 18.12.2018.

Під час розгляду справи по суту у засіданні суду представник позивача позовні вимоги повністю підтримав, просив їх задовольнити. Представник відповідача проти позову повністю заперечував, просив відмовити позивачу у його задоволенні.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 18.06.2019 позовну заяву Державного підприємства Адміністрація морських портів України в особі Ренійської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №916/1688/19, ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 12 липня 2019 о 10год.30хв.

12.07.2019 за клопотанням позивача протокольно оголошено перерву у судовому засіданні до « 24» липня 2019 о 15год.30хв.

24.07.2019 у судовому засіданні представником позивача було подано відповідь на відзив, яку прийнято судом. З метою надання можливості відповідачу подати письмові заперечення, 24.07.2019 судом протокольно було ухвалено оголосити перерву у засіданні суду до 05 серпня 2019 о 16год.00хв.

У судовому засіданні 05.08.2019 судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Обставини справи

19.11.2018 між Державним підприємством «Адміністрація морських портів України», в особі т.в.о. начальника Ренійської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» Антімонова І.Ю., (замовник), та Товариством з обмеженою відповідальністю Комунікації та інженерні мережі, в особі директора Сміщенко В.А., (виконавець) було укладено договір про виконання робіт №110-В-РЕФ-18 (а.с. 15-18, т.1).

Відповідно до п.1.1. договору в порядку та на умовах, визначених цим договором, виконавець зобов`язався своїми силами та засобами виконати монтаж та налагодження автоматичної системи пожежної сигналізації згідно робочих проектів, які пройшли комплексну експертизу та відповідність нормативно-правовим актам з питань пожежної безпеки в Україні, а замовник зобов`язався прийняти та оплатити їх вартість.

Згідно з п.п. 3.1., 4.1. договору загальна ціна за цим договором становить 1698000,00 грн з ПДВ. Остаточна вартість визначається згідно підписаних сторонами актів приймання виконаних будівельних робіт за формою КБ-2в і Довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за формою КБ-3. Розрахунки за цим договором здійснюються замовником за фактом виконання повного обсягу робіт шляхом перерахування грошових коштів у безготівковій формі на розрахунковий рахунок виконавця протягом десяти банківських днів з дати отримання відповідного рахунку, виставленого виконавцем, на підставі підписаних сторонами актів за ф.КБ-2в, довідок за ф.КБ-3, з наданням документів, що підтверджують фактичні витрати виконавця.

За змістом п.п. 5.2., 5.3., 5.4., 5.5. договору весь комплекс робіт з монтажу та налагодження автоматичної системи пожежної сигналізації на об`єктах замовника виконавець здійснює до 20.12.2018. Виконавець приступає до виконання монтажних робіт по кожному об`єкту після отримання відповідної письмової заявки замовника та узгодження з ним порядку виконання робіт. Монтажні роботи по всім об`єктам із наданням замовнику для погодження проектів актів за ф.КБ-2в та довідок за ф.КБ-3, мають бути завершені не пізніше 20.12.2018. Після виконання робіт виконавець надає замовнику документи, передбачені п.4.1. та п.4.2. цього договору, для погодження та підписання, які підписуються уповноваженими представниками сторін протягом 5 (п`яти) робочих днів після фактичного виконання робіт по кожному етапу. У випадку мотивованої відмови замовника прийняти виконані роботи, сторонами складається акт із переліком необхідних доробок, які виконавець зобов`язується виконати за власний рахунок. Актом сторони погоджують термін здійснення виконавцем необхідних робіт.

За порушення виконавцем строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості робіт, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості (п.7.2. договору).

Згідно з п. 9.1. договору він набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін і діє до 31.12.2018, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

27.11.2018 відповідачем було подано заявку на оформлення тимчасових перепусток на територію порту до 31.12.2018 для працівників та транспорту відповідача, з метою виконання робіт за договором №110-В-РЕФ-18 від 19.11.2018 (а.с.140, т.1).

В матеріалах справи наявний лист відповідача від 20.12.2018 (а.с.141, т.1), в якому відповідач просив надати дозвіл ввести на територію порту матеріали та обладнання для виконання робіт з монтажу пожежної сигналізації згідно з договором №110-В-РЕФ-18 від 19.11.2018, а також витяг з електронного журналу реєстрації перепусток СМБ Ренійської філії ДП «АМПУ» за контрагентом ТОВ Комунікації та інженерні мережі.

28.12.2018 між сторонами без зауважень було підписано акти приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2018 року за формою КБ-2в (а.с.20-30, 37-47, 54-63, 70-78 т.1), довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2018 року за формою КБ-3 (а.с.31-32, 48-49, 64-65, 79-80 т.1).

За виконані роботи відповідачем було виставлено рахунки на їх оплату: №СФ-33 від 29.12.2018 на суму 756402,28 грн, №СФ-34 від 29.12.2018 на суму 628562,48 грн, №СФ-35 від 29.12.2018 на суму 265177,44 грн, №СФ-36 від 29.12.2018 на суму 47857,80 грн (а.с.36,53,69,83, т.1).

За вищевказаними рахунками позивач сплатив кошти, що підтверджується платіжним дорученням №79 від 15.01.2019 на суму 1698000,00 грн (а.с.91, т. 1).

29.12.2018 позивач направив відповідачу претензію (а.с.84-85, т.1), в якій вимагав від останнього сплатити позивачу пеню за порушення строків виконання робіт по договору в сумі 13584,00 грн та повідомити позивача про результат розгляду претензії.

29.12.2018 відповідач направив позивачу відповідь на претензію (а.с.86, т.1), в якій зазначив, що монтажні роботи по всім об`єктам згідно договору були завершені 20.12.2018, на підставі чого позивачу були надані акти за ф.КБ-2в та довідки за ф. КБ-3. В зазначеній відповіді відповідач вказав, що мало місце порушення строків виконання робіт не вісім днів, а один день.

30.01.2019 позивач повторно направив відповідачу претензію (а.с.87-88, т.1), в якій вимагав від відповідача сплатити пеню у розмірі 11886,00 грн, уточнивши, при цьому, кількість днів прострочення (сім замість восьми).

У відповіді від 19.02.2019 на вищевказану претензію (а.с.89-90, т.1) відповідач не погодився з вимогами позивача, зазначивши, що відповідачем було завершено комплекс виконання монтажних робіт за договором ще 21.12.2018 та надано на погодження замовнику в той самий день акт за ф.КБ-2 та довідку за ф.КБ-3, проте, через обставини, які не залежали від відповідача, вказані документи були погоджені та підписані позивачем тільки 28.12.2018.

В матеріалах справи наявна роздруківка з листування по електронній пошті між бухгалтером централізованої бухгалтерії позивача та бухгалтером відповідача за період 19-21 грудня 2018 (а.с.148-149, т.1). У зазначених листах бухгалтер відповідача з`ясовував питання щодо можливості направлення оригіналів актів, а бухгалтер позивача зазначав, що акти знаходяться на перевірці та в подальшому повідомив про можливість їх підписання.

Суд зазначає, що під час розгляду справи сторони не заперечували щодо ведення такого листування, разом з тим позивач наголошував на тому, що особа, яка вела переписку від імені позивача, не є уповноваженою особою на погодження або прийняття робіт за договором.

Судом встановлено, що відповідач спірні кошти за вимогою позивача не сплатив, у зв`язку із чим останній звернувся до суду з відповідним позовом.

Законодавство, застосоване судом до спірних відносин

Положеннями п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, а в силу вимог ч.1 ст.629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Відповідно до ч. 1 ст. 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

За ч. 1 ст. 583 ЦК України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Вказане цілком кореспондується з положеннями статті 193 ГК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 2 ст. 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу; порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених зазначеним Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 611 ЦК України передбачено можливість настання правових наслідків, встановлених договором або законом, зокрема, у вигляді сплати неустойки.

За ч. 2 ст. 231 ГК України у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Статтею 627 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У відповідності до ст. 78 ГПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Позиція суду

Судом встановлено, що підставою для стягнення з відповідача спірних коштів позивачем визначено обставину саме несвоєчасного виконання відповідачем комплексу робіт за договором.

Водночас, зі змісту укладеного між сторонами договору вбачається, що за його умовами сторони на власний розсуд відокремили строки фактичного виконання робіт за договором та обов`язку підписання сторонами актів прийняття робіт, а отже, визначення дати фактичного виконання робіт за договором виходячи саме з дати підписання актів є необгрунтованим.

Акти приймання робіт за договором позивачем було підписано без будь-яких зауважень, а подані позивачем лист відповідача від 20.12.2018 та витяг з електронного журналу реєстрації перепусток СМБ Ренійської філії ДП «АМПУ» за контрагентом ТОВ Комунікації та інженерні мережі також не свідчать про фактичне виконання відповідачем робіт за договором після 20.12.2018.

За цих обставин, суд вважає необхідним відмовити позивачу у задоволенні позову з підстав недоведеності останнім обставини порушення відповідачем зобов`язання зі строків фактичного виконання робіт за договором.

Розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, при відмові у позові, судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Судові витрати покласти на Державне підприємство Адміністрація морських портів України в особі Ренійської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 09 серпня 2019 р.

Суддя Д.О. Бездоля