УХВАЛА

13 серпня 2019 року

м. Київ

Справа № 910/19842/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Волковицької Н. О. - головуючого, Міщенка І. С., Могила С. К.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Закарпатської митниці ДФС

на рішення Господарського суду міста Києва від 06.02.2019 і постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.06.2019 у справі

за позовом Державного підприємства "Бродівське лісове господарство"

до 1) Закарпатської митниці ДФС,

2) Державної казначейської служби України,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі філії "Центр транспортної логістики" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця",

про стягнення 158 848,82 грн,

ВСТАНОВИВ:

05.08.2019 до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга Закарпатської митниці ДФС на рішення Господарського суду міста Києва від 06.02.2019 і постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.06.2019 у справі № 910/19842/17.

За результатами перевірки матеріалів поданої касаційної скарги суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі № 910/19842/17 і в обґрунтування цієї відмови зазначає про таке.

За змістом пункту 1 частини першої статті 293 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Частиною п`ятою статті 12 ГПК України для цілей цього Кодексу передбачено, малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини сьомої зазначеної статті для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2019 встановлено у розмірі 1 921,00 грн.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 163 ГПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Предметом позову у цій справі (з урахуванням прийнятої судом заяви про зменшення розміру позовних вимог) є стягнення 158 848,82 грн, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 2019 рік (1 921,00 грн * 100= 192 100,00 грн), а тому у розумінні положень ГПК України справа № 910/19842/17 є малозначною.

Разом із цим у тексті касаційної скарги скаржник стверджує, що справа становить значний суспільний інтерес, адже кошти, які підлягають стягненню за оскарженими судовими рішеннями, сплачуватимуть із Державного бюджету України, що призведе до неможливості в достатній мірі фінансувати соціально важливі видатки, а стягнення з Закарпатської митниці ДФС завищених витрат на надання правової допомоги призведе до ускладнення функціонування пунктів пропуску через митний кордон України, що шкодить інтересам громадян та держави.

Втім, зазначені обставини не свідчать, що справа становить значний суспільний інтерес, з огляду на таке.

Статтею 7 ГПК України передбачено, що правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин.

Відповідно до частини першої статті 46 цього Кодексу сторони користуються рівними процесуальними правами.

На підставі наведеного колегія суддів дійшла висновку, що надання стороні будь-яких переваг, зважаючи на її форму власності, призведе до порушення однієї з основних засад господарського судочинства - рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

При цьому суд ураховує, що спір у цій справі виник між державним підприємством та державною установою.

Наведені скаржником у касаційній скарзі доводи та аналіз судових рішень у цій справі не дають підстав для ототожнення інтересів Закарпатської митниці ДФС із суспільним інтересом.

Також слід зауважити, що саме лише застереження про те, що справа становить значний суспільний інтерес і має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу, не може бути визнано судом підставою, на яку поширюється дія положення підпункту "в" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України.

Крім цього, скаржником наголошується, що скарга стосується права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики в частині стягнення правової допомоги, яка у даному випадку недобросовісно завищена. Проте обґрунтування зазначеної позиції скаржника зводиться лише до переоцінки наявних у матеріалах справи доказів, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.

У рішенні Європейського суду з прав людини Levages Prestations Services v. France (№ 21920/93, § 48, ЄСПЛ, від 23.10.1996) акцентовано, що зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, роль якого обмежено перевіркою правильності застосування норм закону, процесуальні процедури у такому суді можуть бути більш формальними, особливо якщо провадження здійснюється після його розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

З урахуванням наведеного суд касаційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Закарпатської митниці ДФС на рішення Господарського суду міста Києва від 06.02.2019 і постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.06.2019 у справі № 910/19842/17, оскільки цю скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження у справі Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду не має підстав для розгляду клопотання скаржника про зупинення виконання оскаржуваних судових рішень у справі № 910/19842/17.

За таких обставин, керуючись статтями 12, 163, 234, 287, 293 ГПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Закарпатської митниці ДФС на рішення Господарського суду міста Києва від 06.02.2019 і постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.06.2019 у справі № 910/19842/17.

2. Матеріали касаційної скарги на 15 (п`ятнадцяти) аркушах повернути скаржникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий Н. О. Волковицька

Судді І. С. Міщенко

С. К. Могил