СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" серпня 2019 р. Справа № 922/1193/19

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Плахов О.В., суддя Мартюхіна Н.О., суддя Шутенко І.А.

при секретарі Голозубовій О. І.

за участю представників:

від позивача - Берро Н.А. - на підставі довіреності від 14.01.2019р. №08-21/124/2-19;

від відповідача - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Харківської міської ради, м.Харків, (вх. №2182 Х/2) на ухвалу господарського суду Харківської області від 21.06.2019р. у справі №922/1193/19 (суддя Жигалкін І.П., постановлену в м.Харків, дата складення повного тексту - 21.06.2019р.)

за позовом: Харківської міської ради, м.Харків,

до відповідача: Фізичної особи - підприємця Кононенко Володимира Митрофановича, м.Харків,

про стягнення 291413,97грн.,

ВСТАНОВИЛА:

Харківська міська рада звернулась до господарського суду Харківської області з позовною заявою про стягнення з Фізичної особи - підприємця Кононенко Володимира Митрофановича заборгованості зі сплати орендної плати за користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 площею 0,7800га, відповідно до договору оренди землі від 22.11.2005 р. зареєстрованого за №75289/05 у розмірі 291413,97грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 21.06.2019р. у справі №922/1193/19 провадження у справі закрито, на підставі пункту 1 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України, оскільки спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Відповідні висновки місцевого господарського суду мотивовані тим, що в матеріалах суду відсутні будь-які докази, в тому числі позивачем не було надано витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань щодо відповідача - Фізичної особи - підприємця Кононенко Володимира Митрофановича , який би свідчив про те, що останній має статус фізичної особи - підприємця.

Харківська міська рада з ухвалою суду першої інстанції не погодилась та звернулась до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 21.06.2019р. у справі №922/1193/19 та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Одночасно апелянт звернувся з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали господарського суду Харківської області від 21.06.2019р. у справі №922/1193/19. В обґрунтування наявності підстав для задоволення вказаного клопотання апелянт посилається не те, що повний текст оскаржуваної ухвали ним було отримано лише 01.07.2019р., отже йому був необхідний додатковий час для підготовки та подання апеляційної скарги.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що при постановленні оскаржуваної ухвали господарським судом першої інстанції було порушено норми процесуального права, що на думку останнього є безумовною підставою для її скасування.

Зокрема, апелянт вказує на те, що в позовній заяві у відповідності до вимог статті 162 Господарського процесуального кодексу України ним було зазначено реєстраційний номер облікової картки платника податків відповідача, отже висновок господарського суду першої інстанції про те, що відповідач не має статусу суб`єкта господарювання є передчасним.

Крім того, апелянт звертає увагу суду на те, що з поданої до місцевого господарського суду позовної заяви вбачається, що спір виник при виконанні господарського договору, а саме, договору оренди землі від 22.11.2005р. зареєстрованого за №75289/05, укладеного між Харківською міською радою, як орендодавцем та суб`єктом підприємницької діяльності - фізичною особою - підприємцем Кононенко Володимиром Митрофановичем , як орендарем.

Отже, на думку апелянта, звертаючись до господарського суду, ним було обґрунтовано визначено належність спору до господарської юрисдикції як за суб`єктним критерієм, так і за характером спірних правовідносин.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 19.07.2019р. поновлено Харківській міській раді строк на апеляційне оскарження ухвали господарського суду Харківської області від 21.06.2019р. у справі №922/1193/19; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Харківської міської ради на ухвалу господарського суду Харківської області від 21.06.2019р. у справі №922/1193/19; встановлено відповідачу у справі строк до 31.07.2019р. для подання відзиву на апеляційну скаргу з доказами його надсилання та призначено справу до розгляду на 07.08.2019р.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Східного апеляційного господарського суду від 06.08.2019р., у зв`язку з відпусткою судді Гези Т.Д., для розгляду справи №922/1193/19 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Плахов О.В., суддя Мартюхіна Н.О., суддя Шутенко І.А.

У судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 07.08.2019р. представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 21.06.2019р. у справі №922/1193/19 та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до статті 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено до дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Частиною 3 цієї статті визначено, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи по суті, представник відповідача повідомлений завчасно належним чином, що підтверджується повернутим до апеляційного господарського суду повідомленням про вручення поштового відправлення (т.1 а.с.68-69), колегія суддів вважає за можливе розглянути скаргу в даному судовому засіданні за наявними у матеріалах справи доказами.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду зазначає наступне.

Так, статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950р. (надалі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття "суд, встановлений законом" містить, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Окрім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до статті 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Предметна та суб`єкта юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена статтею 20 Господарського процесуального кодексу України.

Так, за частиною першою цієї статті господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Відповідно до положень частини другої цієї ж статті право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням мають юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування.

За статтею 45 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу, зокрема, і фізичні особи - підприємці.

Судова колегія також враховує, що з дати набрання чинності Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017р. №2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" одним із критеріїв віднесення справ до господарської юрисдикції визначено наявність між сторонами саме господарських правовідносин, а також впроваджено підхід щодо розмежування юрисдикції залежно від предмета правовідносин, а не лише від суб`єктного складу сторін.

Отже, ознаками спору, на який поширюється юрисдикція господарського суду, є наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин, наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом, відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

З огляду на положення частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України, а також статей 4, 45 цього Кодексу для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду конкретної справи має значення суб`єктний склад саме сторін правочину та наявність спору, що виник у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності.

Зі змісту позовної заяви Харківської міської ради вбачається, що позивач звертаючись з відповідним позовом просив стягнути з відповідача заборгованість зі сплати орендної плати у розмірі 291413,97грн. за користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 площею 0,7800га, посилаючись на порушення відповідачем прийнятих на себе зобов`язань відповідно до договору оренди землі від 22.11.2005р. зареєстрованого за №75289/05

Аналіз змісту та підстав поданого позову свідчить про те, що спір між сторонами виник щодо неналежного виконання відповідачем господарського договору, яким було опосередковано зобов`язальні правовідносини сторін спору.

Проте, господарським судом першої інстанції вказаним обставинам не було надано належної правової оцінки.

Крім того, судова колегія зазначає, що відповідно до статті 3 Господарського кодексу України, під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями.

Згідно частини 1 статті 128 Господарського кодексу України громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

За частиною 1 статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або відмовитися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За положеннями статті 51 Цивільного кодексу України до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Судова колегія зазначає, що положенням частини 1 статті 11 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" визначено, що відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі, є відкритими і загальнодоступними (крім реєстраційних номерів облікових карток платників податків та паспортних даних) та у випадках, передбачених цим Законом, за їх надання стягується плата.

Отже, господарський суд першої інстанції не був позбавлений права здійснити відповідний запит для перевірки відомостей щодо наявності або відсутності у відповідача, як фізичної особи статусу суб`єкта господарювання (фізичної особи-підприємця).

Приписами частини 1 статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" зазначено про те, що якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Судовою колегією встановлено, що відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відповідно до наступних критеріїв пошуку: код ІПН НОМЕР_1 (який було зазначено позивачем в позовній заяві) - Кононенко Володимир Митрофанович , не перебуває в процесі припинення, місцезнаходження фізичної особи - підприємця: АДРЕСА_2 ., види діяльності: код КВЕД 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; код КВЕД 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах; код КВЕД 69.10 Діяльність у сфері права (основний);

код КВЕД 41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель.

Частиною 3 статті 75 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Таким чином, дані стосовно відповідача, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, є загальнодоступними, загальновідомими та такими, що не підлягають доказуванню під час розгляду справи.

За наведених обставин, висновок місцевого господарського суду про те, що відповідач не є має статусу суб`єкта господарювання є передчасним.

З огляду на вищевикладене, судова колегія вважає, що позивач, звертаючись до господарського суду, обґрунтовано визначив належність спору до господарської юрисдикції відповідно до суб`єктного складу та змісту правовідносин сторін як таких, що виникли з господарського договору, зобов`язання за яким виникло у відповідача, як суб`єкта господарювання, у зв`язку із чим, висновок господарського суду першої інстанції про закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України не відповідає наведеним вище нормам матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга Харківської міської ради підлягає задоволенню, ухвала господарського суду Харківської області від 21.06.2019р. у справі №922/1193/19 - скасуванню, а матеріали справи №922/1193/19 - направленню на розгляд до суду першої інстанції на підставі пункту 1 частини 1 статті 280 Господарського процесуального кодексу України.

Оскільки судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції з направленням справи на розгляд до суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом відповідної апеляційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 2, 129, 255, 269, 270, 271, п. 6. ч. 1 ст. 275, п. 1 ч. 1 ст. 280, ст. ст. 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Харківської міської ради задовольнити.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 21.06.2019р. у справі №922/1193/19 скасувати.

Справу №922/1193/19 направити на розгляд до господарського суду Харківської області.

Повний текст постанови складено 08 серпня 2019р.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий суддя О.В. Плахов

Суддя Н.О. Мартюхіна

Суддя І.А. Шутенко