УХВАЛА

про повернення позовної заяви

12.08.2019Справа № 910/9023/19

Суддя Господарського суду міста Києва Нечай О.В. розглянувши

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "В.Р. Трак Шина"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Автомобільна компанія "Транспортні лінії України"

про стягнення 132 851,70 грн, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «В.Р. Трак Шина» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Автомобільна компанія «Транспортні лінії України» про стягнення 132 851,70 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.07.2019 вказану позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк для усунення її недоліків - протягом 5 днів з дня вручення цієї ухвали та спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом:

- зазначення у позовній заяві відомих номерів засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти сторін (в разі, якщо така інформація позивачу не відома, зробити відповідне застереження);

- зазначення у позовній заяві вірної ціни позову.

Крім того, в ухвалі суду від 15.07.2019 позивачеві роз`яснено, що якщо недоліки позовної заяви не будуть усунуті у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із такою заявою.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Як свідчить прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

При цьому, слід враховувати, що право на справедливий суд охоплює не лише стадію розгляду справи по суті, але також дотримання всіх процедур, що передбачені національним законодавством і повинні відбуватися до відкриття провадження у справі.

В рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі «Пелевін проти України», від 30.05.2013 у справі «Наталія Михайленко проти України» зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з положеннями ст. 18 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки; усі суб`єкти права власності рівні перед законом; захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу; права і свободи людини і громадянина захищаються судом; судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій її території; обов`язковість рішень суду є однією з основних засад судочинства (частина четверта статті 13, частина перша статті 17, частина перша статті 55, частина п`ята статті 124, пункт 9 частини третьої статті 129).

За приписами чинного процесуального закону учасники судового процесу повинні добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами (ч. 1 ст. 43 ГПК України).

Згідно ч. 1 ст. 116 ГПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Як передбачено в п. 3 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

26.07.2019 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшла позовна заява із супровідним листом, в якому вказано, що позивачем було виправлено всі недоліки, визначені ухвалою суду від 15.07.2019.

Із вказаної позовної заяви вбачається, що, на вимогу суду щодо зазначення у позовній заяві відомих номерів засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти сторін (в разі, якщо така інформація позивачу не відома, зробити відповідне застереження), позивачем, у виправленій позовній заяві, було зазначено лише застереження щодо того, що номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти відповідача йому не відомі. Проте, позивачем не зазначено жодної інформації щодо наявності або відсутності у нього номерів засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

Крім того, в ухвалі Господарського суду міста Києва від 15.07.2019 про залишення позовної заяви без руху, суд зазначив про те, що позивачем було невірно визначено ціну позову, а саме: у поданій до суду позовній заяві позивач просить суд стягнути з відповідача 132 851,70 грн (ціна позову), натомість за розрахунками позивача сума боргу складає 75 000,00 грн, пені - 33 477,92 грн, 24% річних - 24 373,75 грн, що разом становить 132 851,67 грн.

За розрахунками позивача сума боргу складає: 75 000,00 грн, пені - 33 477,92 грн, 24% річних - 24 373,75 грн, що разом становить 132 851,67 грн.

Проте, у позовній заяві, яку позивачем подав до суду, як таку, у якій було виправлено недоліки, позивач вказав нову ціну позову - 75 000,00 грн, а у прохальній частині позивачем визначено загальну заборгованість в розмірі 132 851,70 грн.

У зв`язку з викладеним, позовну заяву і додані до неї документи слід вважати неподаною та повернути заявникові (разом з заявою про усунення недоліків та новою позовною заявою).

Суд звертає увагу позивача на те, що з урахуванням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, правова конструкція статті 174 Господарського процесуального кодексу України дає можливість стороні розраховувати на захист своїх прав та доступ до правосуддя, незважаючи на порушення при поданні позовної заяви, що стали підставою для її повернення, через передбачену законом процесуальну можливість повторного подання позовної заяви після усунення допущеного порушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 162, 164, 174, 232, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "В.Р. Трак Шина" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Автомобільна компанія "Транспортні лінії України" про стягнення 132 851,70 грн вважати неподаною і повернути позивачу.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строк, передбачені ст. ст. 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Додаток: позовна заява б/н б/д з додатками на 38-ми аркушах;

поштовий конверт на 1-му аркуші;

супровідний лист б/н від 22.07.2019 з додатками на 15-ти аркушах.

поштовий конверт на 1-му аркуші.

Суддя О.В. Нечай