ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2019 року

м. Київ

Справа № 907/51/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Львова Б.Ю. (головуючий), Малашенкової Т.М., Селіваненка В.П.

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Іршавське АТП 12143» (далі - Товариство)

на ухвалу господарського суду Закарпатської області від 07.02.2019 (суддя Пригара Л.І.)

та постанову Західного апеляційного господарського суду від 08.05.2019 [колегія суддів: Кравчук Н.М. (головуючий), судді Дубник О.П., Плотніцький Б.Д.]

зі справи № 907/51/19

за позовом Товариства

до Управління соціального захисту населення Іршавської районної державної адміністрації (далі - Управління)

про стягнення 440 383,61 грн.

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. Товариство звернулося до господарського суду Закарпатської області з позовом до Управління про стягнення 440 383,61 грн. заборгованості з компенсації витрат за пільгові перевезення пасажирів на міських та приміських маршрутах загального користування за період з січня по серпень 2016 року.

1.2. Позов обґрунтовано тим, що Управління як головний розпорядник бюджетних коштів, всупереч вимог законодавства України, не перерахувало Товариству компенсацію за пільгове перевезення пасажирів за чотирнадцятьма договорами про організацію перевезень пасажирів на приміських автобусних маршрутах загального користування, укладеними з Іршавською районною державною адміністрацією (далі - Іршавська РДА), а також сімома договорами про організацію перевезень пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, укладеними із Закарпатською обласною державною адміністрацією (далі - Закарпатська ОДА).

2. Короткий зміст ухвали суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

2.1. Ухвалою господарського суду Закарпатської області від 07.02.2019, залишеною без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 08.05.2019, позовну заяву повернуто Товариству на підставі пункту 2 частини п`ятої статті 174 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

2.2. За висновками судів попередніх інстанцій, Товариством при зверненні з позовом у справі порушено правила об`єднання позовних вимог, оскільки належним відповідачем щодо вимог про стягнення заборгованості за сімома договорами про організацію перевезень пасажирів на автобусних маршрутах загального користування є сторона цих договорів - Закарпатська ОДА, розгляд спорів за участі якої віднесено до виключної підсудності господарського суду міста Києва.

Суди також дійшли висновку про те, що сумісний розгляд заявлених вимог перешкоджатиме встановленню всіх обставин справи, з`ясуванню спірних правовідносин сторін та суттєво утруднить вирішення спору, оскільки позов подано на підставі двадцяти одного договору, кожен з яких породжує різні права та обов`язки, обумовлені відмінністю у предметах їх регулювання. При цьому для правильного вирішення спору суд повинен буде дослідити первинні документи за кожним з цих договорів та надати оцінку обставинам їх виконання.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги

Товариство, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, просить суд касаційної інстанції скасувати оскаржувані судові рішення та передати справу на розгляд суду першої інстанції.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

4. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

4.1. Суди попередніх інстанцій дійшли помилкових висновків про те, що при зверненні з позовом у справі Товариством порушено правила об`єднання позовних вимог, оскільки саме на Управління як головного розпорядника бюджетних коштів покладено обов`язок з компенсації витрат за пільгові перевезення пасажирів, у тому числі за договорами про організацію перевезень пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, укладених із Закарпатською ОДА.

4.2. За твердженнями скаржника, Управління є єдиним належним відповідачем у цій справі, незалежно від того, на якій території області Товариством надавалися послуги з пільгового перевезення пасажирів та з яким органом державної влади укладався відповідний договір про організацію перевезень пасажирів, оскільки функції компенсації спірних витрат покладено на Управління чинним законодавством України.

5. Доводи інших учасників справи

Управління подало відзив на касаційну скаргу Товариства, в якому зазначило про безпідставність її доводів та обґрунтованість висновків судів попередніх інстанцій. Просило касаційну скаргу залишити без задоволення.

6. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ФАКТИЧНИХ ОБСТАВИН, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

6.1. На розгляд господарського суду Закарпатської області надійшла позовна заява Товариства до Управління про стягнення 440 383,61 грн. заборгованості з компенсації витрат за пільгові перевезення пасажирів на міських та приміських маршрутах загального користування за двадцять одним договором про організацію перевезень пасажирів.

6.2. Чотирнадцять договорів про організацію перевезень пасажирів на приміських автобусних маршрутах загального користування укладені Товариством з Іршавською РДА:

- від 03.03.2014 № 9, маршрут № 71-4 Іршава - Ільниця (Новоселиця);

- від 03.03.2014 № 10, маршрут № 162-1 Іршава - Білки (Зовдуновиця);

- від 03.03.2014 № 11, маршрут № 189-1 Іршава - В. Раковець ;

- від 03.03.2014 № 12, маршрут № 176-3 Іршава М. Раковець ;

- від 03.03.2014 № 13, маршрут № 189 Іршава - В. Раковець;

- від 03.03.2014 № 14, маршрут № 181 Іршава - Смоголовиця через Локіть;

- від 03.03.2014 № 15, маршрут № 179 Іршава - Осій;

- від 16.12.2014 № 16, маршрут № 169 Іршава - Загаття;

- від 16.12.2014 № 17, маршрут № 174 Іршава - Лисичево;

- від 16.12.2014 № 18, маршрут № 167 Іршава - Довге;

- від 16.12.2014 № 19, маршрут № 183 Іршава - Суха;

- від 16.12.2014 № 20, маршрут № 182 Іршава - Собатино;

- від 16.12.2014 № 21, маршрут № 161 Іршава - Арданово;

- від 16.10.2015 № 35, маршрут № 190-1 Іршава - Негрово.

6.3. Сім договорів про організацію перевезень пасажирів на автобусних маршрутах загального користування укладені із Закарпатською ОДА:

- від 01.06.2013 № 19-1, маршрут Лисичево - Ужгород, рейси № 723/724;

- від 21.05.2015 № 011530, маршрут Іршава - Ужгород, рейси № 701/702;

- від 03.06.2015 № 021502, маршрут Іршава - Ужгород, рейси № 689/690;

- від 03.06.2015 № 021524, маршрут Мукачево - Ільниця, рейс № 454;

- від 12.06.2015 № 031521, маршрут Липча - Ужгород, рейси № 719/720;

- від 25.09.2015 № 051504, маршрут Іршава - Виноградів - Кушниця, рейси № 515/516;

- від 07.07.2016 № 091601, маршрут Іршава - Хуст через Широке, рейс № 445.

7. ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

7.1. ГПК України:

частини перша, п`ята, шоста статті 173:

- в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги;

- не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, щодо яких законом визначена виключна підсудність різним судам;

- суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи вправі до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання господарського судочинства. Розгляд позовних вимог, виділених у самостійне провадження, здійснює суддя, який прийняв рішення про роз`єднання позовних вимог;

пункт 2 частини п`ятої статті 174:

- суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи також у разі, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 173 цього Кодексу);

частини перша та друга статті 300:

- переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права;

- суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази;

пункт 2 частини першої статті 308:

- суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право, зокрема, скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду;

частина шоста статті 310:

- підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

8. Оцінка аргументів учасників справи і висновків попередніх судових інстанцій

8.1. Повертаючи позовну заяву Товариства на підставі пункту 2 частини п`ятої статті 174 ГПК України, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про те, що хоча, позивач і не зазначив Закарпатську ОДА відповідачем у справі, однак саме вона є належним відповідачем в частині позовних вимог про стягнення заборгованості за сімома договорами про організацію перевезень пасажирів на автобусних маршрутах загального користування як сторона цих договорів, у зв`язку з чим розгляд спору в цій частині віднесено до виключної підсудності господарського суду міста Києва.

8.2. Однак Касаційний господарський суд вважає такі висновки судів передчасними, здійсненими без належного дослідження порядку компенсації витрат за пільгове перевезення громадян, встановленого законодавством України.

Позивач обґрунтовує свої вимоги наявністю сукупного боргу за двадцять одним договором про організацію перевезень пасажирів з компенсації йому витрат на пільгове перевезення пасажирів та вважає, що спірна заборгованість підлягає стягненню з Управління як головного розпорядника бюджетних коштів на здійснення розрахунків з постачальниками послуг, наданих особам, які проживають на території Іршавського району Закарпатської області та мають право на відповідні пільги.

Питання організації пасажирських перевезень органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування врегульовано Законом України «Про автомобільний транспорт», відповідно до статті 7 якого забезпечення організації пасажирських перевезень покладається:

- на приміських і міжміських автобусних маршрутах загального користування, що не виходять за межі території Автономної Республіки Крим чи області (внутрішньообласні маршрути), - на Раду міністрів Автономної Республіки Крим або обласні державні адміністрації;

- на приміських автобусних маршрутах загального користування, що не виходять за межі району, - на районні державні адміністрації.

Згідно з частиною другою статті 29 Закону України «Про автомобільний транспорт» органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані надати перевізникам, які здійснюють пільгові перевезення пасажирів та перевезення пасажирів за регульованими тарифами, компенсацію відповідно до закону.

Частиною першою статі 102 Бюджетного кодексу України передбачено, що видатки місцевих бюджетів, передбачені на державні програми соціального захисту, проводяться за рахунок субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення державних програм соціального захисту у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 № 256 затверджено Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету (далі - Порядок).

За приписами пункту 2 зазначеної постанови Кабінету Міністрів України головні розпорядники коштів місцевих бюджетів ведуть персоніфікований облік отримувачів пільг за соціальною ознакою згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 № 117 «Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги» та здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги.

Детальний механізм відшкодування витрат на програми соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, у тому числі здійснення компенсації витрат за пільгові перевезення пасажирів суб`єктам господарювання, а також розподілу відповідних повноважень між органами державної влади, органами місцевого самоврядування встановлено Порядком.

8.3. Таким чином, у вирішенні питання щодо визначення належного відповідача (відповідачів) за заявленим позовом Товариства судам необхідно було з`ясувати обставини стосовно того, хто є головним розпорядником коштів місцевого бюджету на здійснення компенсації спірних витрат на пільгове перевезення пасажирів, які проживають на території Іршавського району Закарпатської області.

Як правильно наголошено Товариством у касаційній скарзі, сам лише факт укладення договорів про організацію перевезень пасажирів на автобусних маршрутах загального користування із Закарпатською ОДА ще не свідчить про те, що саме на цей орган державної влади покладено відповідні функції головного розпорядника коштів місцевого бюджету на здійснення спірної компенсації за пільгові перевезення.

При цьому фінансові зобов`язання держави з компенсації суб`єктам господарювання вартості послуг з перевезення пільгових категорій громадян виникають із законодавства, яким унормовано надання соціальних пільг визначеним категоріям особам, а також із нормативно-правових актів, якими встановлено порядок здійснення розрахунків з виконавцями послуг (аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 07.12.2018 зі справи № 905/74/18).

Враховуючи зазначене, висновки судів попередніх інстанцій про те, що Товариством порушено правила об`єднання позовних вимог, оскільки належним відповідачем в частині вимог про стягнення заборгованості за сімома договорами про організацію перевезень пасажирів на автобусних маршрутах загального користування є Закарпатська ОДА, виключна підсудність спорів з якою віднесена до компетенції господарського суду міста Києва, є передчасними.

8.4. Повертаючи позовну заяву Товариства, суди також вказали на те, що сумісний розгляд заявлених вимог перешкоджатиме встановленню всіх обставин справи, з`ясуванню спірних правовідносин сторін та суттєво утруднить вирішення спору, оскільки позов подано на підставі двадцяти одного договору, кожен з яких породжує різні права та обов`язки, обумовлені відмінністю у предметах їх регулювання.

8.5. Касаційний господарський суд не може погодитися з такими мотивами повернення позовної заяви Товариства на підставі пункту 2 частини п`ятої статті 174 ГПК України, з огляду на таке.

Так, суд має право повернути позовну заяву в порядку пункту 2 частини п`ятої статті 174 ГПК України лише у випадку відсутності підстав для застосування положень статті 173 цього Кодексу.

За приписами частини шостої статті 173 ГПК України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи вправі до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання господарського судочинства. Розгляд позовних вимог, виділених у самостійне провадження, здійснює суддя, який прийняв рішення про роз`єднання позовних вимог.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмета і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Позивач має право об`єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами. Однорідними можуть вважатися позовні заяви, пов`язані однорідними позовними вимогами і водночас подані одним і тим самим позивачем до одного і того самого відповідача (чи відповідачів) або хоча й різними позивачами, але до одного і того самого відповідача. Однорідними ж позовними вимогами є такі, що виникають з одних і тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов`язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів.

8.6. Із встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи вбачається, що спірні правовідносини виникли на підставі договорів про організацію перевезень, які за своєю правовою природою є однотипними та містять один і той самий предмет регулювання, що і є спільною підставою для звернення із позовом у цій справі. Заявлені позивачем вимоги пов`язані між собою підставами виникнення та поданими доказами в частині необхідності встановлення обставин здійснення компенсації за цими договорами, наявності боргу за ними та визначення дійсної суми заборгованості.

Позовні вимоги Товариства виникли з аналогічних підстав і водночас пов`язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів, у зв`язку з чим, виходячи зі змісту зазначених положень статей 173, 174 ГПК України, у випадку якщо суд вважав, що сумісний розгляд позовних вимог може суттєво ускладнити вирішення спору, суд мав розглянути питання щодо роз`єднання позовних вимог, а не повертати позовну заяву з цих підстав.

8.7. Узагальнюючи вищезазначене, Касаційний господарський суд констатує, що ні суд першої інстанції, повертаючи позовну заяву Товариства, ні апеляційний господарський суд, перевіряючи висновки місцевого господарського суду про порушення позивачем правил об`єднання позовних вимог, належним чином не дослідили правильність визначення Управління відповідачем у справі (що до того ж є неможливим на даній стадії судового провадження) та не врахували правил об`єднання/роз`єднання позовних вимог, передбачених частинами першою, шостою статті 173 ГПК України, а тому дійшли передчасного висновку й щодо наслідків, передбачених приписами пункту 2 частини п`ятої статті 174 ГПК України.

9. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

9.1. Доводи Товариства про порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права при прийнятті оскаржуваних судових рішень знайшли своє підтвердження за результатами перегляду справи в касаційному порядку, що є підставою для їх скасування. Твердження Управління, викладені у відзиві на касаційну скаргу, наявності таких порушень не спростовують.

9.2. У касаційній скарзі Товариство просить скасувати оскаржувані судові рішення і передати справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, однак, враховуючи те, що позовну заяву було повернуто Товариству і розгляд справи по суті не розпочато, а порушення норм процесуального права мало місце саме на стадії прийняття позовної заяви, вимоги касаційної скарги підлягають задоволенню частково.

9.3. З огляду на зазначене та наявність порушень норм процесуального права при прийнятті рішень судами попередніх інстанцій, Касаційний господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення касаційної скарги, скасування оскаржуваних ухвали суду першої інстанцій та постанови суду апеляційної інстанції зі справи та передачі справи на розгляд суду першої інстанції зі стадії прийняття позовної заяви.

10. Судові витрати

Розподіл судових витрат касаційним судом не вирішується, оскільки розгляду спору по суті не відбулося.

Керуючись статтями 300, 308, 310, 315 ГПК України, Касаційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Іршавське АТП 12143» задовольнити частково.

2. Ухвалу господарського суду Закарпатської області від 07.02.2019 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 08.05.2019 зі справи № 907/51/19 скасувати.

3. Справу передати до господарського суду Закарпатської області на розгляд зі стадії прийняття позовної заяви.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Б. Львов

Суддя Т. Малашенкова

Суддя В. Селіваненко