СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" серпня 2019 р. Справа № 922/1377/19

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Гребенюк Н.В., суддя Зубченко І.В., суддя Радіонова О.О.,

за участі секретаря судового засідання Пляс Л.Ф.,

за участі представників сторін:

позивача - Ногіна О.М. - службове посвідчення №032167 від 11.02.2015,

1-го відповідача - не з`явився,

2-го відповідача - Загурська А.В. - довіреність № 32-20-0.14,2-3/62-19 від 03.01.2019,

3-го відповідача - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Керівника Дергачівської місцевої прокуратури, м. Дергачі, Харківська обл., (вх. №2180 Х/3) на ухвалу господарського суду Харківської області від 13.05.2019 (суддя О.І. Байбак) у справі №922/1377/19

за позовом Керівника Дергачівської місцевої прокуратури, м. Дергачі, Харківська обл.,

до 1) ОСОБА_1 , смт. Золочів, Харківська обл.,

2) Головного управління Держгеокадастру у Харківської області, м. Харків,

3) Селянського (фермерського) господарства "Цилюрик", с. Зрубанка, Золочівський р.-н, Харківська обл.,

про скасування наказів та державної реєстрації, визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2019 року Керівник Дергачівської місцевої прокуратури, м. Дергачі, Харківська обл. звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до 1) ОСОБА_1 , смт. Золочів, Харківська обл., 2) Головного управління Держгеокадастру у Харківської області, м. Харків та 3) Селянського (фермерського) господарства "Цилюрик", с. Зрубанка, Золочівський р.-н, Харківська обл., в якій просив суд:

1) позовні вимоги до Головного управління Держгеокадастру у Харківської області:

визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держземагенства у Харківській області № 2712-СГ від 15.10.2014 в частині про надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки, орієнтовною площею 50,0000 га, розташованої за межами населених пунктів Золочівської селищної ради на території Золочівського району Харківської області;

визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держземагенства у Харківській області № 3566-СГ від 22.12.2014 про затвердження проекту землеустрою та надання ОСОБА_1 в оренду земельну ділянку, розташовану за межами населених пунктів Золочівської селищної ради на території Золочівського району Харківської області, з кадастровим номером НОМЕР_1 , площею 50,0000 га для ведення фермерського господарства.

2) позовні вимоги до Головного управління Держгеокадастру у Харківської області та ОСОБА_1 :

визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 14.01.2015, загальною площею 50,0000 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , укладений між Головним управлінням Держгеокадастру у Харківської області та ОСОБА_1 ;

скасувати державну реєстрацію договору оренди оренди земельної ділянки від 14.01.2015, загальною площею 50,0000 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , укладений між Головним управлінням Держгеокадастру у Харківської області та ОСОБА_1

3) позовні вимоги до ОСОБА_1 та С (Ф) Г " Цилюрик ":

визнати недійсним договір суборенди земельної ділянки від 29.01.2015, загальною площею 50,0000 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , укладений між ОСОБА_1 та С (Ф) Г " Цилюрик ";

скасувати державну реєстрацію договору суборенди земельної ділянки від 29.01.2015, загальною площею 50,0000 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , укладений між ОСОБА_1 та С (Ф) Г " Цилюрик ".

4) позовні вимоги до ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) та С ( Ф) Г "Цилюрик" (код ЄДРПОУ 2549030):

зобов`язати ОСОБА_1 та С (Ф ) Г "Цилюрик" повернути земельну ділянку загальною площею 50,0000 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , розташовану за межами населених пунктів Золочівської селищної ради на території Золочівського району Харківської області.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 13.05.2019 у справі №922/1377/19 відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом Керівника Дергачівської місцевої прокуратури. Роз`яснено Керівнику Дергачівської місцевої прокуратури про його право на звернення з даним позовом до суду загальної юрисдикції згідно з вставленою ЦПК України підсудністю.

Зазначену ухвалу мотивовано тим, що:

- прокурор звернувся до суду із даним позовом та визначає у якості 1-го відповідача у справі фізичну особу ОСОБА_7 , при цьому позовні вимоги стосуються безпосередньо вказаної фізичної особи;

- наказом Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 15.10.2014 надано громадянину ОСОБА_8 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки державної власності сільськогосподарського призначення площею 50 га, а в подальшому наказом від 15.10.2014 № 2712-СГ надано зазначеному громадянину в оренду цю ж земельну ділянку;

- земельна ділянка державної власності сільськогосподарського призначення була надана громадянину ОСОБА_1 в оренду як фізичній особі (громадянину Україну), а не фізичній особі-підприємцю;

- даний спір є приватноправовим і за суб`єктним складом сторін має розглядатися за правилами цивільного судочинства, оскільки його вирішення впливає на права й обов`язки фізичної особи ОСОБА_1 , який не є підприємцем.

Керівник Дергачівської місцевої прокуратури з ухвалою господарського суду першої інстанції не погодився, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та передати справу на розгляд до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що:

- судом першої інстанції не надано належної оцінки доводам прокурора, що спірна земельна ділянка надавалася для ведення фермерського господарства за зверненням ОСОБА_1 (звернення ОСОБА_1 від 10.10.2014, лист ГУ Держгеокадастру у Харківській області №10-20-14-1809/0/19-18 від 05.03.2018);

- зі змісту наказу ГУ Держземагенстства у Харківській області в№3566-СГ від 22.12.2014 та договору оренди землі від 14.01.2015 вбачається, що земельна ділянка надається ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства;

- судом першої інстанції залишилися поза увагою доводи прокурора, що ОСОБА_1 з 23.01.1998 зареєстроване С (Ф)Г « Цилюрик »;

- з моменту, коли ОСОБА_1 створив фермерське господарство, у правовідносинах користування земельною ділянкою відбулася фактична заміна орендаря, й обов`язки землекористувача земельної ділянки перейшли до фермерського господарства з дня його державної реєстрації;

- оскільки фермерські господарства є юридичними особами, їхні земельні спори з іншими юридичними особами, зокрема з органом державної влади, щодо користування земельними ділянками, наданими із земель державної або комунальної власності, підвідомчі господарським судам;

- суд першої інстанції не встановив, та не перевірив, на момент вирішення питання про відкриття провадження у справі, чи було створено фермерське господарство, що має значення для визначення юрисдикції даного спору.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.07.2019 визначено склад колегії суддів: Гребенюк Н.В. - головуючий суддя (суддя-доповідач), судді: Медуниця О.Є., Зубченко І.В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 26.07.2019 відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою. Призначено справу до розгляду на "15" серпня 2019 р. о 11:30 годині у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань № 117. Повідомлено учасників апеляційного провадження про дату, час та місце розгляду справи в судовому засіданні. Доведено до відома учасників апеляційного провадження, що нез`явлення їх представників в судове засідання не є перешкодою розгляду апеляційної скарги по суті.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.08.2019 у зв`язку з відпусткою судді Медуниці О.Є. визначено склад колегії суддів: Гребенюк Н.В. - головуючий суддя (суддя-доповідач), судді: Зубченко І.В., Радіонова О.О.

14.08.2019 від 2-го відповідача - Головного управління Держгеокадастру у Харківської області, м. Харків, на адресу Східного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх. № 7655), в якому вважає ухвалу господарського суду першої інстанції у даній справі законною та обґрунтованою, такою, що прийнята при всебічному та об`єктивному встановленні обставин справи, при вірному застосуванні матеріального та процесуального права, просить ухвалу господарського суду Харківської області від 13.05.2019 у даній справі залишити без змін, апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.

В судовому засіданні прокурор підтримав вимоги апеляційної скарги, просив оскаржувану ухвалу суду скасувати та задовольнити апеляційну скаргу у повному обсязі.

Представник 2-го відповідача в судовому засіданні просив оскаржувану ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Представники 1-го відповідача, ОСОБА_1 , смт. Золочів, Харківська обл., та 3-го відповідача, Селянського (фермерського) господарства "Цилюрик", с. Зрубанка, Золочівський р.-н, Харківська обл., в судове засідання не прибули, згідно інформації у розділі "Форма пошуку" офіційного веб-порталу Публічного акціонерного товариства "Укрпошта" станом на 14.08.2019, поштові відправлення за номерами № 610 та № 601 01.08.2019 вручено 1-му та 3-му відповідачам особисто.

У відповідності до ч. 1 ст. 202 та ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи за умови, що цей учасник справи був належним чином повідомлений про судове засідання.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, яка ратифікована Україною 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішує спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Враховуючи вищезазначене та з огляду на 30-денний строк на розгляд апеляційної скарги на ухвали суду першої інстанції, передбачений до ч. 2 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України, належним чином повідомлення сторін у справі про судове засідання, а також зважаючи на те, що в матеріалах справи достатньо документів для розгляду апеляційної скарги по суті, колегія суддів дійшла висновку про перегляд ухвали суду першої інстанції без участі представників 1-го та 3-го відповідачів.

Розглянувши матеріали справи та апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та дотримання норм процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги Керівника Дергачівської місцевої прокуратури, м. Дергачі, Харківська обл., та скасування ухвали Господарського суду Харківської області від 13.05.2019 у справі №922/1377/19 про відмову у відкритті провадження у справі, виходячи з наступного.

Як встановлено судом апеляційної інстанції та підтверджується матеріалами справи, наказом Головного управління Держземагенства у Харківській області №2712-СГ від 15.10.2014 ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення в оренду, зокрема, земельної ділянки, орієнтовною площею 50,0000 га, розташовану за межами населених пунктів Золочівської селищної радим на території Золочівського району Харківської області.

У подальшому, наказом Головного управління Держземагенства у Харківські області №3566-СГ від 22.12.2014 затверджено проект землеустрою та надано ОСОБА_1 в оренду земельну ділянку, розташовану за межами населених пунктів Золочівської селищної ради на території Золочівського району Харківської області, з кадастровим номером НОМЕР_1 , площею 50,0000 га, за рахунок земель державної власності сільськогосподарського призначення сільськогосподарських угідь (рілля) для ведення фермерського господарства, строком на 49 років.

На виконання зазначених наказів, між Головним управлінням Держземагенства у Харківській області та ОСОБА_1 , 14.01.2015 укладено договір оренди вищевказаної змеленої ділянки (далі - Договір), загальною, площею 50,0000 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , строком на 49 років, який зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 14.01.2015 (номер запису про інше речове право: 8377177).

Відповідно до п.2 вищевказаного договору в оренду передається земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_1 , загальною площею 50,0000 га із земель державної власіюсяі сільськогосподарського призначення, сіліьськогосподарські угіддя (рілля).

Земельна ділянка передається в оренду для ведення фермерського господарства (п. 14 зазначеного договору).

У подальшому, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, ОСОБА_10 , на підставі договору, передав в суборенду спірну земельну ділянку С (Ф)Г « Цилюрию » (номер запису про інше речове право: 8807766).

Відповідно до листа Слобожанського управління ГУ ДФС у Харківській області №8847/9/20-40-50-06-17 від 20.03.2019 та Інформації, розміщеної в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань встановлено, що ОСОБА_1 є засновником, керівником, підписантом та кінцевим бенефіціарним власником С (Ф)Г « Цилюрик ».

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань - Селянське фермерське господарство «Цилюрик» засноване та зареєстровано 23.01.1998.

Статтею 4 Господарського процесуального кодексу встановлено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Статтею 20 ГПК України визначено особливості предметної та суб`єктної юрисдикції господарських судів, якими уточнено коло спорів, що розглядаються господарськими судами, та встановлено, що господарські суди розглядають справи у спорах, які виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем; справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (в тому числі землю), крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем.

Господарським судам підвідомчі, зокрема, справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб`єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів (стаття 12 ГПК у редакції, чинній на час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій).

Відтак розмежування компетенції судів з розгляду земельних спорів відбувається залежно від їхнього предмета та суб`єктного складу учасників. Крім спорів, зокрема, щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень при реалізації ними управлінських функцій у сфері земельних правовідносин, вирішення яких віднесено до компетенції адміністративних судів, земельні спори, сторонами в яких є юридичні особи та фізичні особи - підприємці, розглядаються господарськими судами, а інші - за правилами цивільного судочинства.

Сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 ГПК України. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу (стаття 45 цього Кодексу).

Особливості участі прокурора в розгляді справ установлено чч. 4 ст. 53 ГПК України, за змістом якої прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відкриття провадження за позовною заявою особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (крім прокурора), особа, в чиїх інтересах подано позов, набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Відповідно до частини 1 ст. 1 Закону України "Про фермерське господарство" у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян зі створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону.

Відносини, пов`язані зі створенням, діяльністю та припиненням діяльності фермерських господарств, регулюються, Конституцією України, Земельним кодексом України, Законом України "Про фермерське господарство" та іншими нормативно-правовими актами України (стаття 2 цього Закону). У таких правовідносинах Закон України "Про фермерське господарство" є спеціальним нормативно-правовим актом. Право на створення фермерського господарства має кожний дієздатний громадянин України, який досяг 18-річного віку та виявив бажання створити фермерське господарство. Для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації. Для отримання у власність або в оренду земельної ділянки із земель комунальної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до місцевої ради (частина перша статті 5, частина перша статті 7 Закону України "Про фермерське господарство").

Після одержання засновником державного акта на право власності на земельну ділянку або укладення договору оренди земельної ділянки та його державної реєстрації фермерське господарство підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб (стаття 8 Закону України "Про фермерське господарство").

Отже, можливість реалізації громадянином права на створення фермерського господарства безпосередньо пов`язана з одержанням ним державного акта на право власності на земельну ділянку або укладення договору оренди земельної ділянки для ведення фермерського господарства, що є передумовою для державної реєстрації останнього.

За змістом статей 1, 5, 7, 8 і 12 Закону України "Про фермерське господарство" після укладення договору оренди земельної ділянки для ведення фермерського господарства та проведення державної реєстрації такого господарства обов`язки орендаря цієї земельної ділянки виконує фермерське господарство, а не громадянин, якому вона надавалась.

Оскільки фермерські господарства є юридичними особами, їхні спори щодо права власності чи іншого речового права на землю з іншими юридичними особами, органами, уповноваженими здійснювати функції держави у спірних правовідносинах(замість яких захист інтересів держави в суді у визначених законом випадках здійснюють прокурори), мають розглядатися за правилами господарського судочинства.

Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 03.04.2019 у справі № 628/776/18 (провадження № 14-102цс19) та від 16.01.2019 у справі № 695/1275/17.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі Закону України "Про фермерське господарство" 14.01.2015 між Головним управлінням Держземагентства в Харківській області та ОСОБА_1 укладено договір оренди земельної ділянки ( НОМЕР_1) для ведення фермерського господарства площею 50,0000 га, що розташована за межами населених пунктів на території Золочівської селищної ради Золочівського району Харківської області. Після державної реєстрації цього договору в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, яка відбулась 14.01.2015, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 8377177, громадянин ОСОБА_1 заснував Селянське (фермерське) господарство "Цилюрик", зареєстроване як юридична особа (). Наразі дана юридична особа не припинена.

Тобто у правовідносинах користування спірною земельною ділянкою відбулася фактична заміна орендаря - громадянина ОСОБА_1 на Селянське (фермерське) господарство "Цилюрик".

Таким чином, даний спір щодо скасування наказів та державної реєстрації, визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок, має розглядатися за правилами господарського судочинства.

Судом першої інстанції не надано належної оцінки тим обставинам, що спірна земельна ділянка надавалася для ведення фермерського господарства за зверненням ОСОБА_1 (звернення ОСОБА_1 від 10.10.2014, лист ГУ Держгеокадастру у Харківській області №10-20-14-1809/0/19-18 від 05.03.2018).

Крім того, зі змісту наказу ГУ Держземагенстства у Харківській області №3566-СГ від 22.12.2014 та договору оренди землі від 14.01.2015 вбачається, що земельна ділянка надається ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства.

Разом з тим, судом першої інстанції помилково не враховано, що ОСОБА_1 з 23.01.1998 зареєстроване С (Ф)Г « Цилюрик ».

Оскільки фермерські господарства є юридичними особами, їхні земельні І спори з іншими юридичними особами, зокрема з органом державної влади, щодо користування земельними ділянками, наданими із земель державної або комунальної власності, підвідомчі господарським судам.

Суд першої інстанції не встановив, та не перевірив, на момент вирішення питання про відкриття провадження у справі, чи було створено фермерське господарство, що має значення для визначення юрисдикції даного спору.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про фермерське господарство» спірні земельні ділянки входять до складу земель фермерського господарства.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 10.04.2019 №275/82/18, від 20.03.2019 №539/4023/15-ц, від 23.01.2019 №610/1863/17, від 16.01.2019 №695/1275/17, від 16.01.2019 №483/1863/17.

Оскільки землекористувачем земельної ділянки, яка є предметом оспорюваного договору, у розумінні вимог Закону є саме С(ФГ) «Цилюрик», а не ОСОБА_1 , сторонами у спірних правовідносинах мають бути юридичні особи.

Зокрема, матеріалами справи підтверджується, що предметом спірних правовідносин є договір оренди земельної ділянки державної власності сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства, укладений між ОСОБА_1 та ГУ Держгеокадастру у Харківській області. В подальшому, між ОСОБА_1 та СФГ «Цилюрик» укладено договір суборенди цієї ж земельної ділянки.

Зважаючи на викладене, судова колегія не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, яка ратифікована Україною 17.07.1997 передбачене право кожної людини на справедливий і публічний розгляд його справи судом.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п. 1 ст. 32 Конвенції) наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов`язаної з його або її правами та обов`язками цивільного характеру (рішення від 21.02.1975 у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (п. 36)). На це "право на суд", в якому право на доступ до суду є одним з його аспектів, може посилатися кожен, хто небезпідставно вважає, що втручання у реалізацію його або її прав цивільного характеру є неправомірним (рішення від 13.10.2009 у справі "Салонтаджі-Дробняк проти Сербії" (п. 132)).

Відповідно до вимог ч.ч. 1.2.3 ст. 236 Господарського процесуального Кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права та дотриманням норм процесуального права, судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства визначеному господарським процесуальним Кодексом України.

За приписами чч. 1, 2, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Згідно ст. 129 Конституції України, до основних засад судочинства відносяться, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала місцевого господарського суду прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням норм процесуального права, висновки, викладені в ухвалі суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи, тому колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги Керівника Дергачівської місцевої прокуратури, м. Дергачі, Харківська обл. та скасування ухвали господарського суду Харківської області від 13.05.2019 у справі № 922/1377/19 про відмову у відкритті провадження у справі, як такої, що перешкоджає подальшому провадженню по справі, та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції в порядку п. 6 ч. 1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 3 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України, у разі скасування судом апеляційної інстанції ухвали суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі, справа передається на розгляд суду першої інстанції.

Стосовно клопотання прокурора про відшкодування судових витрат за подання апеляційної скарги, судова колегія зазначає наступне.

Згідно з вимогами ч. 14 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Тобто, якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу місцевого господарського суду з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом відповідної апеляційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами статті 129 ГПК.

Аналогічну правову позицію викладно в Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 30.05.2018 у справі № 923/794/17.

З огляду на зазначене, скасовуючи ухвалу суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження по справі та направляючи справу № 922/1377/19 для продовження розгляду до суду першої інстанції, Східний апеляційний господарський суд не має правових підстав для здійснення розподілу судових витрат, оскільки нормами Господарського процесуального кодексу України не передбачено розподіл судових витрат на зазначеній стадії судового розгляду.

Розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом апеляційної скарги Керівника Дергачівської місцевої прокуратури, м. Дергачі, Харківська обл. на ухвалу Господарського суду Харківської області від 13.05.2019 у справі № 922/1377/19 буде здійснено судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами статті 129 ГПК.

Враховуючи вищезазначене, клопотання прокурора про відшкодування судових витрат за подання апеляційної скарги задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 271, ч. 2 ст. 273, п. 6 ч. 1 ст. 275, пп. 3, 4 ч. 1 ст. 280, ст.ст. 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Керівника Дергачівської місцевої прокуратури, м. Дергачі, Харківська обл., на ухвалу господарського суду Харківської області від 13.05.2019 у справі №922/1377/19 про відмову у відкритті провадження у справі задовольнити.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 13.05.2019 у справі №922/1377/19 скасувати.

Справу передати на розгляд до господарського суду Харківської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені статтями 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 16.08.2019.

Головуючий суддя Н.В. Гребенюк

Суддя І.В. Зубченко

Суддя О.О. Радіонова