РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

05.08.2019Справа № 910/6685/19
Господарський суд міста Києва у складі судді Полякової К.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські електромережі"

до Дарницького районного управління Головного управління МВС України в місті Києві

про стягнення 86799,95 грн.

без виклику представників сторін (без проведення судового засідання).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Київські електромережі" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Дарницького районного управління Головного управління МВС України в місті Києві про стягнення 86799,95 грн. заборгованості згідно Договору від 04.02.1993 № 256 на постачання електричної енергії, з яких: 81343,91 грн. за спожиту активну електричну енергію, 2487,12 грн. пені, 701,96 грн. трьох процентів річних та 2266,97 грн. інфляційних втрат.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.05.2019 вказану позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення її недоліків.

04.06.2019 через відділ діловодства та документообігу суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.06.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання) та встановлено строк для подання відповідачу відзиву на позов протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали.

Відповідач у визначений судом строк не подав відзив на позовну заяву, хоча вручення відповідачу ухвали суду від 06.06.2019 підтверджується відповідним рекомендованим повідомленням про вручення поштових відправлень.

За частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Аналогічна норма міститься у частині 9 статті 165 ГПК України.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів частини 9 статті 165 та частини 2 статті 178 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

04.02.1993 між Публічним акціонерним товариством "Київенерго", правонаступником якого є позивач, як постачальником, та відповідачем, як споживачем, укладено договір про постачання електричної енергії № 256, за умовами якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача за об`єктами споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору та додатків до договору, що є його невід`ємною частиною.

У пункті 2.1 додатку 2 «Порядок розрахунків» до договору сторони погодили, що відповідач зобов`язаний здійснювати повну поточну оплату вартості обсягу електричної енергії за розрахунковий період за фактичними показаннями засобів обліку електричної енергії згідно з виписаним рахунком.

Відповідно до пункту 2.2 додатку 2 до договору оплата рахунків за активну електроенергію, за перевищення договірних величини споживання електричної енергії та потужності, оплата рахунків за перетікання реактивної електроенергії та інших платежів згідно з умовами договору здійснюється на підставі виставлених постачальником рахунків протягом 5 операційних днів з дня їх отримання.

Згідно з пунктом 4.2 вказаного додатку у разі неможливості отримання постачальником даних про спожиту електричну енергію в зазначений термін (за винятком порушення роботи розрахункового обліку) визначення обсягу спожитої електричної енергії за поточний розрахунковий період здійснюється за середньодобовим обсягом споживання за попередній розрахунковий період з подальшим перерахунком у разі надання даних протягом наступного розрахункового періоду. Тривалість періоду розрахунку за середньодобовим обсягом споживання електроенергії до отримання показань розрахункових засобів обліку має не перевищувати одного повного розрахункового періоду, після чого розрахунок обсягу спожитої електричної енергії здійснюється постачальником за величиною дозволеної потужності струмоприймачів та кількістю годин їх використання без подальшого перерахунку.

Обсяги електричної енергії, що підлягають сплаті споживачем за звітній розрахунковий період визначаються з урахуванням вимог пунктів 4.1.1-4.1.7 цього додатка та підтверджуються актом про використану електричну енергію за формою, що відображена у додатку до договору, який споживач надає постачальнику протягом доби після закінчення розрахункового періоду (пункт 4.3 додатку 2 до договору).

Пунктом 5 зазначеного додатку передбачено, що за даними акту про використану електричну енергію з урахуванням розрахункової величини втрат визначається обсяг фактично спожитої активної електроенергії та перетікання реактивної електроенергії. Цей обсяг сторони фіксують в акті про приймання-передавання товарної продукції, акті надання послуг з компенсації перетікання реактивної електроенергії, два примірники яких позивач надає відповідачу. Останній має повернути погодженими по одному примірнику зазначених документів в наступному розрахунковому періоді.

Відповідно до п. 9.4 договору він набирає чинності з дня його підписання та укладається на строк до 31.12.2011. Договір вважається продовженим на кожен наступний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною зі сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Судом встановлено, що позивач умови договору виконав у повному обсязі, поставивши у період з 01.11.2018 по 01.01.2019 активну електроенергію на суму 81343,91 грн., що підтверджується копіями актів контрольного огляду розрахункових засобів обліку, актів прийняття-передавання товарної продукції та рахунків-розшифровок за спірний період.

Як вбачається з матеріалів справи, у спірному періоді нарахування здійснювалися за середньодобовим обсягом споживання у попередніх періодах, оскільки відповідач акти про використану електричну енергію не надавав.

Оскільки відповідач свої зобов`язання за договором не виконав належним чином, позивач звертався до останнього з претензією від 05.03.2019 № 01/3/01/4/2931 про сплату заборгованості в розмірі 81343,91 грн., однак відповіді або грошових коштів від відповідача не отримав.

Відповідно до частини 2 статті 275 Господарського кодексу України окремим видом договору енергопостачання є договір про постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору про постачання електричної енергії встановлюються Законами України «Про засади функціонування ринку електричної енергії України» та «Про електроенергетику».

Частинами 1, 2 статті 275 та частиною 6 статті 276 ГК України передбачено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається. Розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону.

Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товари у власність покупця для виконання його підприємницької діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар та сплатити за нього певну грошову суму, що підтверджується документами, копії та оригінали яких знаходяться у матеріалах справи. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно із статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Матеріалами справи підтверджується здійснення позивачем постачання активної електричної енергії у період листопад-грудень 2018 року на суму 81343,91 грн., обсяги та вартість якої розраховані за середньодобовим обсягом споживання у попередніх періодах, оскільки відповідач акти про використану електричну енергію не надавав.

Оскільки доказів належної сплати вартості спожитої активної електричної енергії матеріали справи не містять, суд дійшов висновку про задоволення позову в цій частині.

Крім того, у зв`язку з порушенням відповідачем умов договору, позивач на підставі пункту 4.2.1 просив стягнути з відповідача пеню у розмірі 2487,12 грн.

У силу статті 611 ЦК України та статті 230 ГК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Приписами частини 3 статті 549 ЦК України визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до частини 1 статті 230 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною 6 статті 232 ГК України передбачено нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня коли зобов`язання мало бути виконано.

У пункті 4.2.1 договору сторони передбачили відповідальність споживача за несвоєчасне внесення платежів, відповідно до якого останній сплачує позивачу пеню у розмірі 0,1 % від суми боргу за кожен день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати, але не більше розміру штрафних санкцій згідно з ГК України.

За перерахунком суду розмір нарахованої позивачем пені не перевищує встановлений законом розмір, у зв`язку з чим дана позовні вимога підлягає задоволенню в розмірі 2487,12 грн.

Також, за прострочення грошового зобов`язання позивач нарахував відповідачу 701,96 грн. трьох процентів річних та 2266,97 грн. інфляційних втрат.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений за договором або законом.

Водночас, у матеріалах справи не містяться докази виставлення позивачем відповідачу рахунків на оплату спожитої електричної енергії, у зв`язку з чим суд при здійсненні перерахунку прострочення відповідачем оплати за договором виходить з обов`язку останнього оплачувати такі послуги щомісячно, відповідно до статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Здійснивши перерахунок сум матеріальних втрат, суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню 1535,87 грн. інфляційних втрат та 568,24 грн. трьох процентів річних, у зв`язку з чим відповідні позовні вимоги підлягають задоволенню частково в межах вказаних сум.

Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За наведених обставин суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Судові витрати, які складаються зі сплаченої позивачем суми судового збору відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 86, 129, 232, 236-241, 252 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські електромережі" задовольнити частково.

Стягнути з Дарницького районного управління Головного управління МВС України в місті Києві (02068, м. Київ, вул.Кошиця,3-А; ідентифікаційний код 08805536) на користь Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські електромережі" (04080, м.Київ, вул.Новокостянтинівська,20; ідентифікаційний код 41946011) 81343 (вісімдесят одну тисячу триста сорок три) грн. 91 коп. заборгованості за спожиту електричну енергію, 2487 (дві тисячі чотириста вісімдесят сім) грн. 12 коп. пені, 1535 (одну тисячу п`ятсот тридцять п`ять) грн. 87 коп. інфляційних втрат, 568 (п`ятсот шістдесят вісім) грн. 24 коп. трьох процентів річних, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 1901 (одна тисяча дев`ятсот одна) грн. 86 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва (пункт 17.5 частини 1 Перехідних положень ГПК України) протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.В. Полякова