номер провадження справи 18/47/19
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.08.2019 справа № 908/593/19

м.Запоріжжя Запорізької області

за позовом акціонерного товариства Українська залізниця (03680, м. Київ, вулиця Тверська, буд. 5; адреса для листування: 27400, Кіровоградська область, м. Знам`янка, вулиця Грушевського, буд. 10)

до відповідача публічного акціонерного товариства Запорізький металургійний комбінат Запоріжсталь (69008, м. Запоріжжя, Південне шосе, буд. 72)

про стягнення 33430,00 грн.,

господарський суд Запорізької області у складі судді Носівець В.В.

при секретарі судового засідання Непомняща Н.П.

учасники справи:

від позивача: не з`явився ;

від відповідача: Прокопенко М.О., довіреність № 20-194 від 18.12.2018;

Заявлені позовні вимоги про стягнення 33430,00 грн. штрафу відповідно до ст. 118 Статуту залізниць України за неправильно зазначену масу вантажу у накладній № 45982477.

Ухвалою суду від 08.04.2019 відкрито спрощене позовне провадження у справі №908/593/19, присвоєно справі номер провадження 18/47/19, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

Ухвалою суду 13.05.2019 суд ухвалив розглядати справу 908/593/19 за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження, підготовче засідання призначено на 11.06.2019. Строк підготовчого провадження продовжувався, 11.06.2019 оголошувалась перерва до 23.07.2019.

Від ПАТ «ЗМК «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» 23.07.2019 до суду надійшло клопотання № б/н від 19.07.2019 (вх. № 08-08/15098/19 від 23.07.2019) про зменшення штрафу у разі прийняття рішення про задоволення позовних вимог. В обґрунтування зазначеного клопотання відповідач посилається на судову практику господарського суду Запорізької області у справах №№ 908/52/19, 908/55/19, 908/590/19, відсутність негативних наслідків для залізниці чи третіх осіб у зв`язку з недовантаженням відповідачем вагону, скрутне фінансове становище ПАТ «ЗМК «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» та неспіврозмірність штрафу у порівнянні з вчиненим порушенням. На підставі викладеного просить суд зменшити розмір штрафних санкцій до розміру однієї провізної плати 6686,00 грн.

Ухвалою від 23.07.2019 закрито підготовче провадження, почато судовий розгляд справи по суті, судове засідання призначено на 01.08.2019. В судовому засіданні 01.08.2019 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Уповноважений представник акціонерного товариства Українська залізниця в судове засідання 01.08.2019 не з`явився.

В обґрунтування своєї позиції позивач у позовній заяві та відповіді на відзив посилається на наступне: за накладною № 45982477 зі станції Запоріжжя Ліве Придніпровської залізниці ПАТ Запорізький металургійний комбінат Запоріжсталь відправило на адресу ТОВ «ЦЕМЕНТ» станції призначення Одеса Застава І Одеської залізниці, вагон з вантажем шлаки гранульовані, зазначивши в накладній масу вантажу 69700 кг, зокрема у вагоні № 56660921 69700 кг, тара 23700 кг. В процесі перевезення вантажу 14.11.2018 на станції Тимкове Одеської залізниці було виявлено різницю в масі вантажу у зазначеному вагоні та здійснено контрольне зважування на вагонних вагах, про що 14.11.2018 на станції Тимкове Одеської залізниці складно комерційний акт № 414115/71/18. Згідно акта загальної форми станції Тимкове № 199 від 14.11.2018, навантаження насипом, поверхня вантажу не розрівнена, нижче бортів 750 1980 мм. Вагон глуходверний, вивантажувальні люки закриті щільно, просипання вантажу немає. Відповідно до комерційного акта, виявлена різниця у дійсній вазі та зазначеній відповідачем накладній. В вагоні № 56660921 відповідно до накладної маса вантажу складає: нетто 69700 кг, в комерційному акті: брутто 83260 кг, нетто 59560 кг, тара 23 700 кг, різниця проти накладної в сторону зменшення складає 10140 кг. При прибутті вищезазначеного вагона на станцію призначення було проведено перевірку маси вантажу, про що зазначено в розділі «Є» комерційного акта. У зв`язку із неправильним зазначенням відповідачем маси вантажу у залізничній накладній № 45982477, вагон № 56660921, позивач нарахував відповідачу штраф у розмірі 33430,00 грн., з розрахунку за всю відстань перевезення 6686,00 грн. * 5 = 33 430,00 грн. Посилаючись на Статут залізниць України, Правила складання актів, ст. ст. 920, 925 ЦК України України, ст. ст. 307, 315 ГК України позивач просив позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив. У відзиві на позов та запереченнях на відповідь на відзив відповідач зазначив, що на виконання вимог Статуту залізниць України, 10.11.2018 ПАТ «Запоріжсталь» було визначено масу вантажу у вагоні №56660921 (залізнична накладна № 45982477) на вагонних тензометричних вагах моделі НР150000RT/2/4,5*5,5, заводський № 47, номер реєстрації на залізниці 0200, вантажопідйомністю 150 тон. Дані ваги можуть бути використані лише для зважування вагонів у статистичному режимі, який є найбільш точним способом зважування. В результаті зважування маса вантажу склала 69700 кг. Відповідачем при відправленні було оформлено залізничну накладну №45982477 як електронний перевізний документ. Зі змісту наданої позивачем копії залізничної накладної №45982477 вбачається, що вона не відповідає ані формі електронного перевізного документа, ані перевізному документу в паперовій формі. Крім цього, комерційний акт № 414115/71/18 від 14.11.2018 не може свідчити про неправильне зазначення маси вантажу у перевізному документі, оскільки під час його складання не дотримано п.п. 9, 10, 12, 15 Правил складання актів. Враховуючи вищевикладене, відповідач просить суд в задоволенні позову відмовити.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до залізничної накладної № 45982477 від 10.11.2018 зі станції відправлення Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці 10.11.2018 публічним акціонерним товариством Запорізький металургійний комбінат ЗАПОРІЖСТАЛЬ (вантажовідправник, відповідач у справі) здійснено відправлення вагону № 56660921 з вантажем шлаки гранульовані до станції призначення Одеса-Застава І Одеської залізниці; одержувачем за даним відправленням є ТОВ «ЦЕМЕНТ». Вантажовідправником ПАТ ЗМК ЗАПОРІЖСТАЛЬ зазначена маса вантажу 69700 (шістдесят дев`ять тисяч сімсот) кг, тара 23700 (двадцять три тисячі сімсот) кг, код вантажу 271008, номенклатура вантажу «насипом шлаки гранульовані, вантаж у вологому стані». У графі 26 залізничної накладної зазначено спосіб визначення маси: на вагонних вагах (150 т), заводський № 47 відправника. Вантаж завантажено у вагон № 56660921 вантажовідправником (графа 28), без оголошення вартості (графа 27).

На проміжній (транзитній) станції Тимкове Одеської залізниці, у присутності осіб: старшого приймальника поїздів ОСОБА_1 , приймальника поїздів Татарінової Т.С. 14.11.2018 складено акт загальної форми № 199, в якому зазначено, що відповідно до опису обставин, що викликали складання акту, була проведена перевірка маси вантажу, що слідує за залізничною накладною № 45982477 у вагоні № 56660921 (станція відправлення Запоріжжя Ліве, Придн. зал., станція призначення Одеса Застава І Од, найменування вантажу - шлаки гранульовані) та виявлена фактична маса вантажу менше документу на 10140 кг.; навантаження насипом, поверхня вантажу не розрівнена, нижче бортів 750-1980 мм.; вагон глуходверний, вивантажувальні люки закриті щільно, просипання вантажу немає.

На підставі вищевказаного акту загальної форми № 199, 14.11.2018, здійснено контрольне комісійне перезважування вагону № 56660921, про що складено комерційний акт № 414115/71/18.

З комерційного акту № 414115/71/18 вбачається, що виявлено невідповідність маси вантажу натурою з даними зазначеними у перевізному документі менше на 10140 кг:

- загальні відомості: залізнична накладна № 45982477 від 10.11.2018, вагон № 56660921, станція відправлення Запоріжжя-Ліве Принд, станція призначення Одеса-Застава І Од., відправник ПАТ «Запоріжсталь», одержувач ТОВ «ЦЕМЕНТ».

- розділ «А» «Відомості про вагон, пломби (ЗПП) та відмітки в накладній»: вагон № 56660921 вантажопідйомністю 70,0 т., прибув 12.11.2018 з поїздом № 2725, без пломб (ЗПП), вагон у технічному стані виявився: справним.

- розділ Ґ «Опис пошкодження»: на підставі акта загальної форми № 199 від 14.11.2018, ст. Тимкове Од. проведено комісійне зважування вагону № 56660921, на справних 150 тонних залізничних тензометричних статичних вагах ст. Тимкове ВТВ-1СТ (держ.повірка 26.10.2018) у присутності: ДСЗ ОСОБА_2 , старшого приймальника поїздів ОСОБА_1 , приймальника поїздів Татарінової ОСОБА_3

- розділ «Д» «Опис виявленого із зазначенням кількості недостачі або надлишку»: в документі зазначено «Насипом. Шлаки гранульовані. Тара вагона 23700 кг, маса вантажу 69700 кг». Фактично виявилось: маса вантажу брутто 83260 кг, тара ПД 23700 кг, нетто 59560 кг, що менше документу на 10140 кг. Навантаження у вагоні насипом, поверхня вантажу не розрівнена, нижче бортів 750-1980 мм. Вагон глуходверний, вивантажувальні люки закриті щільно, просипання вантажу немає. Вантаж, якого не вистачає, у вагоні поміститися міг. Згідно тех. Акту ф. ГУ-106 № 26 від 12.11.2018 ст. Тимкове Од., вагон в технічному відношенні справний. Зважування вагону проводилося двічі, недостача 10140 кг підтвердилась.

- розділ «Є» «Відмітка станції призначення про стан вантажу, який прибув з актом попутної станції», під час перевірки різниці проти цього акту не виявлено. Підписано на станції Одеса-Застава І 405101, а саме: начальник станції: ОСОБА_4 , начальник вантажного району ОСОБА_5 , працівник станції ОСОБА_6 та вантажоодержувач Олефір М ОСОБА_7 В.

Комерційний акт № 414115/71/18 від 14.11.2018 підписаний ДСЗ ОСОБА_8 І, Ст. приймальником поїздів ОСОБА_1 , приймальником поїздів ОСОБА_9 .

В матеріалах справи міститься технічний паспорт засобу ваговимірювальної техніки (звіт) вагонних ваг, тип ВТВ-1СТ, заводський № 87, станція Тимкове Одеської залізниці, підприємство-власник: Знам`янська дирекція залізничних перевезень.

Відповідно до п. 1 вищевказаного технічного паспорту, вид ЗВВТ ВТВ-1СТ, тензометричні, модифікація ЗВВТ ВТВ-1СТ. Згідно з п. 7, границі зважування ЗВВТ, т.: найменша 2 т, найбільша 150 т; для вагонних ваг найбільше навантаження 100 т.

Як вбачається з витягу про повірку, державну метрологічну атестацію, огляд-перевірки вищевказаних ваг, 26.10.2018 здійснено перевірку ваг. 26.10.2018 вагам вагонним проведено профілактично-технічне обслуговування. Ваги перевірені. Ваги підготовлені для проведення повірки. 26.10.2018 здійснено запис, що ваги придатні для зважування вагонів, що перевозяться залізничним транспортом.

Позивач на підставі ст.ст. 118, 122 Статуту залізниць України, у зв`язку із неправильним зазначенням відповідачем маси вантажу у залізничній накладній № 45982477, вагон № 56660921, нарахував відповідачу штраф у розмірі 33430,00 грн., з розрахунку: провізна плата за накладною за всю відстань перевезення 6686,00 грн. * 5 = 33430,00 грн.

Несплата відповідачем зазначеного штрафу стала підставою для звернення позивача до суду з вказаним позовом.

Відповідно до ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно - правовими актами.

Згідно ст. 908 Цивільного кодексу України, перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них; умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

За приписами ч. 1 ст. 909 ЦК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Частиною 3 ст. 909 ЦК України передбачено, що укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Загальні умови перевезення вантажів залізничним транспортом регулюються Законом України "Про транспорт", Законом України "Про залізничний транспорт", Статутом залізниць України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457 (далі Статут), Правилами оформлення перевізних документів, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 (далі Правила), Правилами складання актів, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 за № 334, Правилами приймання вантажів до перевезення, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 № 861/5082, Правилами видачі вантажів, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 № 862/5083.

Статут визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (ст. 2 Статуту).

Згідно ст. 5 Статуту нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, безпеки руху, охорони праці, громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті, є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Статтею 6 Статуту залізниць України визначено, що накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи - одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення. Згідно з приписами статей 23 і 24 Статуту залізниць України відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній.

За змістом пункту 1.5 Інструкції про порядок застосування засобів ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті України, затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України від 31 липня 2012 року N 442, для визначення маси вантажів, що перевозяться залізничним транспортом, можуть застосовуватися електромеханічні (електронні) та важільні вагонні ваги для зважування із зупинкою та зважування у русі, а також інші засоби ваговимірювальної техніки, передбачені Правилами приймання вантажів до перевезення.

Відповідно до ст. 37 Статуту залізниць України, під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Тарні і штучні вантажі перевозяться із зазначенням у накладній маси і кількості вантажних місць. Маса цих вантажів визначається до здавання їх для перевезення і зазначається на вантажних місцях. Вантажі, що перевозяться насипом і наливом, а також інші вантажі, зважування яких на вантажних вагах неможливе, зважуються на вагонних вагах. Перелік вантажів, що можуть перевозитися насипом і наливом, установлюється Правилами. Загальна маса вантажу визначається шляхом зважування на вагах або підрахуванням маси на вантажних місцях за трафаретом чи стандартом. Маса окремих вантажів може визначатися розрахунковим методом, за обміром або умовно (нафтопродукти в цистернах, тварини, лісоматеріали тощо). Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

Пунктом 5 Правил приймання вантажів до перевезення передбачено, що загальна маса вантажу визначається зважуванням (на вагонних, вантажних, елеваторних та інших вагах) або іншим способом. Тип ваг указується в перевізних документах. Маса вантажу визначається відправником. Про спосіб визначення маси вантажу відправник зобов`язаний зазначити в накладній.

З урахуванням викладеного, масу вантажу визначає вантажовідправник, який несе відповідальність за достовірність внесених до залізничної накладної відомостей.

Таким чином, саме на відправника покладається обов`язок заповнення комплекту перевізних документів, а також надається можливість, до укладання договору перевезення, перевірити внесені до перевізного документу відомості і при необхідності скласти новий документ.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 23 Статуту, відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем.

Пунктом 2.3. Правил визначено, що представник відправника у графі 55 накладної "Правильність внесених відомостей підтверджую" вказує свою посаду, розписується, засвідчуючи правильність відомостей, указаних ним у перевізному документі. Представник відправника повинен мати довіреністю на оформлення перевезення.

Зважування вантажу на станції відправлення, як вбачається з залізничної накладної №45982477, здійснено на станції Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці відправником вантажу ПАТ «ЗМК «ЗАПОРІЖСТАЛЬ», маса вантажу зазначена 69700 кг у вагоні 56660921.

Зважування вантажу на станції відправлення, як вбачається із накладної, здійснено на: вагонних вагах (150 т) Заводський № 47 відправника.

У накладній № 45982477 правильність внесених відомостей підтвердив своїм підписом представник відправника відповідача.

Згідно з ч. 1 ст. 24 Статуту залізниць України вантажовідправник несе відповідальність за всі наслідки невірності, неточності або неповноту відомостей, зазначених ним у накладній.

Частиною 2 ст. 24 Статуту передбачено право Залізниці перевіряти правильність відомостей, зазначених вантажовідправником у накладній, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Таким чином, позивач належним чином скористався своїм правом здійснити контрольне комісійне переважування вагону № 56660921 на проміжній (транзитній) станції Тимкове Одеської залізниці, про що складені акт загальної форми та комерційний акт.

Стосовно заперечень відповідача щодо оформлення залізничної накладної суд зазначає наступне.

Статтею 6 Статуту залізниць України визначено, що накладна основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем.

Відповідно до п. 1.2. правил оформлення перевізних документів, накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони одержувача. Накладна одночасно є договором застави вантажу для забезпечення гарантії внесенні належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення, де видається одержувачу разом з вантажем.

Для підтвердження приймання вантажу до перевезення один примірник накладної в паперовому вигляді з присвоєним їй номером і датою приймання вантажу надається відправнику. Порядок підтвердження приймання вантажу до перевезення за електронною накладною (із накладенням ЕЦП) визначається договором між вантажовласником і залізницею.

Накладна заповнюється відправником із застосуванням автоматизованих систем залізничного транспорту України або програмних засобів, здатних забезпечити роботу з електронними перевізними документами згідно з установленим форматом, та у разі її оформлення в паперовому викладі роздруковується на бланку, виготовленому на білому папері формату А4 у трьох примірниках, один із яких після оформлення приймання вантажу до перевезення станцією відправлення видається відправникові вантажу та є квитанцією для приймання вантажу до перевезення, другий і третій передаються з вантажем на станцію призначення. Технічні характеристики паперу, призначеного для оформлення накладної, повинні забезпечувати придатність для роздруківки на принтері, а також якісне проставлення відміток залізниці на всьому шляху перевезення. Накладна у паперовому вигляді є відображенням її електронної копії, яка обов`язково надається на станцію відправлення одночасно з накладною у паперовому вигляді.

Накладна в електронному вигляді складається у формі електронної реєстрації даних, які можуть бути трансформовані у письмовий запис. Засоби, що використовуються для реєстрації та обробки даних, повинні відповідати вимогам законодавства.

Порядок обміну електронною накладною між відправником та залізницею, а також залізницею та одержувачем зазначається в договорі між вантажовласником і залізницею. У разі внесенні змін до електронної накладної попередні дані зберігаються. Заповнення накладної здійснюється відправником, залізницею та одержувачем згідно з поясненнями, наведеними у додатку 3 до цих Правил.

До накладної можуть додаватися додаткові супровідні документи та документи дозвільного характеру на відправлення вантажу контролюючих органів, необхідність одержання яких передбачена законами України. У разі оформлення перевізного документа в електронному вигляді (з накладенням електронного цифрового підпису) супровідні документи додаються в електронному вигляді (виготовлені за допомогою сканера, тощо). При цьому оригінали супровідних документів в паперовому вигляді направляються відправником безпосередньо одержувачу.

Таким чином, Правила на забороняють поряд із електронною формою накладної використовувати її паперову форму, а посилання відповідача на порушення позивачем порядку заповнення накладної як в електронній формі та і в паперовій є безпідставними.

Стосовно заповнення гр. 49 накладної суд зазначає, що графа 49 накладної № 45982477 заповнена у відповідності з вимогами Правил, які викладені в п. 8. Посилання відповідача на пункт 1.3. Правил є безпідставним, оскільки зміни до накладної не вносились. Графа 49 накладної заповнюється лише залізницею. В даному випадку дані були внесені на шляху перевезення та здійснення контрольного зважування, та яке наслідок, складання комерційного акту.

Також суд враховує, що вантаж у вагоні № 56660921 прийнятий залізницею до перевезення без зауважень щодо оформлення провізних документів на підставі заповненої відповідачем залізничної накладної № 45982477, отриманий представником одержувача також без зауважень до цієї залізничної накладної, окрім маси вантажу, що відображена в акті загальної форми № 199 та комерційному акті № 414115/71/18, що також свідчить про її відповідність вказаним вище нормативним актам.

Щодо зазначення в комерційному акті номера ваг, суд звертає увагу, що в акті зазначено «зважування вагону відбулось 14.11.2018 на тензометричних статичних вагонних вагах ст. Тимкове ВТВ-1СТ», тобто акт містить необхідні ідентифікуючі дані ваг. Посилання відповідача на зважування вантажу на станції Тимкове на інших вагах без надання відповідних доказів є безпідставними. Його твердження щодо необхідності внесення додаткових даних до комерційного акту не відповідає правилам оформлення перевізних документів. Порядок застосування ваг визначений інструкцією «Про порядок застосування засобів ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті України» затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України від 31.07.2012 за № 442 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України від 11.10.212 за №1716/22028.

Згідно даних технічного паспорта, що міститься в матеріалах справи, повірка вагонних ваг на станції Тимкове Одеської області була проведена 26.10.2018, а профілактично-технічне обслуговування, яке включало й огляд-перевірку (п. 5.6. та 2.12 Інструкцій) здійснено 26.10.2018, про що містяться відповідні відмітки у технічному паспорті на ваги.

Таким чином ваги, на яких відбулось зважування вагону № 56660921 на станції Тимкове Одеської області своєчасно пройшли державну повірку та повністю відповідають встановленим вимогам, у зв`язку з чим заперечення відповідача в цій частині судом визнані хибними.

Стосовно протоколу зважування суд зазначає наступне.

Пунктом 7 Правил приймання вантажів до перевезення передбачено, що маса вантажів, які перевозяться навалом, насипом, наливом, визначається зважуванням на вагонних вагах. Допускається використання інших типів ваг, крім вагонних, за умови їх відповідності вимогам законодавства про метрологію.

На станції Тимкове встановлені тензометричні статичні вагонні ваги ВТВ-1СТ. Відповідно до технічної документації, принцип дії ваг полягає в перетворенні навантаження в електричний сигнал за допомогою ваговимірювальних тензодатчиків з подальшою його обробкою в цифровий вигляд і індикацією електронним терміналом. Тобто до отриманої інформації щодо результатів зважування відсутня можливість стороннього втручання, а результати зважування роздруковуються в тому вигляді, в якому передбачено програмним забезпеченням. Різниця між даними в накладній та фактичній масі склала 10140 кг, про що і було зазначено в комерційному акті.

Відповідно до п. 10 Правил складання актів, комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

На виконання п. 10 Правил, комерційний акт № 414115/71/18 від 14.11.2018 підписаний належними особами (ДСЗ ОСОБА_8 І, Ст. приймальником поїздів ОСОБА_1 , приймальником поїздів ОСОБА_9 ), що підтверджується наказом № ДН-3-01/45 від 01.02.2018 «Про покладення обов`язків щодо підписання комерційних актів по станції Тимкове».

У відповідності до вимог п. 12 Правил, на станції призначення зроблено запис «що під час перевірки вантажу різниці проти цього акта не виявлено». Даний акт підписано відповідальними особами станції призначення залізниці та вантажоодержувачем, які приймали участь у перевірці та видачі вантажу. Зауважень зі сторони вантажоодержувача під час видачі вантажу матеріали справи не містять.

Відповідно до приписів ст.ст. 118, 122 Статуту залізниць України, у зв`язку із неправильним зазначенням відповідачем маси вантажу у залізничній накладній № 45982471 у вагоні № 56660921, штраф складає 33430,00 грн. з розрахунку: 6686х5 (провізна плата за всю відстань перевезення помножена на коефіцієнт п`ять), тому суд визнає вимоги позивача обґрунтованими, доведеними належними та допустимими доказами та такими, що підлягають до задоволення у повному обсязі.

Стосовно клопотання позивача про зменшення розміру штрафу до розміру однієї провізної плати в сумі 6686,00 грн. з посиланням на відсутність негативних наслідків для залізниці та неспіврозмірності штрафу у зв`язку з вчиненим порушенням відповідачем суд зазначає наступне.

Статтею 233 ГК України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Частиною 2 зазначеної статті передбачено, що якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Слід зазначити, що зменшення розміру санкцій за ст. 233 ГК України є правом, а не обов`язком суду, яке реалізується з огляду на встановлені судом обставини, сама лише відсутність завданих збитків, без врахування кількісної характеристики динаміки виконання зобов`язання, наявності заборгованості перед бюджетами, найманими працівниками, виробництво важливих для держави і суспільства товарів (робіт, послуг) та інших обставин, не може слугувати підставою зменшення розміру санкцій.

Господарський суд при вирішенні спору по суті має право і повинен надавати оцінку будь-яким доказам, - в тому числі комерційному акту, акту загальної та інших форм, іншим складеним залізницею та вантажоодержувачем, вантажовідправником, документам з огляду на їх відповідність вимогам Статуту залізниць України, Правилам перевезення вантажів, іншим нормативно-правовим актам.

Відповідно до вищенаведеного, господарським судом, надаючи оцінку складеними залізницею комерційному акту встановлено, що даний акт відповідає вимогам законодавства та є допустимим доказом, який засвідчує неправильну поведінку відповідача та його матеріальну відповідальність.

Відповідно до пункту 24 Статуту залізниць України, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній, а залізниці надане право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній. Зазначена норма встановлює чіткі вимоги до відправника щодо оформлення вантажу та покликана забезпечити дисциплінованість учасників господарських відносин та визначає критерії обґрунтованості в подальшому будь-яких претензій залізниці до учасників господарських відносин (відправника та одержувача).

Відтак, недотримання вимог, визначених Статутом залізниць України, який є спеціальним нормативним актом, що визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом, покладає на порушника відповідальність, яка в даному випадку передбачена пунктами 118, 122 Статуту залізниць України. При цьому, зазначений штраф, відповідно до пунктів 118, 122 Статуту залізниць України, стягується з вантажовідправника незалежно від наявності збитків та наслідків, можливості його зменшення Статутом не передбачено. (Правова позиція, сформульована у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 05.02.2019 у справі № 914/2339/17).

Відповідальність за невірно зазначену масу вантажу встановлена у ст. 122 Статуту залізниць України незалежно від того занижені її показники чи завищенні, тому посилання відповідача на не співмірність штрафу та перевищення штрафу у 200 разів відносно отриманого доходу від реалізації вантажу суд також оцінює критично та не враховує в якості підстави для зменшення ступеня вини відповідача у вчиненому правопорушенні.

В даному випадку штрафна санкція не є договореною, а випливає із вказаних положень Статуту залізниць України.

Мова йде про не про порушення зобов`язання з боку відповідача, а про порушення ним порядку, встановленого нормативно-правовим актом і сума штрафу не залежить від форми такого порушення та не пов`язана із збитками залізниці, тому саме з цих підстав (зазначених відповідачем) відсутні підстави для зменшення розміру штрафу.

Також суд зауважує, що посилаючись на скрутний фінансовий стан, відповідач не надав належних доказів, які підтверджують негативні результати його господарської діяльності (баланс, звіт про фінансові результати, відомості про рух коштів на рахунку тощо). Довідка від 13.05.2019 № 16/1066723 про наявність дебіторської заборгованості станом на 01.05.2019 перед відповідачем не є достатнім доказом наявності та підтвердження вказаних обставин.

Відповідач не довів перед судом сукупність передбачених у ст. 233 ГК України виключних обставин, та не надав належних та допустимих доказів в підтвердження викладеного.

Правова позиція, сформульована у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 23.03.2018 у справі № 916/3615/16, на яку посилається сам відповідач, зайвий раз вказує на необхідність надання доказів для підтвердження наявності виключних обставин задля можливості суду дійти обґрунтованого, справедливого і розумного висновку про зменшення розміру штрафної санкції з наведенням мотивованих підстав для цього. Крім того, відповідач, посилаючись на практику господарського суду Запорізької області, навів ті рішення, якими зменшено розмір штрафу, та не вказав протилежних 908/1042/19, 908/588/19 тощо

Таким чином, суд відмовляє у задоволенні клопотання позивача про зменшення розміру штрафу до розміру однієї провізної плати в сумі 6 686,00 грн.

За приписами ст. ст. 13 та 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 78 ГПК України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 86 ГПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд також зазначає, що оцінка доказів є компетенцією національних судів і Суд не підмінятиме власною точкою зору щодо фактів оцінку, яку їм було надано в межах національного провадження. Крім того, гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03, від 28.10.2010).

Інші доводи відповідача судом оцінюються критично та визнаються такими, що повторюють попередні, та не спростовують факту виявленого порушення.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи, належними, допустимими, достовірними, достатніми та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 46, 74, 76-80, 129, 233, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з публічного акціонерного товариства Запорізький металургійний комбінат Запоріжсталь (69008, м. Запоріжжя, Південне шосе, буд. 72; ) на користь публічного акціонерного товариства Українська залізниця (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, ) штраф у розмірі 33430,00 грн. (тридцять три тисячі чотириста тридцять грн. 00 коп.) та 1921,00 грн. (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну грн. 00 коп.) судового збору. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст.ст. 240, 241 ГПК України 12.08.2019.

Суддя В.В. Носівець