ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.08.2019м. ДніпроСправа № 904/2723/19

За позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Лиман Донецької області

до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля", м. Павлоград Дніпропетровської області

про стягнення заборгованості в сумі 47 810 грн. 52 коп.

Суддя Рудь І.А.

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом, в якому просить стягнути з Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" заборгованість у розмірі 47 810 грн. 52 коп., з яких: 45 615 грн. 00 коп. - штраф за неправильно зазначену у накладних масу вантажу, 2 195 грн. 52 коп. - платежі, нараховані за проведення робіт, пов`язаних із переваженням та відвантаженням надлишку вантажу.

Ухвалою господарського суду від 01.07.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними в матеріалах справи документами.

10.07.2019 від відповідача надійшов до суду відзив на позовну заяву, в якому він зазначив, що спірні вагони прийняті до перевезення станцією відправлення Богуславський Придніпровської залізниці лише на підставі їх візуального огляду, оскільки визначена у залізничних накладних маса вантажу не була визнана залізницею іншою ніж 68 600 кг у вагоні № 67863571, 68 700 кг у вагонах № № 67388132, 65944019. Відповідач стверджує, що він у відповідності до встановлених законодавством вимог здійснював зважування завантажених вагонів на придатних вагонних вагах, а тому не міг допустити внесення неправдивих даних щодо маси ватажу в залізничних накладних. Крім того, згідно технічного паспорту засобу ваговимірювальної техніки № 82, на якому здійснювалось зважування спірних вагонів, встановлені динамічні ваги, а не статичні. У технічному паспорті зроблені виправлення у не передбачений законом спосіб. Також відповідач зазначає, що відповідно до п. 4.4 розділу III Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 № 317, збір за зважування вантажу під час контрольної перевірки маси вантажу, визначеної вантажовідправником (ст. 24 Статуту залізниць України), не нараховується. До того ж, позивач нарахував збір за маневрову роботу на підставі акту загальної форми (ф. ГУ-23), а не на підставі памятки про подавання/забирання вагонів (ф. ГУ-45). Таким чином, відповідач вважає позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

До того ж, відповідач просив суд застосувати строк позовної давності до вимог позивача про стягнення штрафу за неправильно зазначену масу вантажу у вагоні № 67863571 за залізничною накладною № 47174115 у розмірі 15 715 грн. 00 коп., оскільки підставою для стягнення штрафу є комерційний акт № 482004/597 від 19.12.2018, з часу складання якого й починається перебіг строку позовної давності. Отже шестимісячний строк для предявлення позовних вимог в цій частині сплинув 19.06.2019, однак позивач звернувся з позовом 26.06.2019. Відповідач звертає увагу, що позовна вимога про стягнення додаткового збору у розмірі 1 097 грн. 76 коп. є похідною, задоволення якої залежить від задоволення основної позовної вимоги про стягнення штрафу за неправильно зазначену масу вантажу у вагоні № 67863571 за залізничною накладною № 47174115 у розмірі 15 715 грн. 00 коп.

Разом із відзивом відповідач надав заяву про зменшення розміру штрафу за неправильно зазначену масу вантажу у перевізному документі. В обґрунтування поданої заяви відповідач зазначає, що заявлена позивачем до стягнення сума штрафу є завищеною та необґрунтованою; штраф, який заявлено позивачем до стягнення, не має компенсаторний характер, проте є додатковим засобом отримання прибутку для позивача. Так, відповідачем за накладними № № 47174115, 47356324 за перевезення вантажу було сплачено провізну плату та додаткові збори за всю відстань перевезення вантажу, за повну вагу, вказану в перевізному документі, що підтверджується даними графи 34 цих накладних. Таким чином, залізниця фактично отримала надлишкову плату (переплату) залізничного тарифу, оскільки відповідач здійснив оплату провізної плати та додаткових зборів за надлишкову масу вантажу. Будь-яких збитків внаслідок того, що відповідачем була зазначена неправильна маса вантажу у залізничних накладних, позивач не зазнав, що також має бути враховано при ухваленні судом рішення про стягнення з відповідача штрафу. Відповідач просить суд врахувати його стратегічну та соціальну значущість, оскільки він вносить значний вклад в забезпечення енергонезалежності та енергобезпеки України, сталого функціонування енергетичної системи України, є містоутворювачем і бюджетоутворювачем міста Павлограда, інвестує соціальні програми та проекти у Дніпропетровській області. Відповідач просить суд у разі встановлення факту неправильного зазначення ним у накладних № № 47174115, 47356324 маси вантажу за спірним перевезенням та задоволення позову, застосувати ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України, ст. 233 Господарського кодексу України і зменшити суму штрафу.

Крім того, разом із відзивом відповідач надав заяву, в якій викладені заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. В обґрунтування заяви відповідач зазначає, що дана справа потребує детального розгляду спору по суті та з`ясування всіх обставин, у тому числі: встановлення факту неправильного зазначення відповідачем маси вантажу у накладних № № 47174115, 47356324; у який спосіб здійснювалось зважування вантажу; дослідження на яких вагах здійснювалось зважування вантажу вантажовідправником та залізницею; встановлення правильності нарахування суми, яка заявлена позивачем до стягнення. Відповідач просить суд здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Господарський суд, розглянувши заяву відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, не вбачає підстав для її задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ч. 4 ст. 250 Господарського процесуального кодексу України якщо відповідач в установлений судом строк подасть заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, суд залежно від обгрунтованості заперечень відповідача постановляє ухвалу про:

1) залишення заяви відповідача без задоволення;

2) розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.

Водночас, частиною 7 статті 250 Господарського процесуального кодексу України визначено, що частини друга - шоста цієї статті не застосовуються, якщо відповідно до цього Кодексу справа підлягає розгляду тільки в порядку спрощеного провадження.

Згідно із ч. 1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

За нормами ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України для цілей цього Кодексу малозначними справами є:

1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За приписами ч. ч. 2, 3 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції господарського суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Враховуючи вищезазначене та беручи до уваги ціну позову, категорію та складність справи, а також те, що наведені відповідачем в обґрунтування заяви обставини не є підставою для переходу до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, суд відмовляє в задоволенні заяви відповідача.

29.07.2019 на адресу суду надійшла відповідь позивача на відзив, в якій на спростування доводів відповідача зазначив, що правильність визначення ваги вантажу та внесених у накладну відомостей щодо ваги вантажу при перевірці перевізних документів не передбачена. Також у графі 55 накладних представник відправника вказав свою посаду, розписався, засвідчивши правильність відомостей, вказаних у цих накладних. Таким чином, станцією відправлення Богуславський Придніпровської залізниці вага вантажу у вагонах не перевірялась і вони були прийняті до перевезення відповідно до п. 28 Правил приймання вантажів до перевезення і поставлені у склад поїздів на підставі перевізних документів, наданих та заповнених відправником, і вага вантажу у спірних вагонах була визначена вантажовідправником, що підтверджує графа 24 накладних. Крім того, згідно паспорту № 146 351.02.00.001 ПС технічної документації ТОВ " ОСОБА_1 " та технічного паспорту ЗВВТ № 82 ваги є статичними вагами ВВЕТ (ваги вагонні електронні тензометричні) 150 ДП, що підтверджує можливість проведення зважування лише в статичному стані, тобто із зупинкою. Часткова оплата нарахованих додаткових зборів є ще одним доказом того, що відповідач погодився з оплатою проведених робіт по станції Покровськ, пов`язаною з відвантаженням надлишків вугілля з вагонів № № 67863571, № 67388132 та № 65944019 у вагони № 60470770, №68011550, а саме: маневровою роботою код 188/1 і надання одержувачем інформації про прибуття вантажів код 211/1, чим фактично визнав наявність надлишку вугілля у вагонах № № 67863571, № 67388132 та № 65944019 і невідповідність фактичної ваги вантажу вазі, зазначеній в накладних № № 47174115, 47356324. Посилання відповідача на п. 4.4 розділу III Збірника тарифів та ст. 24 Статуту позивач вважає безпідставними, оскільки підставою для перевірки маси вантажу у спірних вагонах було не бажання і право залізниці перевірити масу вантажу, а акти загальної форми № 69470 від 17.12.2018, № 70045 від 23.12.2018 та № 70046 від 23.12.2018, в яких було зафіксовано підозру на завантаження вагонів понад їх вантажопідйомність, при зважуванні їх під час руху поїзду на тензометричних вагах перед прибуттям на станцію Покровськ, що загрожувало безпеці руху і залізниця була зобов`язана проводити комісійне зважування вагонів з метою перевірки даних щодо маси вантажу і відвантажувати з них надлишок вантажу для забезпечення безпеки руху на залізничному транспорті. Затримка сталась на транзитній станції Покровськ, а не на станції відправлення чи призначення, оскільки вагони подавалися для перевірки маси вантажу, а не для навантаження чи вивантаження; на станції Покровськ, на якій вагони простоювали, навантажувальні чи вивантажувальні роботи вантажовласником не здійснювалися, тому складання пам`яток про подавання/забирання вагонів не здійснювалось і нічим не передбачене. Також позивач не погоджується з твердження відповідача, що задоволення позовної вимоги про стягнення платежів за роботи, пов`язані з комісійним зважуванням та відвантаженням надлишку вантажу з вагону № 67863571, залежить від задоволення вимоги про стягнення штрафу за неправильно зазначену масу вантажу у вагоні № 67863571, оскільки відмова у задоволенні вимоги про стягнення штрафу може бути пов`язана лише з пропуском спеціального строку позовної давності і не спростовувати сам факт неправильного зазначення маси вантажу у цьому вагоні вантажовідправником та проведення по станції Покровськ робіт, повязаних з комісійним зважуванням і відвантаженням надлишку вантажу та понесені у звязку з цим залізницею витрати. До того ж, позивач заперечує проти задоволення заяви відповідача про зменшення розміру штрафу та зазначає, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв`язку з цим збитки.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв"язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

17.12.2018 згідно з накладною № 47174115 зі станції Богуславський Придніпровської залізниці на станцію Роя Донецької залізниці відправлено вагон № 67863571 з вантажем вугілля, маса якого становить 68 600 кг. Спосіб визначення маси вагонні ваги, статичні, заводський № 321375, 150 т (п. 26 накладної).

22.12.2018 згідно з накладною № 47356324 зі станції Богуславський Придніпровської залізниці на станцію Добропілля Донецької залізниці відправлено вагони № 65944019 та № 67388132 з вантажем вугілля, маса якого у вагоні № 65944019 становить 68 700 кг, а у вагоні № 67388132 - 68 700 кг. Спосіб визначення маси вагонні ваги, статичні, заводський № 321375, 150 т (п. 26 накладної).

Згідно вказаних накладних вантажовідправником є Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Павлоградвугілля".

19.12.2018 на проміжній станції Покровськ Донецької залізниці на підставі акту загальної форми № 69470 від 17.12.2018 станції Покровськ здійснено комісійне переважування вагону № 67863571, результат зафіксовано в Книзі обліку контрольних зважувань та перевірки кількості вантажу у вагонах від 19.12.2018 і складено акт загальної форми 2172 в/ст від 19.12.2018 та комерційний акт № 482004/597 від 19.12.2018, які за формою та змістом відповідають вимогам чинного законодавства України, складені та підписані повноважними особами залізниці.

Комерційний акт № 482004/597 від 19.12.2018 засвідчує, що під час комісійного зважування на 150-тонних статичних вагах станції (повірка 24.07.2018) вагона № 67863571, відправленого за накладною № 47174115, було встановлено розбіжності фактичної маси вантажу із зазначеною в накладній масою більше документа на 1600 кг та понад вантажопідйомність вагону на 1200 кг. Після дозування надлишок вантажу з вагону № 67863571 перевантажено у вагон № 60470770.

Вагон № 67863571 за досильною накладною № 53409546, у графі 49 якої зроблено відмітку про складання комерційного акту № 482004/597 від 19.12.2018, був відправлений на адресу вантажоодержувача та вантаж одержаний представником вантажоодержувача 28.12.2018 о 01:00 год., що підтверджується відповідними відмітками у графах 52 та 53 зазначеної накладної.

Вагон № 60470770 з перевантаженим в нього надлишком вугілля в кількості 1700 кг був також відправлений за досильною накладною № 53471736 на адресу вантажоодержувача та вантаж одержаний представником вантажоодержувача 28.12.2018 об 11:52 год., що підтверджується відповідними відмітками у графах 52 та 53 зазначеної накладної.

26.12.2018 на проміжній станції Покровськ Донецької залізниці на підставі акту загальної форми № 70045 від 23.12.2018 станції Покровськ було здійснено комісійне переважування вагону № 67388132, результат зафіксовано в Книзі обліку контрольних зважувань та перевірки кількості вантажу у вагонах від 26.12.2018 і складено акт загальної форми 2221 в/ст від 26.12.2018 та комерційний акт № 482004/609 від 26.12.2018, які за формою та змістом відповідають вимогам чинного законодавства України, складені та підписані повноважними особами залізниці.

Комерційний акт № 482004/609 від 26.12.2018 засвідчує, що під час комісійного зважування на 150-тонних статичних вагах станції (повірка 24.07.2018) вагона № 67388132, відправленого за накладною № 47356324, було встановлено розбіжності фактичної маси вантажу із зазначеною в накладній масою більше документа на 1750 кг та понад вантажопідйомність вагону на 1450 кг. Після дозування надлишок вантажу з вагону № 67388132 перевантажено у вагон № 68011550.

Вагон № 67388132 за досильною накладною № 53510905, в графі 49 якої зроблено відмітку про складання комерційного акту № 482004/609 від 26.12.2018, був відправлений на адресу вантажоодержувача та вантаж одержаний представником вантажоодержувача 29.12.2018 о 21:00 год., що підтверджується відповідними відмітками у графах 52 та 53 зазначеної накладної.

Вагон № 68011550 з перевантаженим в нього надлишком вугілля в кількості 5640 кг був також відправлений за досильною накладною № 53568408 на адресу вантажоодержувача та вантаж одержаний представником вантажоодержувача 29.12.2018 о 21:00 год., що підтверджується відповідними відмітками у графах 52 та 53 зазначеної накладної.

26.12.2018 на проміжній станції Покровськ Донецької залізниці на підставі акту загальної форми № 70046 від 23.12.2018 станції Покровськ було здійснено комісійне переважування вагону № 65944019, результат зафіксовано в Книзі обліку контрольних зважувань та перевірки кількості вантажу у вагонах від 26.12.2018 і складено акт загальної форми 2221 в/ст від 26.12.2018 та комерційний акт № 482004/610 від 26.12.2018, які за формою та змістом відповідають вимогам чинного законодавства України, складені та підписані повноважними особами залізниці.

Комерційний акт № 482004/610 від 26.12.2018 засвідчує, що під час комісійного зважування на 150-тонних статичних вагах станції (повірка 24.07.2018) вагона № 65944019, відправленого за накладною № 47356324, було встановлено розбіжності фактичної маси вантажу з зазначеною в накладній масою більше документа на 2050 кг та понад вантажопідйомність вагону на 1750 кг. Після дозування надлишок вантажу з вагону № 65944019 перевантажено у вагон № 68011550.

Вагон № 65944019 за досильною накладною № 53510905, у графі 49 якої зроблено відмітку про складання комерційного акту № 482004/610 від 26.12.2018, був відправлений на адресу вантажоодержувача та вантаж одержаний представником вантажоодержувача 29.12.2018 о 21:00 год., що підтверджується відповідними відмітками у графах 52 та 53 зазначеної накладної.

Вагон № 68011550 з перевантаженим в нього надлишком вугілля в кількості 5640 кг був також відправлений за досильною накладною № 53568408 на адресу вантажоодержувача та вантаж одержаний представником вантажоодержувача 29.12.2018 о 21:00 год., що підтверджується відповідними відмітками у графах 52 та 53 зазначеної накладної.

На підставі ст. ст. 118, 122 Статуту залізниць України, позивачем нарахований штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати у сумі 45 615 грн. 00 коп., розмір якого підтверджується розрахунком позивача, а також 2 195 грн. 52 коп. - платежі, нараховані за проведення робіт, пов`язаних із переваженням та відвантаженням надлишку вантажу.

Відповідач доказів добровільної сплати зазначеного штрафу і платежів, нарахованих за проведення робіт, пов`язаних із переваженням та відвантаженням надлишку вантажу, на час розгляду справи до суду не надав.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 5 ст. 306 Господарського кодексу України загальні умови перевезення вантажів, а також особливості умов перевезення окремих видів вантажів (вибухових речовин, зброї, отруйних, легкозаймистих, радіоактивних та інших небезпечних речовин тощо) визначаються цим Кодексом і виданими відповідно до нього транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення. Загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

За приписами ч. 3 ст. 909 Цивільного кодексу України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Згідно з ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Спірні відносини сторін виникли при перевезенні вантажів залізницею, тому мають регулюватися Статутом залізниць України, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457, який визначає обов`язки, права і відповідальність залізниці, а також підприємств, організацій, установ, які користуються залізничним транспортом.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 6 Статуту залізниць України накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Згідно із абз. 3-5 п. 1.2 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, накладна у паперовому вигляді є відображенням її електронної копії, яка обов`язково надається на станцію відправлення одночасно з накладною у паперовому вигляді. Накладна в електронному вигляді (далі - електронна накладна) складається у формі електронної реєстрації даних, які можуть бути трансформовані у письмовий запис. У разі внесення змін до електронної накладної попередні дані зберігаються.

Згідно зі ст. 37 Статуту залізниць України під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса; маса вантажів визначається відправником.

Оформлення накладної має здійснюватися у відповідності до Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 № 863/5084.

За п.2.1 вказаних Правил вантажовідправник при заповненні комплекту перевізних документів повинен вказати масу вантажу у кілограмах.

Згідно з п. 28 Правил приймання вантажів до перевезення, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 861/5082, вантажі, завантажені відправником у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т.ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Відповідно до ст. 23 Статуту залізниць України відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

В силу приписів частин 1 і 2 статті 24 Статуту залізниць України, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній; залізниця має право перевірити правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Відповідно до ст. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.

У п. 6.1 роз`яснення президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 за № 04-5/601 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею" вказано, що підставою для покладення на відправника відповідальності за неправильне зазначення ним відповідних відомостей є акт загальної форми або комерційний акт, складений у випадках, передбачених статтею 129 Статуту.

Згідно з ч. 3 п. 9 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 29.05.2002 №334 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 № 567/6855, у комерційному акті зазначається, чи правильно навантажений, розміщений і закріплений вантаж, а також про наявність та стан захисного маркування для вантажів, що перевозяться у відкритих вагонах; у разі неправильного завантаження, розміщення, закріплення вантажу в акті зазначається, яке порушення було допущено.

Як вбачається зі змісту комерційного акту № 482004/597 від 19.12.2018, в його тексті у встановленому порядку засвідчено факт завантаження вагону № 67863571 вантажем вагою більшою, ніж зазначено у накладній, на 1600 кг.

Зі змісту комерційного акту № 482004/609 від 26.12.2018 вбачається, що в його тексті у встановленому порядку засвідчено факт завантаження вагона № 67388132 вантажем вагою більшою, ніж зазначено у накладній, на 1750 кг.

У комерційному акті № 482004/610 від 26.12.2018 у встановленому порядку засвідчено факт завантаження вагона № 65944019 вантажем вагою більшою, ніж зазначено у накладній, на 2050 кг.

Таким чином, за вказаних обставин, всі наслідки за неправильність відомостей, зазначених у накладних, мають бути покладені на відповідача.

Згідно зі ст. 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

У відповідності до ч. 1 ст. 118 Статуту залізниць України за пред`явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Згідно з п. 6.2. роз`яснення президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 за № 04-5/601 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею" та ч. 4 п. 21 оглядового листа Вищого господарського суду України від 29.11.2007 № 01-8/917, штраф, нарахований у розмірі відповідно до статті 118 Статуту, підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв`язку з цим збитків.

В силу положень ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України, держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання та споживачів, зокрема шляхом застосування штрафних санкцій.

Відповідно до накладної № 47174115 розмір провізної плати за вагон № 67863571 становить 3 143 грн. 00 коп., штраф складає 15 715 грн. 00 коп.

Згідно з накладною № 47356324 розмір провізної плати за вагон № 67388132 становить 2 990 грн. 00 коп., штраф складає 14 950 грн. 00 коп.

Відповідно до накладної № 47356324 розмір провізної плати за вагон № 65944019 становить 2 990 грн. 00 коп., штраф складає 14 950 грн. 00 коп.

Таким чином, загальна сума штрафу складає 45 615 грн. 00 коп.

Перевіркою виконаного позивачем розрахунку штрафу судом порушень чинного законодавства не встановлено.

На підставі викладеного, суд доходить висновку, що відповідачем порушені вищевказані вимоги Статуту залізниць України, тому позовні вимоги в частині стягнення штрафу за неправильно зазначену у накладних масу вантажу у розмірі 45 615 грн. 00 коп. є обґрунтованими.

У той же час, відповідач просив суд застосувати строк позовної давності до вимог позивача про стягнення штрафу за неправильно зазначену масу вантажу у вагоні № 67863571 за залізничною накладною № 47174115 у розмірі 15 715 грн. 00 коп.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За ст. 260 Цивільного кодексу України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253 - 255 цього Кодексу. Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч. 5 ст. 315 Господарського кодексу України для пред`явлення перевізником до вантажовідправників та вантажоодержувачів позовів, що випливають з перевезення, встановлюється шестимісячний строк.

Статтею 137 Статуту залізниць України встановлено, що позови залізниць до вантажовідправників, вантажоодержувачів і пасажирів, що випливають із цього Статуту, можуть бути подані відповідно до установленої підвідомчості чи підсудності до суду за місцем знаходження відповідача протягом 6 місяців. Зазначений шестимісячний термін обчислюється:

а) щодо стягнення штрафу за невиконання плану перевезень - після закінчення п`ятиденного терміну, встановленого для сплати штрафу;

б) в усіх інших випадках - з дня настання події, що стала підставою для подання позову.

Підставою для подання позову позивачем про стягнення штрафу за неправильно зазначену масу вантажу у вагоні № 67863571 за залізничною накладною № 47174115 у розмірі 15 715 грн. 00 коп. є складений комерційний акт № 482004/597 від 19.12.2018.

Враховуючи, що комерційний акт № 482004/597 складений 19.12.2018, з цього моменту і розпочинає перебіг шестимісячний строк позовної давності. За таких обставин, строк позовної давності спливає 19.06.2019.

Як вбачається з конверту, в якому була надіслана позовна заява, дата оформлення поштового відправлення - 21.06.2019. Крім того, з відбитку штемпеля на конверті вбачається, що позовна заява здана позивачем до відділення поштового зв`язку 21.06.2019 (а.с. 69), а строк позовної давності закінчився 19.06.2019.

Отже позивачем пропущений встановлений шестимісячний строк позовної давності для вимог про стягнення штрафу за неправильно зазначену масу вантажу у вагоні № 67863571 за залізничною накладною № 47174115 у розмірі 15 715 грн. 00 коп.

Згідно ч. ч. 3, 4 ст. 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

З огляду на вищевикладене, суд задовольняє заяву відповідача щодо застосування строку позовної давності до вимог позивача про стягнення штрафу у розмірі 15 715 грн. 00 коп. та відмовляє у задоволені позовних вимог в цій частині.

Позовні вимоги про стягнення штрафу за неправильно зазначену масу вантажу у розмірі 29 900 грн. 00 коп. підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача платежів, нарахованих за проведення робіт, пов`язаних із переваженням та відвантаженням надлишку вантажу, у розмірі 2 195 грн. 52 коп. суд зазначає таке.

19.02.2019 на адресу регіональної філії "Донецька залізниця" з Дніпровської дирекції залізничних перевезень регіональної філії "Придніпровська залізниця" надійшов лист з додатками (накопичувальна картка № 16019005 (15010029), акт загальної форми 2235 в/ст) для подальшої роботи зі стягнення нарахованих платежів в претензійно-позовному порядку разом зі стягненням штрафу за неправильно зазначену масу вантажу по вагонам № 67388132 та № 65944019 (ком. акти № 482004/609, № 482004/610).

Акт загальної форми 2235 в/ст був складений по станції Покровськ 27.12.2018 у зв`язку із затримкою вагонів № 67388132 і № 65944019, які прямували за накладною № 47356324 (відправник вантажу ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля"), та проведенням робіт, пов`язаних з його переваженням та відвантаженням надлишку вантажу у вагон № 68011550, за що були нараховані платежі без урахування ПДВ.

Акт загальної форми 2235 в/ст був направлений для стягнення нарахованих платежів на станцію відправлення Богуславський регіональної філії "Придніпровська залізниця", де сформовано накопичувальну картку № 16019005 (15010029), внесені суми додаткових зборів на підставі акту загальної форми 2235 в/ст за роботи, пов`язані з переважуванням та відвантаженням надлишків вантажу з вагонів № 67388132 та № 65944019. Накопичувальну картку № 16019005 (15010029) на суму 2 611 грн. 60 коп. представник вантажовласника підписав із застереженням і з внесеними сумами додаткових зборів у розмірі 914 грн. 80 коп. не погодився, а прийняв до оплати лише суму 1 696 грн. 80 коп.

Філією "Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень" ПАТ "Укрзалізниця" згідно переліку № 20190122 від 22.01.2019 з розрахункового рахунку НОМЕР_1 ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" по накопичувальній картці № НОМЕР_2 списано 2 036 грн. 16 коп. (1 696 грн. 80 коп. та 339 грн. 36 коп. ПДВ).

Отже несплаченою залишилась сума в розмірі 1 097 грн. 76 коп. з ПДВ (914 грн. 80 коп. внесена до накопичувальної картки № 16019005 (15010029) та 182 грн. 96 коп. ПДВ) на підставі акту загальної форми станції Покровськ від 27.12.2018 № 2235 в/ст.

27.02.2019 на адресу регіональної філії "Донецька залізниця" з Дніпровської дирекції залізничних перевезень регіональної філії "Придніпровська залізниця" надійшов лист з додатками (накопичувальна картка № 09019004 (09010015), акти загальної форми 2190 в/ст, 2192 в/ст) для подальшої роботи зі стягнення платежів в претензійно-позовному порядку разом зі стягненням штрафу за неправильно зазначену масу вантажу по вагону № 67863571 (ком. акт № 482004/597).

Акти загальної форми 2190 в/ст, 2192 в/ст були складені по станції Покровськ 21.12.2018 у зв`язку з затримкою вагону № 67863571, який прямував за накладною № 47174115 (відправник вантажу ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля"), та проведенням робіт, пов"язаних з його переваженням і відвантаженням надлишку вантажу у вагон № 60470770, за що були нараховані платежі без урахування ПДВ.

Акти загальної форми 2190 в/ст, 2192 в/ст були направлені для стягнення нарахованих платежів на станцію відправлення Богуславський регіональної філії "Придніпровська залізниця", де сформовано накопичувальну картку № 09019004 (09010015), внесені суми додаткових зборів на підставі актів загальної форми 2190 в/ст, 2192 в/ст за роботи, повязані з переважуванням та відвантаженням надлишків вантажу з вагону № 67863571. Накопичувальну картку № 09019004 (09010015) на суму 4 416 грн. 40 коп. представник вантажовласника підписав із застереженням і з внесеними сумами додаткових зборів у розмірі 914 грн. 80 коп. не погодився, а прийняв до оплати лише суму 3 501 грн. 60 коп.

Філією "Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень" ПАТ "Укрзалізниця" згідно переліку № 20190114 від 14.01.2019 з розрахункового рахунку НОМЕР_1 ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" за накопичувальною карткою № НОМЕР_3 списано 4 201 грн. 92 коп. (3 501 грн. 60 коп. та 700 грн. 32 коп. ПДВ).

Отже несплаченою залишилась сума в розмірі 1 097 грн. 76 коп. з ПДВ (914 грн. 80 коп. внесена до накопичувальної картки № 09019004 (09010015) та 182 грн. 96 коп. ПДВ) на підставі актів загальної форми станції Покровськ від 21.12.2018 № 2190 в/ст, 2192 в/ст.

Відповідно до абз. 3 п. 2.6 Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи (які не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами) включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість. Ці відомості підтверджуються підписами працівника станції і вантажовласника. Один примірник накопичувальної картки, відомості плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу надаються вантажовласнику.

Нарахування збору за маневрову роботу локомотива і надання одержувачем інформації про прибуття вантажів у загальному розмірі 2 195 грн. 52 коп. здійснено позивачем у відповідності до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 № 317.

Враховуючи викладене, позовні вимоги про стягнення з відповідача платежів, нарахованих за проведення робіт, пов`язаних із переваженням та відвантаженням надлишку вантажу, у розмірі 2 195 грн. 52 коп. є доведеними і такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно з ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З урахуванням вищевикладеного, позовні вимоги про стягнення з відповідача штрафу за неправильно зазначену у накладних масу вантажу у розмірі 29 900 грн. 00 коп. та платежів, нарахованих за проведення робіт, пов`язаних із переваженням та відвантаженням надлишку вантажу, у розмірі 2 195 грн. 52 коп. підлягають задоволенню. У решті позову слід відмовити.

Заперечення відповідача судом відхиляються, оскільки спростовуються матеріалами справи або не впливають та не спростовують вищенаведеної правової оцінки обставин справи згідно з вимогами закону.

Зокрема, комерційні акти № 482004/597 від 19.12.2018, № 482004/609 від 26.12.2018, № 482004/610 від 26.12.2018, які засвідчили невідповідність маси вантажу даним, зазначеним у накладних вантажовідправником, складені відповідно до Правил складання актів та є чинними.

Згідно паспорту № 146 351.02.00.001 ПС технічної документації ТОВ " ОСОБА_1 " та технічного паспорту ЗВВТ № 82 ваги є статичними вагами ВВЕТ (ваги вагонні електронні тензометричні) 150 ДП, що підтверджує можливість проведення зважування лише в статичному стані, тобто із зупинкою.

Твердження відповідача про зважування спірних вагонів перед відправкою на справних, повірених та зареєстрованих 150-тонних тензометричних вагонних вагах, не спростовує факту внесення у накладні № № 47174115, 47356324 неправильних відомостей щодо ваги вантажу, що підтверджується належними доказами, наявними в матеріалах справи.

Доводи відповідача про те, що збір за зважування вантажу під час контрольної перевірки маси вантажу, визначеної вантажовідправником, не нараховується, суд не бере до уваги, оскільки підставою для перевірки маси вантажу у спірних вагонах було не бажання і право залізниці перевірити масу вантажу, а акти загальної форми № 69470 від 17.12.2018, № 70045 від 23.12.2018 та № 70046 від 23.12.2018, в яких зафіксовано підозру на завантаження вагонів понад їх вантажопідйомність, при зважуванні їх під час руху поїзду на тензометричних вагах перед прибуттям на станцію Покровськ, що загрожувало безпеці руху і залізниця була зобов`язана проводити комісійне зважування вагонів з метою перевірки даних щодо маси вантажу і відвантажувати з них надлишок вантажу для забезпечення безпеки руху на залізничному транспорті. Крім того, відповідач згідно накопичувальних карток № 09019004 (09010015), № 16019005 (15010029) підтвердив таке нарахування та оплатив цей збір.

Суд наголошує, що затримка сталась на транзитній станції Покровськ, а не на станції відправлення чи призначення, оскільки вагони подавалися для перевірки маси вантажу, а не для навантаження чи вивантаження; на станції Покровськ, на якій вагони простоювали, навантажувальні чи вивантажувальні роботи вантажовласником не здійснювалися, тому складання пам`яток про подавання/забирання вагонів не здійснювалось і нічим не передбачене.

Суд вважає безпідставними твердження відповідача, що задоволення позовної вимоги про стягнення платежів за роботи, пов`язані з комісійним зважуванням та відвантаженням надлишку вантажу з вагону № 67863571, залежить від задоволення вимоги про стягнення штрафу за неправильно зазначену масу вантажу у вагоні № 67863571, оскільки відмова у задоволенні вимоги про стягнення штрафу може бути пов`язана лише з пропуском спеціального строку позовної давності і не спростовувати сам факт неправильного зазначення маси вантажу у цьому вагоні вантажовідправником та проведення по станції Покровськ робіт, повязаних з комісійним зважуванням і відвантаженням надлишку вантажу та понесені у звязку з цим залізницею витрати.

Щодо заяви відповідача про зменшення розміру штрафу господарський суд зазначає таке.

За ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ст. 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Верховний Суд у постанові від 04.12.2018 у справі № 916/65/18 висловив таку позицію щодо вирішення питання про зменшення розміру неустойки: "Суд зазначає, що враховуючи приписи частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України господарський суд, приймаючи рішення має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання.

При цьому, ні у зазначеній нормі, ні в чинному законодавстві України не міститься переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності.

Суд зазначає, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Суд також зазначає, що сторони в судовому процесі мають право подавати пояснення, заяви, клопотання та довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень".

Оцінюючи доводи відповідача та взявши до уваги правову позицію Верховного Суду, господарський суд дійшов висновку, що згідно матеріалів справи відповідачем не надано жодного доказу в розумінні ст. ст. 73, 74, 76-79 Господарського процесуального кодексу України, а суд відповідно не має змоги дослідити чи є даний випадок винятковим, виходячи з майнового стану сторін, які беруть участь у зобов`язанні; інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеня виконання зобов`язання; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання; незначності прострочення виконання; наслідків порушення зобов`язання; невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам; поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання; негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Саме лише посилання відповідача на його стратегічну та соціальну значущість для України, не є тією достатньою обставиною, що надає право суду на зменшення розміру неустойки, без дослідження всіх доказів для зменшення неустойки у сукупності, а отже не може бути підставою для зменшення розміру штрафу.

Враховуючи викладене, господарський суд не вбачає підстав для зменшення розміру стягуваного штрафу.

Згідно зі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача зі сплати судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 252, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" (51400, Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Соборна, 76, ) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ) в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (84400, Донецька область, м. Лиман, вул. Привокзальна, 22, код ЄДРПОУ ВП: 40150216) 29 900 грн. 00 коп. (двадцять девять тисяч девятсот грн. 00 коп.) штрафу за неправильно зазначену у накладних масу вантажу, 2 195 грн. 52 коп. (дві тисячі сто девяносто пять грн. 52 коп.) платежів, нарахованих за проведення робіт, пов`язаних із переваженням та відвантаженням надлишку вантажу, 1 289 грн. 58 коп. (одну тисячу двісті вісімдесят девять грн. 58 коп.) витрат зі сплати судового збору.

У решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Повне рішення складено 15.08.2019

Суддя І.А. Рудь