ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" липня 2019 р. Справа№ 910/14499/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коробенка Г.П.

суддів: Кравчука Г.А.

Тарасенко К.В.

секретар судового засідання: Добрицька В.С.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер Логістік Україна"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.11.2018

у справі №910/14499/18 ( суддя Бондаренко Г.П.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Авантаж Інспект"

до 1) Публічного акціонерного товариства "Українська

залізниця"

2) Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-

комерційна фірма "Адекс"

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю "ВГК-1"

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтер Логістік Україна"

третя особа-3, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів Товариство з обмеженою відповідальністю «Транс-Альянс Україна»

про визнання права власності, витребування майна з чужого незаконного

володіння та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Авантаж Інспект" (далі - ТОВ "Авантаж Інспект") 30.10.2018 звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - ПАТ "Українська залізниця") та Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо - комерційна фірма "Адекс" (далі - ТОВ ВКФ "Адекс") про визнання права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння та зобов`язання вчинити певні дії.

Одночасно з поданням апеляційної скари ТОВ "Авантаж Інспект" подана заява про забезпечення позову, в якій позивач просить суд:

1) Накласти арешт на напіввагони за номерами 52176807, 52302460, 52225984, щодо яких в Автоматизованому банку даних парку вантажних вагонів наявна ознака "Власний вагон. Власник Товариство з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма "Адекс" ().

2) Заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю Виробничо комерційна фірма "Адекс" () та будь-яким іншим особам здійснювати курсування напіввагонів за номерами 52176807, 52302460, 52225984 шляхом проставлення в Автоматизованому банку даних парку вантажних вагонів ознаки "Заборона курсування" щодо цих вагонів.

Заяву про забезпечення позову обґрунтована тим, що ТОВ "Авантаж Інспект" є єдиним законним власником напіввагонів за номерами 52176807, 52302460, 52225984, право власності на які безпідставно не визнається обома відповідачами. Як зазначає позивач, право власності на спірні напіввагони загальною вартістю 1 335 200 гривень позивач набув на підставі договору поставки №2008/18 від 20.08.2018, придбавши їх у колишнього власника - ТОВ "ВГК-1".

За твердженнями позивача, внаслідок безпідставного внесення відповідачем-1 до автоматизованого банку даних парку вантажних вагонів (АБД ПВ Укрзалізниці) стосовно напіввагонів №№ 52176807, 52302460, 52225984 ознаки: "Власний вагон. Власник Товариство з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма "Адекс" (), відповідач-2, що протиправно заволодів вагонами, здійснив переміщення спірних напіввагонів з ремонтного вагонного депо Куп`янськ "Південна залізниця" ПАТ "Укрзалізниця", в якому здійснювався капітальний ремонт напіввагонів на підставі укладеного позивачем з ТОВ "Вагат-Транс" Договору № 21/18-р від 09.07.2018 року, до іншого ремонтного депо на станцію КОСТЯНТИНІВКА (код станції 49120). Як стверджує позивач, відповідач-2 здійснює дії, спрямовані на завершення капітального ремонту в іншому вагонному депо для приведення їх у технічно та комерційно придатний стан, що дозволить відповідачу-2 використовувати вагони у своїй господарській діяльності, в тому числі, за межами України, а також дозволить здійснити їх реалізацію, зокрема, на користь нерезидентів. Позивач вважає, що існують обставини, які свідчать про те, що незаконний власник (за твердженням позивача) напіввагонів - ТОВ ВКФ "Адекс", який наразі здійснює користування напіввагонами, вивезе напіввагони за межі України або здійснить їх відчуження третім особам, а тому існує потреба у вжитті заходів забезпечення позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.11.2018 у справі №910/14499/18 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Авантаж Інспект" про забезпечення позову задоволено. Вжито наступні заходи забезпечення позову по справі № 910/14499/18 до набрання рішенням Господарського суду міста Києва по справі законної сили:

- Накладено арешт на напіввагони за номерами 52176807, 52302460, 52225984, щодо яких в Автоматизованому банку даних парку вантажних вагонів наявна ознака "Власний вагон. Власник Товариство з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма "Адекс" (79007, Львівська обл., місто Львів, ВУЛИЦЯ КОТЛЯРСЬКА, будинок 10, квартира 11, ).

- Заборонено Товариству з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма "Адекс" (79007, Львівська обл., місто Львів, ВУЛИЦЯ КОТЛЯРСЬКА, будинок 10, квартира 11, ) та будь-яким іншим особам здійснювати вивезення за межі України напіввагонів за номерами 52176807, 52302460, 52225984 шляхом проставлення в Автоматизованому банку даних парку вантажних вагонів ознаки "Заборона виходу за межі України" щодо цих вагонів.

Стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Авантаж Інспект" (68000, Одеська обл., місто Чорноморськ, ВУЛИЦЯ ШЕВЧЕНКА, будинок 7А, офіс 47Б, ).

Боржник-1: Товариство з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма "Адекс" (79007, Львівська обл., місто Львів, ВУЛИЦЯ КОТЛЯРСЬКА, будинок 10, квартира 11, ).

Боржник-2: Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Філії "Головний інформаційно-обчислювальний центр" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ) .

Вжито заходи зустрічного забезпечення у справі №910/14499/18. Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Авантаж Інспект" (68000, Одеська обл., місто Чорноморськ, ВУЛИЦЯ ШЕВЧЕНКА, будинок 7А, офіс 47Б, ) надати зустрічне забезпечення шляхом внесення протягом десяти днів з дня постановлення даної ухвали на депозитний рахунок Господарського суду міста Києва (ідентифікаційний код 05379487; депозитний рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в Державній казначейській службі України (МФО 820172) грошові кошти у розмірі 133 520,00 грн.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 25.03.2019 ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.11.2018 у справі №910/14499/18 залишено без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма "Адекс" без задоволення.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 20.04.2019 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма "Адекс" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.11.2018 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.03.2019 залишено без задоволення. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.03.2019 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.11.2018 у справі №910/14499/18 залишено без змін.

Так, не погоджуючись з ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.11.2018, Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтер Логістік Україна" звернулося з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.11.2018 у справі №910/14499/18, а матеріали справи скерувати до суду першої інстанції для подальшого розгляду.

Вимоги та доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що власником напіввагонів за номерами 52176807, 52302460, 52225984 є ТОВ "Інтер Логістік Україна", яке він набув 07.12.2018 на підставі постанови про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу, внесену приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Баіровою Н.М., а тому на думку заявника, суд першої інстанції при вирішенні питання про забезпечення позову не з`ясував кінцевого власника спірного майна, вирішивши питання про права і обов`язки ТОВ "Інтер Логістік Україна", яке не було залучено до участі у справі.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 20.06.2019, матеріали оскарження передані на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді - Коробенко Г.П., суддів: Кравчука Г.А., Козир Т.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.06.2019 поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Інтер Логістік Україна" пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 20.11.2018 у справі №910/14499/18. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою, а розгляд апеляційної скарги призначено на 15.07.2019.

У зв`язку з перебуванням судді Козир Т.П. у відпустці, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.07.2019, для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Коробенко Г.П., судді: Кравчук Г.А., Тищенко А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.07.2019 розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер Логістік Україна" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.11.2018 у справі №910/14499/18 відкладено на 30.07.19.

Позивачем 12.07.2019 до відділу забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду подано відзив на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер Логістік Україна", який прийнято в порядку ст. 263 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України).

Позивач у своєму відзиві зазначає, що обставини викладені в апеляційній скарзі лише додатково підтверджують, що господарським судом міста Києва обґрунтовано вжито заходи забезпечення позову, оскільки ризики про існування яких викладено в ухвалі, та на відвернення наслідків яких ця ухвала була спрямована, дійсно мали місце вже у грудні 2018.

У зв`язку з перебуванням судді Тищенко А.І. у відпустці, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.07.2019, для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Коробенко Г.П., судді: Кравчук Г.А., Тарасенко К.В.

В судове засідання 30.07.2019 треті особи 1 та 3 своїх представників до судового засідання не направили, про час та дату були повідомлені належним чином.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, дослідивши надані пояснення, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового акту, дійшов до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - зміні чи скасуванню, виходячи з наступного.

Позовна заява, подана до суду першої інстанції була обґрунтована тим, що ТОВ «Авантаж Інспект» є єдиним законним власником напіввагонів за номерами 52176807, 52302460, 52225984, право власності на які безпідставно не визнається обома відповідачами.

Як зазначає позивач, право власності на спірні напіввагони загальною вартістю 1 335 200 гривень позивач набув на підставі договору поставки № 2008/18 від 20 серпня 2018, придбавши їх у колишнього власника - ТОВ «ВГК-1».

За твердженнями позивача, внаслідок безпідставного внесення відповідачем-1 до автоматизованого банку даних парку вантажних вагонів (АБД ПВ Укрзалізниці) стосовно напіввагонів №№ 52176807, 52302460, 52225984 ознаки: «Власний вагон. Власник Товариство з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма "Адекс" (), відповідач-2, що протиправно заволодів вагонами, здійснив переміщення спірних напіввагонів з ремонтного вагонного депо Куп`янськ "Південна залізниця" ПАТ "Укрзалізниця», в якому здійснювався капітальний ремонт напіввагонів на підставі укладеного позивачем з ТОВ «Вагат-Транс» Договору № 21/18-р від 09.07.2018 року, до іншого ремонтного депо на станцію КОСТЯНТИНІВКА (код станції 49120).

Як зазначає позивач, відповідач-2 здійснює дії, спрямовані на завершення капітального ремонту в іншому вагонному депо для приведення їх у технічно та комерційно придатний стан, що дозволить відповідачу-2 використовувати вагони у своїй господарській діяльності, в тому числі, за межами України, а також дозволить здійснити їх реалізацію, зокрема, на користь нерезидентів.

Позивач вважає, що існують обставини, які свідчать про те, що незаконний власник (за твердженням позивача) напіввагонів - ТОВ ВКФ «Адекс», який наразі здійснює користування напіввагонами, вивезе напіввагони за межі України або здійснить їх відчуження третім особам, а тому існує потреба у вжитті заходів забезпечення позову.

Згідно зі статтею 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ст. 137 Господарського процесуального кодексу України, серед іншого, позов забезпечується: накладанням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачеві вчиняти певні дії; встановленням обв`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Суд може застосовувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод "Право на ефективний засіб юридичного захисту" встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову. При цьому, вжиття заходів до забезпечення позову має на меті запобігти утрудненню чи неможливості виконання рішення господарського суду, прийнятого за результатами розгляду справи.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії», було зазначено що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого господарського суду від 26.12.2011 № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову", умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Судом першої інстанції правомірно враховано доводи позивача про те, що є достатнє обґрунтоване припущення щодо здійснення ТОВ "Адекс" дій щодо використання вагонів та переміщення їх територією України (додатково подані 02.11.2018 року докази), а також існує можливість щодо відчуження відповідачем-2 спірних напіввагонів третім особам на момент виконання рішення суду, а тому враховуючи мотиви, викладені позивачем, пов`язаність предмету спору з заходами забезпечення позову, можливість утруднення або унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову та невжиття заходів забезпечення та, беручи до уваги ту обставину, що заявником не заперечується вжиття судом заходів зустрічного забезпечення щодо відшкодування можливих збитків відповідачу, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, місцевий суд дійшов обгрунтованого висновку про задоволення заяви ТОВ "Авантаж Інспект" про забезпечення позову.

Колегією суддів враховано посилання скаржника, що судом першої інстанції при вирішенні питання про забезпечення позову не з`ясовано кінцевого власника спірного майна та вирішено питання про права і обов`язки ТОВ "Інтер Логістік Україна", яке не було залучено до участі у справі. Однак оскаржувана ухвала про забезпечення позову винесена 20.11.2018, а постанова приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Баіровою Н.М. 07.12.2018, тобто ця обставина виникла після прийняття оскаржуваної ухвали, а тому не була й не могла бути предметом дослідження під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Відповідно до частин 1, 2 статті 144 ГПК України ухвала господарського суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Примірник ухвали про забезпечення позову негайно надсилається заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також, залежно від виду вжитих заходів, направляється судом для негайного виконання державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Разом з тим, відповідно до ст. 141 Господарського процесуального кодексу України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів в розмірі, визначеному судом. Якщо позивач з поважних причин не має можливості внести відповідну суму, зустрічне забезпечення також може бути здійснене шляхом: надання гарантії банку, поруки або іншого фінансового забезпечення на визначену судом суму та від погодженої судом особи, щодо фінансової спроможності якої суд не має сумнівів; вчинення інших визначених судом дій для усунення потенційних збитків та інших ризиків відповідача, пов`язаних із забезпеченням позову.

Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову. Питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову. Якщо клопотання про зустрічне забезпечення подане після застосування судом заходів забезпечення позову, питання зустрічного забезпечення вирішується судом протягом десяти днів після подання такого клопотання. Копія ухвали про зустрічне забезпечення направляється учасникам справи не пізніше наступного дня після її постановлення. В ухвалі про забезпечення позову або про зустрічне забезпечення зазначаються розмір зустрічного забезпечення або інші дії, що повинен вчинити заявник в порядку зустрічного забезпечення. Строк надання зустрічного забезпечення визначається судом та не може перевищувати десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову або ухвали про зустрічне забезпечення, якщо інше не випливає зі змісту заходів зустрічного забезпечення.

Особа, за заявою якої застосовані заходи забезпечення позову із застосуванням зустрічного забезпечення, протягом визначеного судом строку має надати суду документи, що підтверджують надання зустрічного забезпечення. Якщо особа, за заявою якої застосовані заходи забезпечення позову, не виконує вимоги суду щодо зустрічного забезпечення у визначений судом строк, суд скасовує ухвалу про забезпечення позову та про зустрічне забезпечення. Ухвала про зустрічне забезпечення може бути оскаржена разом із ухвалою про забезпечення позову або окремо.

Оскільки позивач не заперечував щодо вжиття судом заходів щодо зустрічного забезпечення, враховуючи викладені норми та предмет позову, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність вжиття зустрічних заходів забезпечення позову шляхом зобов`язання позивача внести на депозитний рахунок суду грошові кошти.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що є достатнє обґрунтоване припущення щодо здійснення ТОВ ВКФ "Адекс" дій щодо використання вагонів та переміщення їх територією України (додатково подані 02.11.2018 докази), а також існує можливість щодо відчуження відповідачем-2 спірних напіввагонів третім особам на момент виконання рішення суду, тому враховуючи мотиви, викладені позивачем, пов`язаність предмету спору з заходами забезпечення позову, можливість утруднення або унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову та невжиття заходів забезпечення та, беручи до уваги ту обставину, що заявником не заперечується вжиття судом заходів зустрічного забезпечення щодо відшкодування можливих збитків відповідачу, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, тому заява ТОВ "Авантаж Інспект" про забезпечення позову була правомірно задоволена.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, викладених вище. При цьому судом апеляційної інстанції враховано, що Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Відповідно до ч.1 ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було вірно застосовано норми процесуального права, у зв`язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваної у даній справі ухвали суду відсутні.

Оскільки доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків місцевого господарського суду, апеляційна скарга задоволенню не підлягає і судові витрати, пов`язані з поданням апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 11, 74, 129, 240, 267-270, 273, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер Логістік Україна" залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва Господарського суду міста Києва від 20.11.2018 у справі №910/14499/18 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/14499/18 повернути Господарському суду міста Києва.

4. Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст. ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення складено та підписано - 06.08.2019.

Головуючий суддя Г.П. Коробенко

Судді Г.А. Кравчук

К.В. Тарасенко