ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2019 року

м. Київ

Справа № 914/38/16

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

головуючий - Стратієнко Л.В.,

судді: Губенко Н.М., Кролевець О.А.,

за участю секретаря судового засідання - Юдицького К.О.;

за участю представників:

позивача - Горбунова С.О., Горбунової О.Л.,

відповідача - Локатиря Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Львівобленерго"

на рішення Господарського суду Львівської області

(суддя - Манюк П.Т.)

від 20.03.2019,

та постанову Західного апеляційного господарського суду

(головуючий - Скрипчук О.С., судді - Зварич О.В., Желік М.Б.)

від 11.06.2019,

у справі за позовом Приватного акціонерного товариства "Львівобленерго"

до Львівського міського комунального підприємства "Львівводоканал"

про стягнення 3 833 602,00 грн

В С Т А Н О В И В:

у січні 2016 року ПрАТ "Львівобленерго" звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом до ЛМКП "Львівводоканал" про стягнення 3 833 602,00 грн, з яких 2 280 784,75 грн пені, 157 530,01 грн 3% річних та 1 395 287,24 грн інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем договору про постачання електричної енергії № 90035 від 14.11.2006 щодо своєчасної оплати придбаної електричної енергії.

Спір у справі розглядався господарськими судами неодноразово.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 20.03.2019, залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 11.06.2019, в задоволенні позову відмовлено.

Приймаючи рішення, господарські суди дійшли висновків, що позивач, уклавши договір про організацію взаєморозрахунків від 26.11.2015 № 68/375, погодився здійснити розрахунки за спожиту відповідачем електроенергію у 2015 році у спосіб передбачений постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 № 375, зі зміною порядку та строків проведення розрахунків.

ПрАТ "Львівобленерго" подало касаційну скаргу, в якій просить скасувати вказані рішення і прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Підставами для скасування судових рішень позивач зазначає неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судами першої та апеляційної інстанції. Стверджує, що укладення між сторонами договору про проведення сторонами взаєморозрахунків від 26.11.2015 № 68/375 та здійснення 17.12.2015 оплати боргу на виконання умов цього договору, проведено за межами предмета позову та не стосується цього господарського спору. Зазначає, що договір про проведення сторонами взаєморозрахунків від 26.11.2015 № 68/375 і постанова Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 № 375 не змінює умов договору про постачання електричної енергії від 14.11.2006 № 90035, за неналежне виконання умов якого позивачем нараховано пеню, інфляційні втрати та 3 % річних.

У відзиві на касаційну скаргу відповідач вважає постанову апеляційного суду та рішення місцевого суду законними та обґрунтованими, просить залишити їх без змін. Зазначає що, підписавши договір про організацію взаєморозрахунків від 26.11.2015 № 68/375, сторони змінили порядок і строк проведення розрахунків, тому, на думку відповідача, у позивача відсутні правові підстави для стягнення з відповідача нарахованих сум пені, 3 % річних та інфляційних втрат. Посилається на правовий висновок Верховного Суду у постанові від 15.05.2018 від 924/268/17.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи і перевіривши матеріали справи, Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення з таких підстав.

Як встановлено господарськими судами, 14.11.2006 між ВАТ «Львівобленерго» (було перейменовано в ПАТ «Львівобленерго», ПрАТ «Львівобленерго») (постачальник) та ЛМКП «Львівводоканал» (споживач) було укладено договір про постачання електричної енергії № 90035, за умовами якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю, зазначеною в додатку № 9 «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії», а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

За умовами п. 2.3.3 договору, споживач зобов`язується оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатків № 2 «Порядок розрахунків» та № 9 «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії».

Згідно з п. 1 «Порядку розрахунків», який є додатком № 2 до договору, розрахунок споживача з постачальником електричної енергії за регульованим тарифом здійснюється за чинними тарифами, які встановлюються відповідно до положень нормативно-правових документів НКРЕ, згідно з договором про постачання електричної енергії.

Як встановлено сторонами у п. 2 «Порядку розрахунків», розрахунковим періодом вважається період з 27 числа попереднього місяця до 26 числа поточного місяця та прирівнюється до календарного. Остаточний розрахунок споживача за електричну енергію спожиту протягом розрахункового періоду здійснюється на підставі виставленого постачальником електричної енергії рахунка відповідно до даних про фактичне споживання електричної енергії визначеного за показами розрахункових засобів обліку, які фіксуються у терміни, передбачені договором, та/або розрахунковим шляхом у випадках, передбачених ПКЕЕ (п. 5 «Порядку розрахунків»).

Пунктом 7 «Порядку розрахунків» сторонами визначено тривалість періоду для оплати отриманих рахунків, яка має не перевищувати 5 операційних днів з дня отримання рахунка. Дата оплати рахунка (здійснення розрахунку) визначається датою, на яку були зараховані кошти на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника електричної енергії за регульованим тарифом.

На виконання умов договору № 90035 позивачем продано відповідачу електричну енергію та виставлено рахунки на оплату за період з березня 2015 року по листопад 2015 року, а відповідачем несвоєчасно здійснено оплату отриманої електричної енергії, у зв`язку із чим у нього виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 20 799 349, 26 грн, що підтверджується актом звірки для проведення розрахунків згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 № 375.

Окрім того, 26.11.2015 між ПАТ «Львівобленерго» як сторона шоста та ЛМКП «Львівводоканал» як сторона п`ята, разом з Головним управлінням Державної казначейської служби України в Львівській області, Департаментом фінансів Львівської облдержадміністрації, Управлінням фінансів департаменту фінансової політики Львівської міської ради, Департаментом житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради, ДП «Енергоринок», ТОВ науково-виробниче підприємство «Енергія-Новояворівськ», НАК «Нафтогаз України» та ПАТ «Укргазвидобування» укладений договір про організацію взаєморозрахунків № 68/375, предметом якого є організація проведення сторонами взаєморозрахунків за субвенцією з державного бюджету місцевим бюджетам, визначеною пунктом 16 статті 14 та статтею 32 Закону України Про Державний бюджет України на 2015 рік, відповідно до Порядку та умов надання у 2015 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла в зв`язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 № 375.

Умовами п. 8 договору від 26.11.2015 № 68/375 передбачено, що відповідач перераховує на рахунок позивача кошти у сумі 20 799 000 грн, у тому числі ПДВ 3 466 500,00 грн, для погашення заборгованості за поставлену електричну енергію за 2015 рік згідно з договором від 14.11.2006 № 90035.

З метою виконання договору сторони зобов`язувалися не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору (ч. 2 п. 15 договору від 26.11.2015 № 68/375).

Згідно з п. 20 договору від 26.11.2015 № 68/375, сторони засвідчують, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодної претензії стосовно предмета договору.

Відповідно до п. 18 та п. 19 договору від 26.11.2015 № 68/375, він набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором. Договір є дійсним лише у разі здійснення відповідного фінансування.

Судами встановлено та не заперечувалося сторонами, на виконання п. 8 договору від 26.11.2015 № 68/375, відповідач перерахував кошти на рахунок позивача в сумі 20 799 000,00 грн відповідно до платіжного доручення від 17.12.2015 № 39.

Переглядаючи судові рішення у справі у межах доводів і вимог касаційної скарги, Верховний Суд виходить з такого.

Спір у справі стосується стягнення пені нарахованих позивачем за період з 05.06.2015 по 30.11.2015, 3 % річних та інфляційних втрат - за період з 06.04.2015 по 30.11.2015 у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем договору про постачання електричної енергії № 90035 від 14.11.2006 щодо своєчасної оплати поставленої електричної енергії.

Відповідно до ст. ст. 11, 629 ЦК України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст. 526 ЦК України, яка кореспондується зі ст. 193 ГК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Положеннями ст. 611 ЦК України та ст. 230 ГК України унормовано, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 ст. 625 вказаного Кодексу передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Відповідно, для застосування санкцій, визначених умовами договору, а також наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, необхідно, щоб оплату було здійснено поза межами порядку і строків, узгоджених сторонами.

За приписами ч. 2 ст. 97 Бюджетного кодексу України, порядок та умови надання субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам визначаються Кабінетом Міністрів України.

У п. 16 ст. 14 Закону України "Про державний бюджет на 2015 рік" встановлено, що у 2015 році кошти, отримані до спеціального фонду Державного бюджету України згідно з відповідними пунктами частини третьої статті 15, частини третьої статті 29 і частини третьої статті 30 Бюджетного кодексу України, спрямовуються на реалізацію програм та заходів, визначених частиною четвертою статті 30 Бюджетного кодексу України, а кошти, отримані до спеціального фонду Державного бюджету України згідно з відповідними пунктами статей 11, 12 і 13 цього Закону, спрямовуються відповідно на, зокрема: субвенцію з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв`язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування (за рахунок джерел, визначених пунктами 8 і 9 статті 11 цього Закону).

Кабінетом Міністрів України постановою від 04.06.2015 №375 затверджено Порядок та умови надання у 2015 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв`язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого.

Ці Порядок та умови визначають механізм надання у 2015 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв`язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування (п. 1 порядку).

У п. п. 2, 3 порядку встановлено, що перерахування субвенції здійснюється на суму заборгованості, що утворилася на початок місяця, в якому проводяться розрахунки, і не погашена на дату укладення договору про організацію взаєморозрахунків; підставою для проведення розрахунків з погашення заборгованості є договір про організацію взаєморозрахунків, який укладається підприємствами, що виробляли, транспортували та постачали теплову енергію, послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання і водовідведення населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення (далі - надавачі послуг), та іншими учасниками розрахунків з погашення заборгованості (далі - учасники розрахунків), у тому числі у разі заміни сторони у зобов`язанні під час здійснення розрахунків за електричну енергію та природний газ, згідно з довідкою, що підтверджує наявність в учасників розрахунків кредиторської та/або дебіторської заборгованості на дату укладення такого договору.

Як встановлено господарськими судами, на виконання постанови Кабінету Міністрів України № 375 від 04.06.2015 між сторонами у цій справі, Головним управлінням Державної казначейської служби України в Львівській області, Департаментом фінансів Львівської облдержадміністрації, Управлінням фінансів департаменту фінансової політики Львівської міської ради, Департаментом житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради, ДП «Енергоринок», ТОВ науково-виробниче підприємство «Енергія-Новояворівськ», НАК «Нафтогаз України» та ПАТ «Укргазвидобування» укладений договір про організацію взаєморозрахунків № 68/375 від 26.11.2015.

У договорі про організацію взаєморозрахунків, сторони зобов`язались не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору; забезпечити проведення розрахунків відповідно до договору. Засвідчили, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодної претензії стосовно предмета договору.

Відповідно до частини третьої статті 653 ЦК України, у разі зміни договору зобов`язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновками господарських судів про те що, уклавши договір про організацію взаєморозрахунків № 68/375 від 26.11.2015, сторони у справі змінили цим порядок і строк проведення розрахунків за електричну енергію, придбану у 2015 році, узгодили, що між ними встановлюється інший (не той, що був передбачений у договорі № 90035 від 14.11.2006) порядок розрахунків, відмовились від застосування штрафних та інших фінансових санкцій за договором № 90035 від 14.11.2006.

Факт виконання відповідачем зобов`язань за цим договором про організацію взаєморозрахунків підтверджується платіжними дорученнями № 39 від 17.12.2015 на суму 20 799 000,00 грн.

Тобто, суди встановили, що відповідачем належним чином виконувались умови договору про організацію взаєморозрахунків, розрахунки проведені у повному обсязі, що свідчить про відсутність підстав для нарахування та стягнення з відповідача сум пені, інфляційних та річних, які нараховані позивачем на суми, які сплачені за договором про організацію взаєморозрахунків.

Виходячи з підстав позову та встановлених судами фактичних обставин, встановлених у цій справі, колегія суддів вважає висновки судів першої та апеляційної інстанції про відсутність правових підстав для нарахування позивачем пені, 3% річних та інфляційних втрат на суму заборгованості за отриману у березні-листопаді 2015 року відповідачем електричну енергію, та, відповідно, про відмову у задоволенні позову, правильним та таким, що узгоджується з наведеними нормами закону.

За таких обставин постанова суду апеляційної інстанції та рішення першої інстанції прийняті з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстав для їх зміни чи скасування немає.

12.08.2019 до Верховного Суду надійшла заява ПрАТ "Львівобленерго" про розподіл витрат на професійну правничу допомогу понесені ним внаслідок розгляду справи у Верховному Суді на суму 8 800,00 грн.

З огляду на те, що касаційна скарга задоволенню не підлягає, згідно з ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору за касаційну скаргу та витрати на професійну правничу допомогу надану ПрАТ "Львівобленерго" покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В :

касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Львівобленерго" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Львівської області від 20.03.2019 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 11.06.2019 у справі за № 914/38/16 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Л. Стратієнко

Судді Н. Губенко

О. Кролевець