РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01.08.2019Справа № 910/5049/19
Господарський суд міста Києва у складі:

судді: за участю секретаря:Данилової М.В. Бордунової К.Е.

Представники сторін: від позивача, Шмельов М.М., , адвокат; від відповідача, Поліщук Ю.В., , адвокат; від позивача, Щербина О.О., , адвокат;

за позовомПублічного акціонерного товариства «Крюківський вагонобудівний завод»

до проАкціонерного товариства «Українська залізниця» стягнення грошових коштів,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

18 квітня 2019 року до Господарського суду міста Києва від Публічного акціонерного товариства «Крюківський вагонобудівний завод» (позивач) надійшла позовна заява № 1-20юр від 16.04.2019 року до Акціонерного товариства «Українська залізниця» (відповідач) про стягнення грошових коштів за договором № 83/2018-ЦЮ від 30.08.2018 року на закупівлю пасажирських вагонів на суму в розмірі 215 960 560, 21 грн., з них: 200 662 980, 00 грн. - борг за поставлені вагони, 15 297 580, 21 грн. - штрафні санкції та інфляційне збільшення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання за договором № 83/2018-ЦЮ від 30.08.2018 року на закупівлю пасажирських вагонів, зокрема, в порушенням умов зазначеного договору не здійснює своєчасно та в повному обсязі розрахунки з позивачем, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем за вказаним правочином.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 23.04.2019 року прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі. Розгляд справи № 910/5049/19 ухвалено здійснювати у порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі № 910/5049/19 призначено на 22.05.2019 року.

22.05.2019 року через канцелярію суду від Відповідача надійшов Відзив на позовну заяву

У судових засіданнях 22.05.2019 року, 19.06.2019 року, 10.07.2019 року було оголошено перерви.

В судовому засіданні 01.08.2019 року судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до вимог ст.ст. 626, 712 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ст.ст. 265, 266 Господарського кодексу України (далі - ГК України) між Публічним акціонерним товариством «Крюківський вагонобудівний завод», м. Кременчук (далі - Позивач) та Акціонерним товариством "Українська залізниця" (далі - Відповідач) на виконання умов тендеру на закупівлю пасажирських вагонів купейних спальних з купе начальника поїзда № UA-2018-05-14-001602-b було укладено договір № 83/2018-ЦЮ від 30.08.2018 року на поставку пасажирських вагонів купейних спальних з купе начальника поїзда у кількості 11 шт. (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору, Позивач зобов`язується поставити і передати у власність Відповідачу пасажирські вагони купейні спальні з купе начальника поїзда у кількості 11 шт. (3 партії) (ДК 021:2015-34620000-9), у строки згідно з додатком № 4 (Графіком поставки Вагонів), який є невід`ємною частиною Договору а Відповідач зобов`язується прийняти ці Вагони та оплатити відповідно до умов Договору.

Згідно з п. 4.1 Договору, Відповідач здійснює оплату Вагонів наступним чином:

- Попередня оплата у розмірі 30% від вартості першої партії Товару, зазначеної у графіку поставки відповідно до Додатку № 4, який являється невід`ємною частиною Договору.

- Оплата решти вартості фактично поставленої першої партії Вагонів (1-5) здійснюється протягом 30 днів з дати поставки Товару

- Попередня оплата (аванс) другої та кожної наступної партії Товару відповідно до Додатку № 4 Договору здійснюється у розмірі 30% вартості кожної партії Товару за 45 календарних днів до дати поставки відповідної партії Товару.

- Оплата решти вартості фактично поставленої другої та інших партій Товару здійснюється протягом 30 днів з дати поставки Товару.

Для здійснення розрахунку Позивач надає Відповідачу оригінали рахунку - фактури, видаткової накладної та акту приймання - передачі Вагонів.

Відповідно до п. 6.5 Договору, підтвердженням приймання Вагонів є Акт приймання - передачі, підписаний представниками Позивача та Відповідача.

В силу п. 5.2 Договору, датою поставки Вагонів вважається дата підписання сторонами Акту приймання - передачі Вагону.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

У силу приписів частин 1, 3 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватись на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Зазначене також кореспондується зі статтею 173 ГК України, відповідно до частини 1 якої, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Ст. 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно з частиною 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

На виконання умов Договору Позивач передав першу партію (5 вагонів) (Вагони 1-5) у кількості 1 шт. та рахунок - фактуру КВ - 10076 а від 07.12.2018 року на оплату.

Відповідно до Акту приймання - передачі № 1 отримання Вагону № 1 Відповідачем виконано 07.12.2018 року на суму 28 787 400, 00 грн.

На виконання умов Договору Позивач передав Вагон у кількості 1 шт. та рахунок - фактуру КВ - 10076 б від 08.12.2018 року на оплату.

Відповідно до Акту приймання - передачі № 2 отримання Вагону № 2 Відповідачем виконано 07.12.2018 року на суму 28 787 400, 00 грн.

На виконання умов Договору Позивач передав Вагон у кількості 1 шт. та рахунок - фактуру КВ - 10076 в від 07.12.2018 року на оплату.

Відповідно до Акту приймання - передачі № 3 отримання Вагону № 3 Відповідачем виконано 07.12.2018 року на суму 28 787 400, 00 грн.

На виконання умов Договору Позивач передав Вагон у кількості 1 шт. та рахунок - фактуру КВ - 10076 г від 08.12.2018 року на оплату.

Відповідно до Акту приймання - передачі № 4 отримання Вагону № 4 Відповідачем виконано 08.12.2018 року на суму 28 787 400, 00 грн.

На виконання умов Договору Позивач передав Вагон у кількості 1 шт. та рахунок - фактуру КВ - 10076 д від 07.12.2018 року на оплату.

Відповідно до Акту приймання - передачі № 5 отримання Вагону № 5 Відповідачем виконано 08.12.2018 року на суму 28 787 400, 00 грн.

На виконання умов Договору Позивач передав другу партію (3 вагони) (Вагони 6-8) у кількості 1 шт. та рахунок - фактуру КВ - 10083 а від 15.12.2018 року на оплату.

Відповідно до Акту приймання - передачі № 6 отримання Вагону № 6 Відповідачем виконано 15.12.2018 року на суму 28 787 400, 00 грн.

На виконання умов Договору Позивач передав Вагон у кількості 1 шт. та рахунок - фактуру КВ - 10083 б від 15.12.2018 року на оплату.

Відповідно до Акту приймання - передачі № 7 отримання Вагону № 7 Відповідачем виконано 15.12.2018 року на суму 28 787 400, 00 грн.

На виконання умов Договору Позивач передав Вагон у кількості 1 шт. та рахунок - фактуру КВ - 10083 в від 15.12.2018 року на оплату.

Відповідно до Акту приймання - передачі № 8 отримання Вагону № 8 Відповідачем виконано 15.12.2018 року на суму 28 787 400, 00 грн.

На виконання умов Договору Позивач передав першу партію (3 вагони) (Вагони 9-11) у кількості 1 шт. та рахунок - фактуру КВ - 12033 а від 16.01.2019 року на оплату.

Відповідно до Акту приймання - передачі № 9 отримання Вагону № 9 Відповідачем виконано 23.01.2019 року на суму 28 787 400, 00 грн.

На виконання умов Договору Позивач передав Вагон у кількості 1 шт. та рахунок - фактуру КВ - 12082 а від 23.01.2019 року на оплату.

Відповідно до Акту приймання - передачі № 10 отримання Вагону № 10 Відповідачем виконано 16.01.2019 року на суму 28 787 400, 00 грн.

На виконання умов Договору Позивач передав Вагону у кількості 1 шт. та рахунок - фактуру КВ - 12033 б від 16.01.2019 року на оплату.

Відповідно до Акту приймання - передачі № 11 отримання Вагону № 11 Відповідачем виконано 16.01.2019 року на суму 28 787 400, 00 грн.

Вагони поставлено Постачальнику на загальну суму 316 661 400, 00 грн.

Попередню оплату товару у сумі 94 998 420, 00 грн. сплачено Відповідачем у повному обсязі.

Відповідно до умов Договору, оплата решти вартості фактично поставлених партій Вагонів здійснюється протягом 30 днів з дати поставки Вагонів.

Відповідно до ст. 193 ГК України, ст. 530 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись у строк передбачений Договором.

Строк оплати залишку вартості першої партії Вагонів (Вагони 1-5) - 07.01.2019 - 08.01.2019 року, залишку вартості другої партії (Вагони 6-8) - 15.01.2019 року, третьої партії (Вагони 9-11) - 16.02.2019 р. та 23.02.2019 року.

09.01.2019 року Відповідачем також було сплачено частину вартості першої партії Вагонів на суму 5 000 000, 00 грн.

11.01.2019 року Відповідачем також було сплачено частину вартості першої партії Вагонів на суму 5 000 000, 00 грн.

14.01.2019 року Відповідачем також було сплачено частину вартості першої партії Вагонів на суму 5 000 000, 00 грн.

22.03.2019 року Відповідачем також було сплачено частину вартості першої партії Вагонів на суму 3 000 000, 00 грн.

25.03.2019 року Відповідачем також було сплачено частину вартості першої партії Вагонів на суму 3 000 000, 00 грн.

Cума боргу за поставлені партії Вагонів складає - 200 662 980 грн.

Матеріалами справи підтверджується, що АТ «Укрзалізниця» частково сплатила основну суму заборгованості за Договором № 83/2018-ЦЮ від 30.08.2018 року у сумі 93 180 500 грн.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Порушенням зобов`язання, у відповідності до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, тобто - неналежне виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Аналогічні положення містяться і в Господарському кодексі України.

Так, ст. 216 ГК України, передбачає відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим кодексом, іншими законами і договором.

Згідно з ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Стаття 551 ЦК України встановлює, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.

У частині третій ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Стаття 216 ГК України також встановлює, господарсько-правову відповідальність учасників господарських відносин.

Так, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

При цьому, відповідно до частини 2 ст. 216 ГК України, застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

Як встановлено частиною 3 ст. 216 ГК України, господарсько-правова відповідальність базується на принципах, згідно з якими:

потерпіла сторона має право на відшкодування збитків незалежно від того, чи є застереження про це в договорі; передбачена законом відповідальність виробника (продавця) за недоброякісність продукції застосовується також незалежно від того, чи є застереження про це в договорі;

сплата штрафних санкцій за порушення зобов`язання, а також відшкодування збитків не звільняють правопорушника без згоди другої сторони від виконання прийнятих зобов`язань у натурі;

у господарському договорі неприпустимі застереження щодо виключення або обмеження відповідальності виробника (продавця) продукції.)

Відповідно до ст. 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Відповідно до п. 10.4 Договору, у разі несвоєчасної оплати за поставлений Товар Відповідач сплачує Позивачу пеню у розмірі облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором, або законом.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що Позивачем правомірно нараховано Відповідачу пеню, 3% річних та інфляційні втрати у розмірі: пені - 9 343 952 грн., інфляційних втрат - 4 386 288, 21 грн., 3% річних - 1 567 340 грн. , відповідно до самостійно здійсненого розрахунку штрафних санкцій судом.

Відповідач, у відзиві, просив суд зменшити розмір штрафних санкції.

Відповідно до статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні, не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Право суду зменшувати розмір неустойки передбачене також частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи із інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначного прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Оскільки неустойка має на меті, в першу чергу, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може лягати непомірним тягарем для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Така правова позиція викладена і в рішенні Конституційного Суду України № 7-рп/2013 від 11.07.2013.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 26.03.2019 року у справі № 913/284/18.

В обґрунтування клопотання щодо зменшення розміру штрафних санкцій, АТ «Укрзалізниця» просить суд врахувати, що протягом останнього часу на підприємстві склалася складна ситуація у зв`язку з недофінансуванням, а саме: недостатність доходної частини, значне зменшення надходжень коштів, необхідність постійного ремонту та підтримання в належному робочому стані рухомого складу, а також негайна закупівля матеріально-технічних ресурсів для швидкого відновлення залізничної галузі в зоні проведення АТО/ОСС. В свою чергу, Позивачем не надано до матеріалів справи доказів спричинення йому матеріальної шкоди унаслідок несвоєчасного виконання Відповідачем зобов`язання щодо оплати.

При цьому, чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Відповідно, таке питання вирішується господарським судом згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Матеріалами справи підтверджено, що заборгованість за Договором № 83/2018-ЦЮ від 30.08.2018 року Відповідачем частково погашена

. Суд вважає, що розмір нарахованої позивачем у позовній заяві пені є досить великим, а фінансовий стан Відповідача, по цій справі, є не задовільним, та є наслідком, зокрема, недостатністю доходної частини, значного зменшення надходжень коштів, необхідності постійного ремонту та підтримання в належному робочому стані рухомого складу, а також негайної закупівлі матеріально-технічних ресурсів для швидкого відновлення залізничної галузі в зоні проведення АТО/ОСС.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про задоволення клопотання Відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій, а саме розмір пені на 50%.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог про стягнення з Відповідача грошових коштів, а саме: основного боргу - 107 482 480 грн. (сто сім мільйонів чотириста вісімдесят дві тисячі чотириста вісімдесят грн.), пені - 4 671 976 грн. (чотири мільйони шістсот сімдесят одна тисяча дев`ятсот сімдесят шість грн.), інфляційних втрат - 4 386 288,21 грн. (чотири мільйони триста вісімдесят шість тисяч двісті вісімдесят вісім грн. 21 коп.), 3% річних - 1 567 340 грн. (один мільйон п`ятсот шістдесят сім тисяч триста сорок грн.).

Судові витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 672 350 грн., відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 86, 129, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Закрити провадження в частині стягнення з Акціонерного товариства «Українська залізниця» суми основного боргу у розмірі 93 180 500 грн. (дев`яносто три мільйони сто вісімдесят тисяч п`ятсот грн.)

2. Позовні вимоги задовольнити частково.

3. Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Крюківський вагонобудівний завод» (39621, м. Кременчук, вул. І. Приходька, 139, ) грошові кошти, а саме: основного боргу - 107 482 480 грн. (сто сім мільйонів чотириста вісімдесят дві тисячі чотириста вісімдесят грн.), пені - 4 671 976 грн. (чотири мільйони шістсот сімдесят одна тисяча дев`ятсот сімдесят шість грн.), інфляційних втрат - 4 386 288,21 грн. (чотири мільйони триста вісімдесят шість тисяч двісті вісімдесят вісім грн. 21 коп.), 3% річних - 1 567 340 грн. (один мільйон п`ятсот шістдесят сім тисяч триста сорок грн.) та судовий збір у розмірі 672 350 грн. (шістсот сімдесят дві тисячі триста п`ятдесят грн.).

4. В решті позовних вимог - відмовити.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 14 серпня 2019р.

Суддя М.В. Данилова