ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2019 року Справа № 916/935/19

м.Одеса, проспект Шевченка,29

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді М.А. Мишкіної,

суддів Л.О.Будішевської, С.В. Таран

Розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) апеляційні скарги Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «КАСКАД-2010»

на рішення господарського суду Одеської області від 07 травня 2019 року

у справі №916/935/19

за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «КАСКАД-2010»

про стягнення 9308грн.

суддя суду першої інстанції: Л.В. Лічман

час і місце ухвалення рішення: 07.05.2019р., 10.58год, м.Одеса, господарський суд Одеської області, зала судових засідань №9,

повне рішення складене 08.05.2019р.

встановив:

01.04.2019р. Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (надалі позивач, ПАТ «НАК «Нафтогаз України») звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «КАСКАД-2010» (надалі відповідач, ОСББ «КАСКАД-2010»), в якому просило суд стягнути з відповідача на свою користь загальний борг у розмірі 9308грн., з яких 8481,12грн. пені, 594,45грн. 3% річних, 232,43грн. інфляційних нарахувань.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 21.12.2015р. між ним (Постачальник) та відповідачем (Споживач) було укладено договір №3233/16-ТЕ-23 постачання природного газу (надалі Договір); на виконання умов Договору позивач передав відповідачу у власність природний газ на загальну суму 358227,17грн. Проте, в порушення умов п.6.1 Договору №3233/16-ТЕ-23 відповідач не виконував свої зобов`язання у строки, встановлені договором, та несвоєчасно здійснював оплату за переданий газ, що згідно п. 7.2 Договору, ч.2 ст. 193 ГК України, ч.2 ст. 625 ЦК України є підставою для стягнення з відповідача пені, 3% річних та інфляційних втрат у вищезазначених сумах.

З посиланням на норми ст.ст. 173-175, 193, 216, 230, 231 ГК України, ст.ст.509, 655(ч.1), 526, 530, 612, 549, 611, 625, 629, 655, 692, 712 ЦК України позивач просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Рішенням господарського суду Одеської області від 07.05.02.2019р. (суддя Л.В.Лічман) позов задоволено частково - стягнуто з ОСББ «КАСКАД-2010» на користь ПАТ «НАК «Нафтогаз України» 4240,56грн. пені, 594,45грн. 3% річних, 232,43грн. інфляційних нарахувань, 1921грн. судового збору. У решті позову відмовлено. Рішення обґрунтоване посиланням на норми ст.ст.525, 526, 530(ч.1), 610, 629, ч.ч.1,2 ст.712, ч.1 ст.692, ч.1 ст.546, ч.1 ст.548, ст.549, п.3 ч.1 ст.611, ч.2 ст.625, ч.3 ст.551 ЦК України, ч.ч.1,7 ст.193, 231 ГК України ЦК України та вмотивоване наступним. На виконання Договору №3233/16-ТЕ-23 позивачем протягом січня квітня 2016р. поставлено відповідачу природний газ на загальну суму 358227,17грн з ПДВ, а саме: у січні 2016р. 59,174 тис. куб. м на суму 154212,64грн; у лютому 2016р. 40,416 тис. куб.м на суму 105327,66грн; у березні 2016р. 34,957тис.куб. м на суму 91101,02грн., у квітні 2016р. 3,570 тис. куб. м на суму 7585,85грн., про що свідчать наявні в матеріалах справи акти приймання-передачі природного газу від 31.01.2016р., від 29.02.2016р., від 31.03.2016р., від 30.04.2016р. Поставлений природний газ оплачено в сумі 358227,17 грн, у т.ч.: 04.03.2016р. зараховано 154212,64грн., 13.04.2016р. 91101,02грн, 29.04.2016р. 7585,85грн, 10.05.2016р. 105327,66грн, що підтверджується бухгалтерською випискою по рахунку відповідача. ОСББ ,,КАСКАД-2010 в порушення приписів ст.ст.525,526,530, 610,629,692,712 ЦК України, ст.193 ГК України та п.6.1 Договору №3233/16-ТЕ-23 несвоєчасно оплатило вартість поставленого йому природного газу, у зв`язку із чим відповідач має сплатити: 594,45грн 3% річних та 232,43грн. інфляційних втрат, нарахованих на суму 6640,79грн (лютий 2016р.) та позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Стосовно пені суд зазначив, що її розмір становить 8481,12грн. та як вбачається з матеріалів справи, відповідач не є кінцевим споживачем газу, а купує його для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням, яким створено об`єднання співвласників. Здійснення оплати поставленого позивачем газу залежить від розрахунків з відповідачем за спожиту теплову енергію. Приймаючи до уваги наведене, те, що ОСББ «КАСКАД-2010» оплачено всю вартість придбаного ним природного газу, те, що прострочення оплати є незначними, а також те, що позивачем не надано будь-яких доказів завдання йому збитків внаслідок порушення відповідачем строків виконання грошового зобов`язання, суд з урахуванням інтересів всіх учасників справи зменшив належну до стягнення пеню на 50% від нарахованого її розміру, а саме до 4240,56грн.

31.05.2019р. до Південно-західного апеляційного господарського суду через господарський суд Одеської області надійшла апеляційна скарга АТ «НАК «Нафтогаз України», в якій скаржник просить скасувати оскаржене рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені в розмірі 4240,56грн. та прийняти нове рішення в цій частині, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначив, що рішення в частині зменшення пені прийняте з порушенням норм матеріального права, зокрема ст.233 ГК України, ст.ст. 549-552, 599, 625 ЦК України, та процесуального права - ст.ст.236, 238 ГПК України, без дослідження усіх істотних обставин справи та підлягає скасуванню в цій частині з огляду наступного:

- при зменшенні розміру пені суд мав врахувати майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, які беруть участь у зобов`язанні. Крім того, суд повинен був дати належну правову оцінку доказам, наданим сторонами в обґрунтування своїх позицій, щодо наявності чи відсутності збитків. Суд не мав права застосовувати до спірних правовідносин ст.233 ЦК України, не з`ясувавши всіх обставин, з`ясування яких передбачене згаданою нормою;

- суд при вирішенні питання щодо зменшення пені повинен був об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, а не лише відповідача, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення. Проте, під час розгляду справи не було враховано інтереси позивача;

- судом взагалі не було з`ясовано, чи були заподіяні позивачу збитки неналежним виконанням зобов`язання, а також не було оцінено розмір таких збитків;

- нараховані штрафні санкції не є надмірно великими в порівнянні з невиконаним зобов`язанням за договором купівлі-продажу природного газу;

- відповідач не був присутній під час розгляду справи та взагалі не заперечував проти позовних вимог, суд не надав належної уваги ступеню виконання зобов`язання боржником, не виконавши при цьому вимоги закону щодо оцінки майнового стану сторін, які беруть участь у зобов`язанні, та інших інтересів сторін, які заслуговують на увагу, що призвело до порушення ст. 233 ГК України ст. 525, 526, 551, 599, 625 ЦК України.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 05.06.2019р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ «НАК «Нафтогаз України» на рішення господарського суду Одеської області від 07.05.2019р. у справі №916/935/18; постановлено розгляд апеляційної скарги АТ «НАК «Нафтогаз України» здійснювати в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи; встановлено іншим учасникам справи згідно з нормами ст.263 ГПК України строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, будь-яких клопотань з процесуальних питань до 20.06.2019р.

10.06.2019р. до Південно-західного апеляційного господарського суду через господарський суд Одеської області надійшла апеляційна скарга ОСББ «КАСКАД-2010» на рішення від 07.05.2019р., в якій скаржник просить скасувати оскаржене рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначив, що рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справиё та підлягає скасуванню з огляду наступного:

- відповідно до Статуту та законодавства ОСББ «КАСКАД-2010» є неприбутковою організацією, що не має на меті одержання прибутку, основана мита діяльності якої полягає утримання багатоквартирного будинку розташованого за адрескою: АДРЕСА_1 та сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обгрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань. Природний газ відповідач закупав для потреб дахової котельні, що забезпечує мешканців будинку опаленням та затримання розрахунків за газ виникло у зв`язку із несвоєчасною оплатою мешканцями будинку коштів за спожите опалення;

- остаточний розрахунок з позивачем за газ проведено 26.05.2016р. та на протязі трьох років позивач не заявляв жодної вимоги до відповідача щодо сплати штрафних санкції. Оскільки нарахування неустойки є не обов`язком, а правом кредитора, відповідач взагалі не знав про наявність цієї заборгованості.

- відповідно до ст.258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність, скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені);

- скаржник використовує природний газ для потреб власної дахової котельні, а штрафні санкції нараховані за період з 16.02.2016р. по 26.05.2016р. Відповідно до ч.3 ст.7 ЗУ «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», врегульовано питання списання неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за енергоносії, централізоване водопостачання та водовідведення, та передбачено, що на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом (тобто до 30.11.2016р.), неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 13.06.2019р. поновлено скаржнику пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення господарського суду Одеської області від 07.05.2019р. у справі №916/935/19; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСББ «КАСКАД-2010» на рішення господарського суду Одеської області від 07.05.2019р. у справі №916/935/19; зупинено дію оскаржуваного рішення; постановлено розгляд апеляційної скарги ОСББ «КАСКАД-2010» здійснювати в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи; встановлено іншим учасникам справи згідно з нормами ст.263 ГПК України строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, будь-яких клопотань з процесуальних питань до 25.06.2019р.; об`єднано апеляційну ОСББ «КАСКАД-2010» на рішення господарського суду Одеської області від 07.05.2019р. у справі №916/935/19 та апеляційну АТ «НАК «Нафтогаз України» на рішення господарського суду Одеської області від 07.05.2019р. у справі №916/935/19 в одне провадження для сумісного розгляду.

14.06.2019р. до суду поштою надійшов відзив АТ «НАК «Нафтогаз України» на апеляційну скаргу ОСББ «КАСКАД-2010» на рішення суду від 07.05.2019р., в якій відповідач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення. У відзиві, зокрема, зазначено, що :

- відповідно до ч.1 ст.259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Пункт 10.3 Договору передбачає можливість звернення до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафу, інфляційних нарахувань, відсотків річних - тривалістю у 5 років, отже сторони в добровільному порядку погодили збільшену позовну давність; АТ НАК «Нафтогаз України» звернувся з позовом до ОСББ «КАСКАД-2010» в межах погодженого сторонами 5- річного строку позовної давності;

- судом не встановлено приналежність відповідача до підприємств - виконавців/виробників житлово-комунальних послуг, що надають такі послуги, у зв`язку з чим положення ЗУ «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» не застосовуються. Крім тогоё матеріали справи не містять доказів, що відповідач включений до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за вищезазначеним законом, отже списання заборгованості з дня набрання чинності Законом не є безумовним обов`язком позивача.

Відповідно до ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступного.

Судом першої інстанції встановлені, не оспорені учасниками справи, а також підтверджені при апеляційному розгляді справи такі обставини.

21.12.2015р. між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (Постачальник) та Обєднанням співвласників багатоквартирного будинку «КАСКАД-2010» (Споживач) укладено договір на постачання природного газу №3233/16-ТЕ-23 (надалі Договір №3233/16-ТЕ-23) (а.с.12-18), відповідно до умов п.1.1 якого Постачальник зобов`язується передати у власність Споживачу у 2016 році природний газ, а Споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору.

Відповідно до п.1.2 Договору №3233/16-ТЕ-23 природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

Згідно із пунктами 2.1., 3.4., 4.1 Договору №3233/16-ТЕ-23 Постачальник передає споживачу з 01.01.2016р. по 31.03.2016р. (включно) природний газ обсягом до 175тис.куб.м. Приймання-передача природного газу, переданого Постачальником споживачеві у відповідному місяці поставки, оформлюється актом приймання-передачі. Обсяг використання газу Споживачем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу. Кількість газу, яка постачається Споживачу, визначається за показами комерційних вузлів обліку газу.

Ціна за 1000 куб. м газу за цим Договором в період з 01.01.2016р. по 31.03.2016р. (включно) для підприємств, які приєднані до газорозподільних мереж, становить 1770,74грн, крім того: збір у вигляді цільової надбавки до ціни на природний газ 2%; податок на додану вартість за ставкою 20%. До сплати за 1000 куб. м природного газу 1806,15 грн, крім того ПДВ 20% 361,23 грн, всього з ПДВ 2167,38 грн. (п.5.2 Договору №3233/16-ТЕ-23).

Відповідно до п.6.1 Договору №3233/16-ТЕ-23 оплата за газ здійснюється Споживачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

У разі невиконання Споживачем пункту 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити Постачальнику, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу (пункт 8.2 Договору №3233/16-ТЕ-23).

Відповідно до п.10.3 Договору №3233/16-ТЕ-23 строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків, річних, встановлюється тривалістю у 5 (п`ять) років.

Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення їх підписів печатками Сторін і діє в частині реалізації газу з 01.01.2016р. до 31.03.2016р., а частині проведення розрахунків до їх повного здійснення (п.12 Договору №3233/16-ТЕ-23).

Додатковою угодою від 31.12.2015р. №1 до Договору№3233/16-ТЕ-23, зокрема, викладено п.5.2 Договору в наступній редакції: ,,Ціна за 1000 куб. м газу за цим Договором в період з 01 січня 2016 по 31 березня 2016 (включно) для підприємств, які приєднані до газорозподільних мереж, становить 1770,74 грн, крім того податок на додану вартість 20%. До ціни газу додається тариф на транспортування природного газу магістральними трубопроводами ПАТ ,,Укртрансгаз 401,00 грн, крім того ПДВ 20%, всього з ПДВ 481,20 грн… До сплати за 1000 куб. м природного газу 2171,74 грн, крім того ПДВ 20%, всього з ПДВ 2606,09 грн….

Додатковою угодою від 31.03.2016 р. №3 до Договору №3233/16-ТЕ-23 викладено п.п.2.1, 5.2, абз. 2 п.6.1, розділ 12 Договору в наступних редакціях: ,,Постачальник передає Споживачу з 01 квітня 2016 року по 30 квітня 2016 року (включно) газ обсягом до 15 тис. куб. м…; ,,Ціна за 1000 куб. м газу за цим Договором в період з 01 квітня 2016 по 30 квітня 2016 (включно) для підприємств, які приєднані до газорозподільних мереж, становить 1770,74 грн, крім того податок на додану вартість 20%. Всього до сплати з ПДВ 2124,89 грн…; ,,Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.; ,,Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін і діє в частині реалізації газу з 01 січня 2016 року до 30 квітня 2016 року (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

На виконання Договору №3233/16-ТЕ-23 позивач протягом січня квітня 2016р.р. поставив відповідачу природний газ на загальну суму 358227,17грн. з ПДВ, а саме: у січні 2016 р. 59,174 тис. куб. м на суму 154212,64 грн; у лютому 2016 р. 40,416 тис. куб. м на суму 105327,66 грн; у березні 2016 р. 34,957 тис. куб. м на суму 91101,02 грн, у квітні 2016 р. 3,570 тис. куб. м на суму 7585,85 грн, про що свідчать наявні в матеріалах справи акти приймання-передачі природного газу від 31.01.2016 р., від 29.02.2016 р., від 31.03.2016 р., від 30.04.2016р. Поставлений на виконання Договору №3233/16-ТЕ-23 природний газ оплачено в сумі 358227,17грн, у тому числі: 04.03.2016р. зараховано 154212,64грн., 13.04.2016р. 91101,02грн., 29.04.2016р. 7585,85грн, 10.05.2016 р. 105327,66грн., що підтверджується бухгалтерською випискою по рахунку відповідача.

Звертаючись до суду з позовом ПАТ «НАК «Нафтогаз України» зазначило, що у зв`язку із несвоєчасним розрахунком відповідачем за отриманий природний газ позивачем були нараховані останньому пеня, 3% річних та інфляційні втрати у зазначених у позовній заяві сумах, які підлягають стягненню з відповідача у судовому порядку (відповідні розрахунки додані до позовної заяви).

Згідно із ч.ч.1,2 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч.1 ст.193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно із ст.ст.526,525, ч.1 ст.530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Матеріалами справи підтверджено, що ПАТ «НАК «Нафтогаз України» протягом січня-березня 2016 року був поставлений ОСББ «КАСКАД-2010» природний газ на загальну суму 358227,17грн.

Таким чином, у відповідності до п.6.1 Договору №3233/16-ТЕ-23 постачання позивачем відповідачу природного газу є підставою виникнення у ОСББ «КАСКАД-2010» зобов`язання остаточно розрахуватись за фактично отриманий газ до 14 числа місяця наступного за місяцем поставки газу.

Невиконання зобов`язання або виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що мало місце у даному випадку (несвоєчасна сплата відповідачем природного газу) згідно ст. 610 ЦК України є порушенням зобов`язання з боку ОСББ «КАСКАД-2010», факт порушення строків оплати відповідачем не заперечується.

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що ОСББ «КАСКАД-2010»свої зобов`язання за договором щодо оплати за одержаний газ виконало у повному обсязі та оплатило ПАТ «НАК «Нафтогаз України» вартість поставленого в січні-березні 2016 року природного газу за актами приймання-передачі в сумі 358227,17грн., проте з порушенням строку оплати згідно із п.6.1 Договору.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно із ч.1 ст.548, ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою (штраф, пеня).

Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п.8.2 Договору №3233/16-ТЕ-23 у разі невиконання Споживачем умов п.п.6.1. договору він у зобов`язується сплатити Постачальнику, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Згідно із ч.1 ст.624 ЦК України якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Згідно із ч.ч.1,2,4 ст.217 ГК України господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції. Господарські санкції застосовуються у встановленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин.

Відповідно до ч.2 ст.218 ГК України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відповідно до ч.1 ст.229, ч.1 ст.230 ГК України учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов`язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов`язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов`язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами. Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч.6 ст.232 ГК України).

Відповідно до ч.6 ст. 231 та ч.2 ст.343 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором; платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно із ст.ст.1, 3 ЗУ «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін; розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно положень ЦК України проценти річних є самостійною формою цивільно-правової відповідальності за порушення грошових зобов`язань та можуть стягуватися поряд із пенею. Так, розмір таких процентів річних може бути визначений сторонами в договорі. Оскільки в Договорі №3233/16-ТЕ-23 не встановлено іншого відсотку річних, відповідно сплаті підлягають саме 3% річних від простроченої суми за відповідний час прострочення.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням процентів є способом захисту його майнового права та інтересу, суть якого полягає в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Крім того, індекс інфляції - це додаткова сума, яка сплачується боржником і за своєю правовою природою є самостійним засобом захисту цивільного права кредитора у грошових зобов`язань і спрямована на відшкодування його збитків, заподіяних знеціненням грошових коштів внаслідок інфляційних процесів в державі. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державною службою статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто зменшення купівельної спроможності гривні.

У зв`язку із несвоєчасною сплатою вартості отриманого природного газу, ПАТ «НАК «Нафтогаз України» нарахувало відповідачу пеню, 3 відсотки річних та інфляційні збитки у розмірі:

- 594,45грн. 3% річних, з яких: 214,89грн. нараховано на суму 154212,64грн. (січень 2016р.) за період з 16.02.2016р. по 03.03.2016р.; 250,37грн. на суму 105327,66грн. (лютий 2016р.) за період з 15.03.2016р. по 12.04.2016р.; 18,66грн. на суму 14226,64грн. (лютий 2016р.) за період з 13.04.2016р. по 28.04.2016р.; 5,99грн. на суму 6640,79грн. (лютий 2016р.) за період з 29.04.2016р. по 09.05.2016р.; 104,54грн. на суму 91101,02грн. (березень 2016р.) за період з 26.04.2016р. по 09.05.2016р.;

- 232,43грн. інфляційних втрат, нарахованих на суму 6640,79грн. (лютий 2016 р.) за період з 01.04.2016р. по 30.04.2016р.;

- 8481,12грн. пені, з яких: 3151,67грн. нараховано на суму 154212,64грн. (січень 2016р.) за період з 16.02.2016р. по 03.03.2016р.; 3672,08грн. на суму 105327,66грн. (лютий 2016р.) за період з 15.03.2016р. по 12.04.2016р.; 257,33грн. на суму 14226,64грн. (лютий 2016р.) за період з 13.04.2016р. по 28.04.2016р.; 75,84грн. на суму 6640,79грн. (лютий 2016р.) за період з 29.04.2016р. по 09.05.2016р.; 1324,20грн. на суму 91101,02грн. (березень 2016р.) за період з 26.04.2016р. по 09.05.2016р.

Ці розрахунки ОСББ не оспорюються, отже виходячи із приписів ч.1 ст.269 ГПК України їх правильність судом апеляційної інстанції не перевіряється.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Згідно із ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно із ч.1 ст.259 ГПК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

У Договорі №3233/16-ТЕ-23 сторони передбачили п.10.3, відповідно до якого строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків, річних, встановлюється тривалістю у 5 (п`ять) років.

Пеня, 3% річних та інфляційні втрати нараховані позивачем за прострочення оплати у січні-березні 2016 року, з позовом до суду ПАТ НАК «Нафтогаз України» звернулось у 2019 році, отже підстави для застосування приписів п.1 ч.2 ст.258 ЦК України у даній справі відсутні, на чому помилково наполягає ОСББ «КАСКАД-2010».

Поряд з цим, незважаючи на отримання 16.04.2019р. ухвали суду першої інстанції від 08.04.2019р. про відкриття провадження, призначення судового засідання на 07.05.2019р. із пропозицією подати відзив із доказами до 03.05.2019р. відповідач таким процесуальним правом не скористався, відзив із заявою про застосування позовної давності у спорі не подав, у судове засідання 07.05.2019р. представника не направив, отже в суді апеляційної інстанції вимога застосувати позовну давність за ст.ст.261, 267, 258 ЦК України не відповідає нормам процесуального права (ст.ст.80, 165, 251 ГПК України).

В частині тверджень відповідача про необхідність застосування до спірних правовідносин приписів ЗУ «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» колегія суддів зазначає наступне.

30.11.2016р. набрав чинності Закон України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» від 03.11.2016р. №1730-VIII (надалі - Закон), який визначає комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Цей Закон визначає комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Відповідно до ст.2 Закону, його дія поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

Відповідно до ч.3 ст.7 Закону на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, (тобто до 30.11.2016р.), неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Для застосування положень даного Закону необхідна наявність кількох умов, зокрема, відносини повинні бути між постачальником природного газу та підприємством, яке здійснює виробництво теплової або електричної енергії, централізоване водопостачання та водовідведення населенню, використовуючи природний газ, а сума основного боргу має бути сплачена підприємством постачальнику до набрання чинності вказаним Законом.

Відповідно до ст.1 ЗУ «Про теплопостачання» теплопостачальна організація - суб`єкт господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії; споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору.

Згідно ст.23 цього ж закону господарська діяльність з виробництва, транспортування, постачання теплової енергії підлягає ліцензуванню в порядку, встановленому законом.

Отже для набуття статусу теплогенеруючої організації особа повинна відповідати щонайменше трьом обов`язковим умовам: мати у своїй власності або користуванні теплогенеруюче обладнання; здійснювати діяльність з виробництва теплової енергії; отримати ліцензію на право ведення господарської діяльності з виробництва теплової енергії.

ОСББ «КАСКАД-2010» не відповідає критеріям, наведеним в Законі, що виключає можливість його застосування до спірних правовідносин.

Крім того, колегія суддів зазначає наступне:

- виробництво теплової енергії господарська діяльність, пов`язана з перетворенням енергетичних ресурсів будь-якого походження, у т.ч. альтернативних джерел енергії, на теплову енергію за допомогою технічних засобів з метою її продажу на підставі договору (ст.1 чинної з 2011р. редакції Закону України «Про теплопостачання»);

- господарська діяльність діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність; діяльність негосподарюючих суб`єктів, спрямована на створення і підтримання необхідних матеріально-технічних умов їх функціонування, що здійснюється за участі або без участі суб`єктів господарювання, є господарчим забезпеченням діяльності негосподарюючих суб`єктів (ч.ч.1 та 3 ст. 3 ГК України);

- основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання; господарче забезпечення діяльності об`єднання може здійснюватися власними силами об`єднання (шляхом самозабезпечення) або шляхом залучення на договірних засадах суб`єктів господарювання; об`єднання є неприбутковою організацією і не має на меті одержання прибутку для його розподілу між співвласниками (ч.ч.4,5,7 чинного Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку»).

Враховуючи те, що теплова енергія, в яку перетворює природний газ котельня у будинку відповідача, призначена не для реалізації, а виключно для забезпечення потреб мешканців в опаленні приміщень та гарячій воді, суд апеляційної інстанції вважає, що ОСББ «КАСКАД-2010» не веде господарську діяльність з виробництва теплової енергії у розумінні Закону України «Про теплопостачання». Автономна котельня, як і інше обладнання багатоквартирного будинку, призначене для обслуговування мешканців, перебуває у спільній сумісній власності власників окремих приміщень будинку. Газ для роботи котельні закуповують мешканці будинку, а ОСББ як неприбуткова організація лише представляє їхні спільні інтереси в договірних відносинах із суб`єктом господарювання, що цей газ постачає, займаючись господарчим забезпеченням діяльності негосподарюючого суб`єкта.

Оскільки відповідач не отримав ліцензію на право ведення господарської діяльності з виробництва теплової енергії (доказів зворотнього матеріали справи не містять та ОСББ «КАСКАД-2010» не посилається на такі обставини в апеляційній скарзі), підстави для списання пені, 3% річних та інфляційних втрат за правилами ч.3 ст.7 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» у ОСББ «КАСКАД-2010» відсутні.

Так, у листі Державної служби України з питань регуляторної політики та розвитку підприємництва від 11.03.2014 № 2064/0/20-14 зазначено про відсутність потреби в отриманні ОСББ ліцензії для роботи котельні в багатоквартирному будинку. Такий висновок державного органу є ще одним підтвердженням того, що об`єднання не являється теплогенеруючою організацією, для виробництва теплової енергії якою ліцензування є обов`язковим. За таких обставин апеляційна скарга ОСББ «КАСКАД-2010» не підлягає задоволенню.

Доводи апеляційної скарги ПАТ «НАК «Нафтогаз України» колегія суддів відхиляє з огляду наступного.

Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зміст ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України свідчить, що в ній не передбачено вимог щодо обов`язкової наявності одночасно двох умов, а тому достатнім для зменшення неустойки може бути наявність лише однієї з них.

Саме таку правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 15.02.2018р. у справі 67/1346/15-ц.

Вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду. Господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені. При застосуванні правил про зменшення неустойки суди не мають якогось усталеного критерію для зменшення розміру неустойки, тому кожного разу потрібно оцінювати обставини та наслідки порушення зобов`язання на предмет наявності виняткових обставин на стороні боржника.

Згідно з положеннями частини першої статті 233 ГК України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій; при цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Зі змісту зазначеної норм вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленого до стягнення пені є правом суду, за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені.

Підстави та розмір зменшення стягуваної пені повинні бути мотивовані та обґрунтовані в рішенні суду.

Законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення пені, і дане питання вирішується господарським судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 25.04.2018р. у справі №904/12429/16.

Частина друга статті 233 Господарського кодексу України встановлює, що у разі якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

В даній нормі під "іншими учасниками господарських відносин" слід розуміти третіх осіб, які не беруть участь в правовідносинах між боржником та кредитором, проте, наприклад, пов`язані з кредитором договірними відносинами.

Отже, якщо порушення зобов`язання учасника господарських відносин не потягло за собою значні збитки для іншого господарюючого суб`єкта, то суд може зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до ст.3, ч3 ст.509 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства та, водночас, засадами на яких має ґрунтуватися зобов`язання між сторонами є добросовісність, розумність і справедливість.

Інститут зменшення неустойки судом є ефективним механізмом забезпечення балансу інтересів сторін порушеного зобов`язання.

Із мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України №7-рп/2013 від 11.07.2013р. вбачається, що неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Тому, користуючись правом, наданим вищезазначеними положеннями чинного законодавства, а також зважаючи на те, що період прострочення є незначним, ступінь виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором №3233/16-ТЕ-23 (зокрема, проведення ним оплати за поставлений йому природний газ в повному обсязі), з огляду на те, що ОСББ «КАСКАД-2010» є організацією, створеною власниками квартир та нежитлових приміщень відповідно до ЗУ «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», а також те, що за умовами договору №3233/16-ТЕ-23 газ, що постачається за цим договором, використовується відповідачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано зменшено розмір пені, належної до сплати, на 50%.

Відповідно до ч.1 ст.73, ч.ч.1, 3 ст.74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Позивач під час вирішення спору у цій справі не надав, та, відповідно, матеріали справи не містять доказів, які підтверджують понесення ним збитків або можливість їх понесення у зв`язку з несвоєчасним виконанням відповідачем прийнятих на себе зобов`язань за Договором №3233/16-ТЕ-23.

На думку колегії суддів, нарахування та стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат у значній мірі компенсує позивачу негативні наслідки, пов`язані з порушенням відповідачем умов Договору, стягнення ж з відповідача пені у повному обсязі, як правильно зазначив місцевий господарський суд в оскаржуваному рішенні, не є співрозмірним з можливими негативними наслідками від порушення відповідачем зобов`язання.

При цьому, колегія суддів враховує, що чинним законодавством не врегульований граничний розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Відповідно, таке питання вирішується господарським судом згідно із приписами ст.86 ГПК України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на викладене, колегія суддів не приймає до уваги посилання позивача в апеляційній скарзі на неправильне застосування закріпленої у ст.233 ГК України норми щодо права на зменшення розміру штрафної санкції, оскільки суд першої інстанції в достатній мірі з`ясував всі обставини, передбачені зазначеною нормою, зокрема правильно встановив, що даний випадок може вважатись винятковим для зменшення пені, враховуючи специфіку постачання теплової енергії мешканцям будинку ОСББ, яке не є прибутковим господарюючим субєктом.

Твердження скаржника про те, що судом першої інстанції не встановлено винятковості даного випадку, а отже відсутні підстави для зменшення пені є непереконливими, оскільки як вбачається з мотивувальної частини оскаржуваного рішення, господарський суд Одеської області, розглядаючи відповідне питання, зазначив про врахування ним, таких обставин як:

- відповідач не є кінцевим споживачем газу, а купує його для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням, яке створило об`єднання співвласників; здійснення оплат газу залежить від розрахунків з відповідачем за спожиту теплову енергію;

- відповідачем оплачено вартість газу та прострочення оплати є незначним;

- позивачем не надано доказів завдання його збитків внаслідок порушення відповідачем строків виконання грошового зобов`язання.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів дійшла до висновку, що оскаржуване рішення від 07.05.2019р. в частині визначення належної до стягнення пені шляхом зменшення її розміру до суми 4240,56грн. ухвалено судом першої інстанції відповідно до норм матеріального та процесуального права та підстави для його скасування чи зміни відсутні.

На підставі вищевикладеного, рішення господарського суду Одеської області від 07.05.2019р. залишається без змін, а апеляційні скарги без задоволення.

Відповідно до ч.4 ст.282 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема, з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

В даному випадку витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції (витрати по сплаті судового збору за подання апеляційних скарг на рішення від 07.05.2019р.), покладаються на скаржників, оскільки вимоги їх апеляційних скарг відхилені у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.129, 232, 233, 240, 236, 269, 270, 275, 276, 281-284 ГПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «КАСКАД-2010» на рішення господарського суду Одеської області від 07.05.2019р. залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Одеської області від 07.05.2019р. у справі №916/935/19 залишити без змін.

Судовий збір, сплачений за подання апеляційних скарг на рішення від 07.05.2019р., покласти на скаржників.

Постанова в порядку ст.282 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття згідно ст.284 ГПК України.

Постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення згідно положень ст.ст.286,287 ГПК України.

Повна постанова складена 12 серпня 2019 року у зв`язку із перебуванням головуючого судді М.А.Мишкіної у черговій щорічній відпустці з 09.07.2019р. по 11.08.2019р.

Головуючий суддя М.А. Мишкіна

Суддя Л.О.Будішевська

Суддя С.В. Таран