ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.08.2019 м.Дніпро Справа № 904/4587/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Орєшкіної Е.В. (доповідач),

суддів Кощеєва І.М., Широбокової Л.П.,

секретар судового засідання: Грачов А.С.,

представники сторін:

від позивача: Загреба В. С., довіреність №13 від 25.03.2019, адвокат;

від відповідача: представник не з`явився

від третьої особи: представник не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 29.01.2019 у справі №904/4587/18

за позовом: Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області, м. Дніпро

до відповідача: Підприємства громадської організації "Центр соціально-трудової реабілітації та працевлаштування інвалідів Дніпропетровщини", м.Дніпро

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Університету митної справи та фінансів, м.Дніпро,

про стягнення 336 385 грн. 41 коп.,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2018 року Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою про стягнення з Підприємства громадської організації "Центр соціально-трудової реабілітації та працевлаштування інвалідів Дніпропетровщини" на свою користь 63 698 грн. 59 коп. заборгованості, 264 550 грн. 85 коп. неустойки та 8 135 грн. 97 коп. пені.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 29.01.2019 у справі №904/4587/18 у задоволенні позову відмовлено.

Рішення місцевого господарського мотивоване тим, що за змістом договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №12/02-5147-ОД від 08.02.2013 балансоутримувачем державного майна - нежитлового вбудованого приміщення є Університет митної справи та фінансів (Академія митної служби України), який здійснює контроль за фактичним використанням орендованого державного майна, фактично за цим договором балансоутримувач наділений відповідними правами та обов`язками, тому такий договір є багатостороннім та вимагає підписання останнім.

Як зазначено місцевим господарським судом, матеріалами справи не підтверджена наявність узгодження договору балансоутримувачем, за доводами балансоутримувача відповідач взагалі не користувався нежитловим приміщенням, передбаченим договором з метою проведення курсів з навчання водіїв та, в свою чергу, протягом навчального періоду це приміщення використовувала Академія митної служби України, а пізніше Університет митної справи та фінансів для проведення навчальних занять. На підтвердження своїх доводів третьою особою (балансоутримувачем) наданий звіт про результати перевірки виконання орендарями умов договорів оренди державного майна, що знаходиться в оперативному управлінні Академії митної служби України від 11.11.2013.

Місцевий господарський суд дійшов до висновку, що матеріалами справи підтверджується невикористання орендарем державного майна, що спростовує доводи позивача з цього приводу, тому відсутні правові підстави для нарахування та стягнення з відповідача орендної плати за нежитлове приміщення, оренда якого фактично не здійснювалась останнім, та, відповідно нарахованих на неї пені та неустойки.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, якою просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 29.01.2019 у справі №904/4587/18 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги про стягнення з Підприємства громадської організації "Центр соціально-трудової реабілітації та працевлаштування інвалідів Дніпропетровщини" 336 385,41 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевий господарський суд дійшов до помилкового висновку щодо неузгодження договору оренди з балансоутримувачем, оскільки до укладення спірного договору позивач звертався про отримання такого погодження та отримав таке погодження від Державної митної служби (лист від 26.10.2012). Також апелянт вважає помилковим посилання суду на приписи частини 4 статті 9 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", оскільки, на його думку, вказаною нормою врегульовано питання про відмову в укладенні договору, однак предметом спору є стягнення заборгованості за укладеним договором оренди.

Апелянт вважає доведеним факт укладення договору оренди, передачу майна в оренду відповідачу та неналежне виконання відповідачем зобов`язань зі сплати орендної плати, повернення майна з оренди після закінчення строку дії договору оренди та правомірність нарахування неустойки у розмірі подвійної орендної плати за користування майном після закінчення договору оренди та пені.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 14.06.2019 (колегією суддів у складі: головуючий суддя Орєшкіна Е.В. (доповідач), судді Кощеєв І.М., Подобєд І.М.) відкрито апеляційне провадження з розгляду апеляційної скарги Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 29.01.2019 у справі №904/4587/18, розгляд скарги призначений у судове засідання на 05.08.2019.

У зв`язку із перебуванням у відпустці судді Подобєда І.М. відбулась автоматична зміна складу колегії суддів. Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.08.2019 визначено для розгляду справи №904/4587/18 колегію суддів у складі: головуючий суддя Орєшкіна Е.В. (доповідач), судді: Широбокова Л.П., Кощеєв І.М.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 05.08.2019 справу №904/4587/18 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Орєшкіна Е.В. (доповідач), судді Кощеєв І.М., Широбокова Л.П.

Відповідач та третя особа на виклик суду не з`явились, з клопотаннями про відкладення розгляду справи до суду не звертались, про час і місце проведення судового засідання повідомленні належним чином, з огляду на що колегія суддів вважає можливим переглянути справу в апеляційному порядку за їх відсутності.

Апеляційний суд, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши правильність висновків, повноту їх дослідження місцевим господарським судом, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 08.02.2017 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Дніпропетровській області (орендодавець) та Підприємством громадської організації "Центр соціально-трудової реабілітації та працевлаштування інвалідів Дніпропетровщини" (орендар) був укладений договір №12/02-5147-ОД оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, відповідно до пункту 1.1 якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування без права передачі в суборенду, приватизації та переходу права власності третім особам державне окреме нерухоме майно - нежитлове вбудоване приміщення, реєстраційний №00033005.648.ААААЖЖ170 площею 77,0 кв.м, розміщене за адресою: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 . Дзержинського АДРЕСА_3 4 - на першому поверсі п`ятиповерхової будівлі, що перебуває на балансі Державної митної служби України (балансоутримувач) та знаходиться в оперативному управлінні (користуванні) Академії митної служби України, правонаступником якої є Університет митної справи та фінансів (користувач), вартість якого визначена згідно зі звітом про оцінку на 08.11.2012 і становить за незалежною оцінкою 656351,00 грн.

Майно передається в оренду з метою розміщення курсів з навчання водіїв автомобілів (пункт 1.2. договору).

Відповідно до пункту 2.1 договору орендар вступає у строкове платне користування державним майном у термін, вказаний в договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання - передачі майна.

Згідно з пунктами 3.1, 3.3. договору орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 № 786 (зі змінами), або за результатами конкурсу на право оренди державного майна і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку (останній місяць, за який є інформація про індекс інфляції) - листопад 2012 року 2855,80 грн. Орендна плата за перший місяць оренди - лютий 2013 року визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за грудень, січень, лютий. Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

Пунктом 3.6. договору передбачено, що орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні:

- 50% - до державного бюджету по місцю реєстрації орендаря у податковій інспекції на рахунки, відкриті відділеннями казначейства у розмірі 1 427,90 грн.;

- 50% - балансоутримувачу в розмірі 1 427,90 грн. щомісяця не пізніше 15 числа місяця наступного за звітним відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.

Відповідно до пункту 3.10. договору зобов`язання орендаря за сплатою орендної плати забезпечується у вигляді завдатку в розмірі не меншому, ніж орендна плата за три (базових) місяці оренди, який вноситься в рахунок плати за останні три місяці оренди.

Термін дії договору визначений п. 10.1, який передбачає дію договору строком на 2 роки 11 місяців, тобто з 08.02.2013 до 07.02.2016 включно.

08.02.2013 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Дніпропетровській області та Підприємством громадської організації "Центр соціально-трудової реабілітації та працевлаштування інвалідів Дніпропетровщини" підписаний акт приймання-передачі в оренду нежитлового приміщення площею 77 кв.м будівлі, що знаходиться на балансі Академії митної служби України (наразі Університет митної справи та фінансів).

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області посилається на наявність заборгованості Підприємства громадської організації "Центр соціально-трудової реабілітації та працевлаштування інвалідів Дніпропетровщини" зі сплати орендної плати за період з 15.03.2013 по 15.02.2016 у сумі 63 698,59 грн., неустойки у сумі 264 550,85 грн., нарахованої за час користування відповідачем державним майном у зв`язку його неповернення після закінчення договору оренди та пені у сумі 8 135,97 грн., нарахованої за прострочення сплати орендної плати, проти чого заперечує відповідача, що і є причиною виникнення спору.

Предметом спору є стягнення заборгованості зі сплати орендної плати за період з 15.03.2013 по 15.02.2016 у сумі 63 698,59 грн., неустойки у сумі 264 550,85 грн., нарахованої за час користування відповідачем державним майном після закінчення договору оренди та пені у сумі 8 135,97 грн., нарахованої за прострочення сплати орендної плати.

Статтею 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За приписами статей 626, 627, 628 та 629 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 759 Цивільного кодексу України та частини 1 статті 283 Господарського кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Частинами 1 та 2 статті 762 Цивільного кодексу України встановлено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Плата за користування майном може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за користування майном встановлюється договором найму.

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області як на підставу позову посилається на договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності та акт приймання-передачі від 08.02.2013.

Підприємство громадської організації "Центр соціально-трудової реабілітації та працевлаштування інвалідів Дніпропетровщини" посилається на нікчемність вищевказаних документів, не вбачає достатніх підстав для обов`язку сплати ним орендної плати, оскільки вони не погоджені та не підписані балансоутримувачем орендованого майна.

Місцевим господарським судом, з яким погоджується апеляційний господарський суд, встановлено, що вказаний договір та акт приймання-передачі містять графи для підпису балансоутримувача з метою його узгодження, які взагалі не заповнені та не містять підпису останнього.

Так, за змістом вказаного договору балансоутримувачем державного майна - нежитлового вбудованого приміщення є Університет митної справи та фінансів (Академія митної служби України), а відтак саме в її оперативному управлінні (користуванні) знаходиться це майно.

Як правильно зазначено місцевим господарським судом, відповідно до пункту 9.3 договору контроль за фактичним використанням, зазначеного у договорі орендованого державного майна, несе балансоутримувач - підприємство (організація), на балансі якого перебуває державне майно.

Умовами договору, зокрема пунктом 5.19 передбачено, що орендар зобов`язаний вести книгу щоденної реєстрації приймання орендованого майна, щомісячно складати акти приймання-передачі майна, які підписані орендарем та балансоутримувачем та надавати один примірник такого акту орендодавцю. Разом з тим, майно вважається поверненим балансоутримувачу з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі, один примірник якого надається балансоутримувачем (користувачем) орендодавцю у триденний термін з дати його підписання. Обов`язок щодо складання акта приймання-передавання покладається на балансоутримувача (користувача) (пункт 2.4 договору).

Місцевий господарський суд дійшов до висновку, що фактично за цим договором балансоутримувач наділений відповідними правами та обов`язками, тож такий договір є багатостороннім та вимагає підписання останнім.

Позивач надав до справи графік (погодження) використання орендованого нежитлового приміщення навчального корпусу Академії митної служби України (навчальної аудиторії № 104) кожного дня з понеділка по п`ятницю з 16.00 до 20.00 годин та вважає цей документ згодою балансоутримувача на укладення договору оренди нерухомого майна.

Як зазначено місцевим господарським судом, частиною 4 статті 9 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" передбачено, що орендодавець відмовляє в укладенні договору оренди в разі, якщо орган, уповноважений управляти майном, не дає згоди на укладення договору оренди. Отже, балансоутримувач має надати згоду саме на укладення договору оренди.

Місцевий господарський суд дійшов до висновку, що матеріалами справи не підтверджена наявність узгодження договору балансоутримувачем.

Окрім того, як стверджує балансоутримувач, відповідач взагалі не користувався нежитловим приміщенням, передбаченим договором, з метою проведення курсів з навчання водіїв та, в свою чергу, протягом навчального періоду це приміщення використовувала Академія митної служби України, а пізніше Університет митної справи та фінансів для проведення навчальних занять. Такі доводи підтверджені звітом про результати перевірки виконання орендарями умов договорів оренди державного майна, що знаходиться в оперативному управлінні Академії митної служби України від 11.11.2013. А виходячи з того, що дане приміщення знаходиться в оперативному управлінні 3-ї особи, за фактичним використанням якого балансоутримувач здійснює контроль, то у суду відсутні підстави не приймати пояснення 3-ї особи та вищевказаний звіт у якості належних та допустимих доказів на підтвердження невикористання орендарем державного майна, тим самим спростовуючи доводи позивача з цього приводу.

За таких обставин, місцевий господарський суд дійшов до висновку про відсутність правових підстав для нарахування та стягнення з відповідача орендної плати за нежитлове приміщення, оренда якого фактично не здійснювалась останнім.

Апелянт не погоджується із таким висновком місцевого господарського суду та зазначає, що до укладення спірного договору звертався про отримання такого погодження та отримав таке погодження від Державної митної служби (лист від 26.10.2012). Також апелянт вважає помилковим посилання суду на приписи частини 4 статті 9 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", оскільки вказаною нормою врегульовано питання про відмову в укладенні договору, однак предметом спору є стягнення заборгованості за укладеним договором оренди.

Апелянт вважає доведеним факт укладення договору оренди, передачу майна в оренду відповідачу та неналежне виконання відповідачем зобов`язань зі сплати орендної плати, повернення майна з оренди після закінчення строку дії договору оренди та правомірність нарахування неустойки у розмірі подвійної орендної плати за користування майном після закінчення договору оренди.

Між тим, апеляційний господарський суд не погоджується із такими доводами апелянта з таких підстав.

Відповідно до частини 1, 2 статті 13 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" передача об`єкта оренди орендодавцем орендареві здійснюється у строки і на умовах, визначених у договорі оренди.

Орендоване майно (крім таких видів нерухомого майна, як приміщення, частини будівель, споруд, а також іншого окремого індивідуально визначеного майна) включається до балансу орендаря із зазначенням, що це майно є орендованим.

Орендовані приміщення, частини будівель, споруд та інше окреме індивідуально визначене майно залишаються на балансі підприємства чи господарського товариства, створеного у процесі приватизації (корпоратизації), із зазначенням, що це майно передано в оренду, та зараховується на позабалансовий рахунок орендаря із зазначенням, що це майно є орендованим.

Матеріалами справи підтверджується, що 08.02.2013 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Дніпропетровській області та Підприємством громадської організації "Центр соціально-трудової реабілітації та працевлаштування інвалідів Дніпропетровщини" підписаний акт приймання-передачі в оренду нежитлового приміщення площею 77 кв.м будівлі, що знаходиться на балансі Академії митної служби України (на даний час - Університет митної справи та фінансів).

Вказаний акт містить графи для підпису балансоутримувача з метою його узгодження, які взагалі не заповнені та не містять підпису останнього (а.с. 20).

За повідомленням балансоутримувача (Університету митної справи та фінансів) Підприємство громадської організації "Центр соціально-трудової реабілітації та працевлаштування інвалідів Дніпропетровщини" взагалі не користувався нежитловим приміщенням, передбаченим договором, з метою проведення курсів з навчання водіїв та, в свою чергу, протягом навчального періоду це приміщення використовувала Академія митної служби України, а пізніше Університет митної справи та фінансів для проведення навчальних занять, вказане підтверджується звітом про результати перевірки виконання орендарями умов договорів оренди державного майна, що знаходиться в оперативному управлінні Академії митної служби України від 11.11.2013.

Оскільки спірне приміщення знаходиться в оперативному управлінні 3-ї особи, за фактичним використанням якого балансоутримувач здійснює контроль, апеляційний господарський суд погоджується із місцевим господарським судом про прийняття вказаного звіту у якості належного та допустимого доказу на підтвердження невикористання орендарем державного майна.

Враховуючи, що акт приймання-передачі в оренду нежитлового приміщення від 08.02.2013 не містить підпису балансоутримувача щодо узгодження про фактичну передачу спірного майна в оренду, в матеріалах справи відсутні щомісячні акти приймання-передачі майна, підписані орендарем та балансоутримувачем, та передача таких актів орендодавцю, а також містяться докази, надані балансоутримувачем (особою, яка безпосередньо здійснює передачу (допуск) орендаря до орендованого приміщення) про невикористання орендованого приміщення відповідачем, апеляційний господарський суд погоджується із висновком місцевого господарського суду про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення плати за майно, яке фактично не було передано в оренду.

Апеляційний господарський суд відхиляє доводи апелянта про отримання погодження від Державної митної служби (лист від 26.10.2012) та про помилковість посилання суду на приписи частини 4 статті 9 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", оскільки, як правильно зазначено місцевим господарським судом, матеріали справи не містять доказів погодження балансоутримувачем фактичної передачі майна в оренду (в договорі оренди та акті приймання-передачі, копії яких надані безпосереденьо позивачем, графи для підпису балансоутримувача з метою його узгодження, взагалі не заповнені та не містять підпису останнього.

Відповідно до звіту про результати перевірки виконання орендарями умов договорів оренди державного майна, що знаходиться на балансі Академії митної справи від 11.11.2013, Підприємство громадської організації "Центр соціально-трудової реабілітації та працевлаштування інвалідів Дніпропетровщини" не користувався нежитловим приміщенням, передбаченим договором.

За таких обставин апеляційний господарський суд погоджується із місцевим господарського суду про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи встановлені вище обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд відхиляє доводи апелянта, наведені в обґрунтування апеляційної скарги.

Таким чином, апеляційний господарський суд вбачає підстави, передбачені статтею 276 Господарського процесуального кодексу України, для залишення рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги - без задоволення.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

12.06.2019 апелянтом подане клопотання про заміну позивача у справі №904/4587/18 Регіональне відділення Фонду державного майна по Дніпропетровській області на його правонаступника Регіональне відділення Фонду Державного майна по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській області.

Клопотання мотивоване тим, що відповідно до Закону України "Про Фонд державного майна України", Положення про Регіональне відділення Фонду державного майна України та Положення про представництво Фонду державного майна України в районі, місті, затвердженого наказом Фонду державного майна України від 15.05.2012 №678, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.06.2012 за №935/21247, із змінами, та на виконання доручення Прем`єр-міністра України від 13.12.2018 №49773/0/1-18 щодо пріоритетних реформ на 2019 рік, презентованих на першому національному форумі "Партнерство заради розвитку" від 03.12.2018, наказом Фонду державного майна України №39 від 17.01.2019, утворено Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях як юридичну особу публічного права, що розташоване у м. Дніпро, реорганізовано шляхом злиття Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області, Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області, Регіонального відділення Фонду державного майна України по Кіровоградській області; установлено, що Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях є правонаступником майна, прав та обов`язків Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області, Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області, Регіонального відділення Фонду державного майна України по Кіровоградській області.

Відповідно до статті 52 Господарського процесуального кодексу України у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку правонаступник замінив.

Відповідно до Виписки з Єдиного держаного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Регіональне відділення Фонду Державного майна по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській області 23.01.2019 зареєстроване в Єдиному держаному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, про що вчинений запис №0088876.

Враховуючи викладене, апеляційний господарський суд задовольняє клопотання про заміну позивача його правонаступником - Регіональним відділенням Фонду Державного майна по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській області.

Докази, що додані до апеляційної скарги, а саме копії листа Академії митної служби України №11/1-1220 від 26.07.2012, №11.1/6-17/12029 від 26.10.2012, листа Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області №11-02-05673 від 04.10.2012, у відповідності до ч.3 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, апеляційним господарським судом не приймаються, оскільки вони не були подані суду першої інстанції та апелентом не подано доказів неможливості їх подання з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Керуючись ст. 52, ст. 129, ст. 276, ст. 282, ст. 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Замінити позивача у справі №904/4587/18 Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області його правонаступником Регіональним відділенням Фонду Державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській області.

Апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 29.01.2019 у справі №904/4587/18 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 29.01.2019 у справі №904/4587/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя Л.П. Широбокова

(Повний текст постанови складено 06.08.2019).