ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" серпня 2019 р.м. ХарківСправа № 922/3066/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Погорелової О.В

при секретарі судового засідання Федоровій К.О.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, м. Харків
до ФОП Міляніч Вадима Михайловича , м. Харків
про та за зустрічним позовом до про стягнення 39 301,46 грн. ФОП Міляніч Вадима Михайловича , м. Харків Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, м. Харків визнання недійсним договору та застосування наслідків недійсності правочину
за участю представників учасників справи:

позивача по первісному позову (відповідача за зустрічним позовом) - не з`явився

відповідача по первісному позову (позивача за зустрічним позовом) - Мілянич В.М.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - ФОП Міляніч Вадима Михайловича, в якому просить суд стягнути з останнього на свою користь заборгованість у розмірі 29122,22 грн., яка виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань по договору оренди №1985, укладеного між сторонами 13.02.2014, щодо повного та своєчасного внесення орендної плати. Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 10179,24 грн. нарахованої пені. Судові витрати позивач просить суд покласти на відповідача. В якості правових підстав позову позивач посилається на ст. ст. 10, 17, 18, 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", ст. ст. 526, 530 ЦК України.

Ухвалою суду від 14.11.2018 позовна заява була прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

29.11.2018 до суду від ФОП Міляніч Вадима Михайловича надійшла зустрічна позовна заява до Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради про визнання недійсним договору оренди №1985 від 13.02.2014 та застосування наслідків недійсності правочину. Обґрунтовуючи зустрічний позов позивач вказує на те, що спірний договір оренди не підписував та дізнався про його існування вперше.

Ухвалою суду від 17.12.2018 зустрічний позов був прийнятий судом та об`єднаний в одне провадження для спільного розгляду з первісним позовом.

08.01.2019 до суду від Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (далі - УКМП ХМР, позивач по первісному позову, відповідач за зустрічним позовом) надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, в якому останнє проти зустрічного позову заперечує та просить суд відмовити в його задоволенні. Обґрунтовуючи заперечення проти зустрічного позову УКМП ХМР вказує на те, що відповідно до матеріалів орендної справи № 6986 у газеті "Харьковские известия" та на офіційному сайті Харківської міської ради 25.01.2014 було опубліковано оголошення про намір передати в оренду нежитлову будівлю загальною площею 170,0 кв. м. розташована за адресою: м . Харків, вул. Ковпака Сидора, 5-А, літ. "Б-1". Протягом 10 робочих днів після розміщення оголошення Управлінням приймались заяви щодо оренди відповідного майна. ФОП Міляніч В.М. звернувся до Управління комунального майна та приватизації із заявою від 29.01.2014 щодо оренди вказаної будівлі. До заяви додано нотаріально посвідчену копію виписки з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, копії довідки про взяття на облік платників податків, довідки про одержання ідентифікаційного коду, паспорта громадянина України та проект договору оренди. Враховуючи, що на оренду вказаної будівлі надійшла одна заява оформлена належним чином Управлінням комунального майна та приватизації, відповідно до Закону України "Про оренду державного та комунального майна", Порядку передачі в оренду майна, що є у комунальної власності територіальної громади м. Харкова, затвердженого рішенням 11 сесії Харківської міської ради від 16.11.2011 № 492/11 було видано наказ № 103 від 08.02.2014 щодо здійснення заходів по передачі в оренду ФОП Міляніч В.М. нежитлової будівлі загальною площею 170,0 кв.м. розташованої за адресою: вул. Ковпака Сидора,5-А . літ. "Б-1". Управлінням комунального майна та приватизації ФОП Міляніч В.М. направлено лист від 10.02.2014 № 1736 щодо укладання договору оренди на вказане майно та необхідності сплатити до міського бюджету суму у розмірі 5% (8250,00 грн.) від вартості об`єкту оцінки, яка після укладання договору буде зарахована в рахунок орендної плати, а також компенсувати затрати Управління на публікацію оголошення про намір передати майно в оренду. Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради "Про передачу в оренду нежитлових приміщень" від 12.02.2014 № 86 вирішено надати ФОП Міляніч В.М. в оренду нежитлову будівлю загальною площею 170, 0 кв. м. по вул. Ковпака Сидора,5-А , літ. "Б -1 ". ФОП Міляніч В.М. 13.02.2014 сплачено суму у розмірі 8250, 00 грн. Керуючись Законом України "Про оренду державного та комунального майна", відповідно до Порядку передачі в оренду майна, що є комунальною власністю територіальної громади м. Харкова, затвердженого рішенням Харківської міської ради від 16.11.2011 №492/11 та Методики розрахунку орендної плати за майно, що знаходяться в комунальній власності територіальної громади м. Харкова та пропорції її розподілу між Управлінням комунального майна та приватизації департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради та Фізичною особою-підприємцем Міляніч Вадимом Михайловичем укладено договір оренди № 1985 від 13.02.2018 на нежитлову будівлю загальною площею 170,0 кв.м., розташовану за адресою: м. Харків, вул. Ковпака Сидора, 5-А, літ. "Б-1". Підписано акт приймання-передачі. Враховуючи вищенаведене спірний договір оренди № 1985 від 13.02.2018 було укладено повноважними особами з дотриманням норм чинного законодавства. Крім того, ФОП Міляніч В.М. на рахунок Управління комунального майна та приватизації 10.04.2014 було перераховано 173,24 грн. за публікацію оголошення про намір передати майно в оренду. Крім того, ФОП Міляніч В.М. укладено та надано до Управління комунального майна та приватизації договір страхування орендованого майна від 14.04.2014 № 11/1 150135/2115/14. В подальшому Управлінням комунального майна та приватизації направлено лист від 05.05.2015 № 6203 щодо сплати заборгованості з орендної плати у розмірі 2872, 26 грн. та пені станом на 29.04.2015 - 186, 64 грн. Юрисконсультом відділу контролю за використанням комунального майна Управління комунального майна та приватизації, була проведена перевірка орендованого майна ФОП Міляніч В.М. та складено акт від 07.10.2016. Перевіркою встановлено, що орендована будівля не використовується. Санітарно-технічний стан будівлі незадовільний. Договори з комунальними службами не укладені. На 07.10.2016 заборгованість з орендної плати складала 32316,86 грн. Управлінням комунального майна та приватизації на адресу ФОП Міляніч В.М. направлені лист від 25.10.2016 № 17328 про намір розірвати договір оренди у зв`язку з неодноразовим порушенням умов договору оренди, а саме: несвоєчасною та в неповному обсязі сплатою орендної плати, в результаті чого виникла заборгованість, не надані копії договорів на отримання комунальних послуг, узгодження призначення будівлі з органами пожежної безпеки, договору оренди земельної ділянки. 20.01.2017 направлено лист № 1170 про не пролонгацію договору, необхідність сплатити заборгованість з орендної плати та передати будівлю представнику Управління. 15.03.2017 головним спеціалістом - інженером-економістом відділу маркетингу та менеджменту Управління була проведена перевірка орендованого майна та складено акт. В результаті перевірки встановлено, що будівля відкрита та знаходиться в занедбаному стані, будь-якого майна в будівлі не виявлено. Враховуючи викладене, Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна вважає позовні вимоги ФОП Міляніч В.М. про визнання договору оренди недійсним необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню та зумовлений спробою ФОП Міляніч В.М. ухилитися від сплати заборгованості за неналежне виконання зобов`язань по договору оренди від 13.02.2018 № 1985.

Рух справи висвітлено у відповідних ухвалах суду.

12.07.2019 до суду від позивача по первісному позову надійшло клопотання, в якому він просить суд відкласти розгляд справи, оскільки представник позивача по первісному позову не зможе з`явитись у судове засідання 01.08.2019 через відпустку з 16.07.2019 по 12.08.2019 включно.

Розглянувши подане клопотання, суд відмовляє в його задоволенні, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 202 ГПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку у разі першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Всупереч ст.ст. 76, 77 ГПК України, позивачем по первісному позову не надано належних та допустимих доказів на підтвердження, наведених у клопотанні про відкладення розгляду справи, обставин.

Матеріали справи свідчать про те, що позивач по первісному позову був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, проте, не скористався наданим йому процесуальним правом прийняти участь у судовому засіданні.

Приймаючи до уваги, що про дату судового засідання позивача по первісному позову було попереджено заздалегідь, отже, у останнього було достатньо часу для того, щоб належним чином підготуватися до судового засідання та визначитись щодо особи, яка представлятиме його інтереси з урахуванням відомостей про те, що певні обставини можуть перешкодити йому взяти участь у засіданні суду, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи.

При цьому, суд враховує, що згідно положень ст. 195 ГПК України строк розгляду справи по суті становить 30 днів, що, з урахуванням дати початку розгляду справи по суті (04.07.2019) унеможливлює таке відкладення.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень та надано достатньо часу для підготовки до судового засідання тощо. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи.

Отже, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності представника позивача по первісному позову (відповідача за зустрічним позовом) за наявними у ній матеріалами.

При цьому, судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд. Всі ці обставини суд враховує при розгляді справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються первісні та зустрічні позовні вимоги та заперечення проти них, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками справи докази, заслухавши пояснення представника позивача за зустрічним позовом (відповідача по первісному позову), суд дійшов висновку про відмову у задоволенні первісного позову та часткове задоволення зустрічних позовних вимог, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач по первісному позову просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 29122,22 грн., яка виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань по договору оренди №1985, укладеного між сторонами 13.02.2014, щодо повного та своєчасного внесення орендної плати. Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 10179,24 грн. нарахованої пені.

В обґрунтування позову вказує на те, що між ним та ФОП Міляніч Вадимом Михайловичем 13.02.2014 був укладений договір оренди №1985, відповідно до розділу 1 якого, орендодавець (УКМП ХМР) передає, а орендар (ФОП Міляніч В.М. ) приймає в строкове платне користування нежитлову будівлю загальною площею 170,0 кв.м. (технічний паспорт КП "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" інвентарний № 79699 від 15.10.2013), далі "майно", яке належить до комунальної власності територіальної громади м. Харкова, розташоване за адресою: м. Харків, вул. Ковпака Сидора, 5-А, літ. "Б-1" та відображається на обліку управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради. Право на оренду цього майна отримано орендарем на підставі рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 12.02.2014 № 86 "Про передачу в оренду нежитлових приміщень". Майно, яке є предметом цього договору, належить на праві комунальної власності територіальній громаді м. Харкова в особі Харківської міської ради, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 18.04.2005 виданим виконавчим комітетом Харківської міської ради на підставі розпорядження Харківського міського голови від 06.04.2005 за № 819. Майно передається в оренду з метою використання: для розміщення суб`єкта господарювання, що надає побутові послуги населенню.

Факт передачі майна в оренду підтверджується актом приймання-передачі до орендного користування нежитлової будівлі від 13.02.2014.

Проте, ФОП Міляніч В.М. , всупереч умовам договору, вносив орендну плату несвоєчасно та не у повному обсязі, внаслідок чого станом на 13.01.2017 утворилась заборгованість з орендної плати перед позивачем у розмірі 29122,22 грн., заборгованість по пені у сумі 10179,24 грн.

Заперечуючи проти первісного позову, ФОП Міляніч В.М. вказував на те, що спірний договір ним не підписувався та про існування останнього відповідачу по первісному позову нічого не відомо.

Ухвалою господарського суду від 06.02.2019 клопотання позивача за зустрічним позовом про призначення у справі №922/3066/18 судової експертизи було задоволено.

У справі №922/3066/18 була призначена судова почеркознавча експертиза, проведення якої доручено Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса.

На вирішення експертів поставлені наступні питання:

1) чи виконано підпис договору оренди №1985 від 13.02.2014 у розділі "Реквізити сторін" у графі "______В.М. Міляніч " Мілянічом Вадимом Михайловичем ?

2) чи виконано підпис в акті приймання передачі до орендного користування нежитлової будівлі від 13.02.2014 у графі "Будівлю прийняв ______В.М. Міляніч" Мілянічом Вадимом Михайловичем ?

28.05.2019 провідним судовим експертом ХНДІСЕ ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса наданий висновок експерта за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи №3661 за справою №922/3066/18, відповідно до якого підписи від імені Міляніча В.М. в договорі оренди №1985 від 13.02.2014, укладеному між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради та ФОП Міляніч Вадимом Михайловичем , на лицьовий стороні четвертого аркуша документа, в графі "Орендар Фізична особа підприємець Міляніч Вадим Михайлович " в рядку "В.М. Міляніч " та в акті приймання-передачі до орендованого користування нежитлової будівлі від 13.02.2014, в графі "Будівлю прийняв:", в рядку "В.М. Міляніч ", - виконані не Мілянічем Вадимом Михайловичем .

У відповідності до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст. 12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Положення ст. 202 ЦК України передбачають, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст. 627, ч.1 ст. 628 ЦК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3, 5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Положеннями ч. ч. 1, 2, 3 ст. 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно ч. 1 ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Враховуючи фактичні обставини справи та наведені норми законодавства, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення первісного позову, оскільки спірний договір оренди, на який посилається позивач по первісному позову як на підставу виникнення зобов`язань відповідача по первісному позову щодо сплати орендної плати за орендоване приміщення, підписаний не ФОП Міляніч В.М. , а невідомою особою, що в свою чергу дає підстави суду для задоволення зустрічного позову в частині визнання спірного договору оренди недійсним.

Щодо вимог позивача за зустрічним позовом про застосування наслідків недійсності правочину, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Згідно з п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" відповідно до статей 215 та 216 ЦК суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. Вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги в разі нікчемності правочину та наявності рішення суду про визнання правочину недійсним.

Як звісно, наслідки недійсності правочину залежать від того, чи було його виконано. Якщо сторони не приступили до виконання правочину, то він і не підлягає виконанню, тобто жодна із сторін не вправі вимагати його виконання. Якщо ж правочин уже виконано повністю або частково (передане майно, сплачені кошти), то наслідки такі: двостороння реституція, при неможливості повернення відшкодування вартості того, що одержано, за цінами які існують на момент відшкодування, відшкодування збитків, інші правові наслідки, передбачені ЦК України або іншими законами.

Також, у п. 2.15 постанови пленуму ВГС України від 29.05.2013 № 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" зазначено, що наслідки недійсності правочину підлягають застосуванню лише стосовно сторін даного правочину, тому на особу, яка не брала участі в правочині, не може бути покладено обов`язок повернення майна за цим правочином.

Таким чином, суд відмовляє в задоволенні зустрічних позовних вимог про застосування наслідків недійсності правочину.

Щодо інших аргументів сторін, суд зазначає, що вони були досліджені у судовому засіданні та не наводяться в рішенні суду, позаяк не покладаються судом в основу цього судового рішення, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "Серявін проти України", рішення від 10.02.2010).

Відповідно до ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається:

1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін;

2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, витрати по оплаті судового збору, за подання первісного позову у цій справі, покладаються на позивача по первісному позову; за подання зустрічного позову - пропорційно розміру задоволених позовних вимог на обидві сторони; витрати на проведення судової експертизи - на позивача по первісному позову.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 12, 13, 73, 74, 76-79, 91, 129, 232, 233, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні первісного позову відмовити повністю.

Зустрічний позов задовольнити частково.

Визнати недійсним договір оренди №1985 від 13 лютого 2014 року, укладений між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради та ФОП Мілянічем Вадимом Михайловичем .

В решті зустрічного позову - відмовити.

Стягнути з Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (61003, м. Харків, м. Конституції, 16, ) на користь ФОП Міляніча Вадима Михайловича ( АДРЕСА_4 ; ІПН НОМЕР_1 ) - 881,00 грн. судового збору та 10362,00 грн. витрат на проведення експертизи.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ст.ст. 256, 257 ГПК України, рішення може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення, з урахуванням приписів п.п. 17.5 п.17 Перехідних положень ГПК України.

Позивач по первісному позову (відповідач за зустрічним позовом) - Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (61003, м. Харків, м. Конституції, 16, ).

Відповідач по первісному позову (відповідач за зустрічним позовом) - ФОП Міляніч Вадим Михайлович ( АДРЕСА_4 ; ІПН НОМЕР_1 ).

Повне рішення підписано 08 серпня 2019 року.

Суддя О.В. Погорелова