ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" серпня 2019 р.м. ХарківСправа № 922/1624/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Бринцева О.В.

при секретарі судового засідання Гула Д.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" (03039, м. Київ, вул. Голосіївська, 17)
до Акціонерного товариства "Страхова компанія "Мега-Гарант" (61057, м. Харків, вул. Донця-Захаржевського, 6/8)
про стягнення 51.409,63грн.
без повідомлення (виклику) учасників справи

ВСТАНОВИВ:

29.05.2019 ПрАТ "СК "ВУСО" звернулося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до ПАТ "СК "Мега-Гарант", в якій просить суд стягнути з останнього суму страхового відшкодування в розмірі 51.409,63грн. та витрати з оплати судового збору.

В обґрунтування позову вказує на неналежне виконання відповідачем покладеного на нього обов`язку щодо відшкодування збитків в порядку регресу, в якості правових підстав позову вказує на норми статей 625, 993, 998, 1166, 1187 ЦК України, статтю 27 Закону України "Про страхування", статті 22, 29, 34, 36, 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 11.06.2019 позовну заяву прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі №922/1624/19. Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини п`ятої статті 12 ГПК України, враховуючи ціну позову, характер спірних правовідносин та предмет доказування, господарським судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв`язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - для подання відповіді на відзив.

Відповідач у строк, встановлений частиною першою статті 251 ГПК України, відзиву на позов не подав, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами. За висновками суду, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у справі матеріалами.

Згідно з частиною четвертою статті 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд установив наступне.

Між ПрАТ "СК "ВУСО" (Страховик) та гр. ОСОБА_1 (Страхувальник) було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту від 24.01.2018 №4-01 (т. I, а.с. 18-23), предметом якого є майнові інтереси Страхувальника (Вигодонабувача), що не суперечать чинному законодавству України, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом - Mitsubishi Lancer 1.6 Comfort, 2008 року випуску, номер кузову НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 .

Пунктом 4.1. вказаного Договору визначено, що страховими випадками є, зокрема, дорожньо-транспортна пригода (ДТП).

Згідно з пунктом 3.4. Договору строк дії договору встановлено з 08.02.2018 до 07.02.2019 (включно).

12.06.2018 о 17 год. 35 хв. по просп. Ювілейному, 32Б, м. Харків сталася ДТП (зіткнення) за участю автомобілів: ВАЗ 217030, номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 , DAEWOO LANOS, номерний знак НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_3 та MITSUBISHI LANCER, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , що підтверджується Довідкою про дорожньо-транспортну пригоду №304900 (т. I, а.с. 25).

Постановою Московського районного суду м. Харкова від 04.09.2018 у справі №643/8254/18 визнано винним ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 340,00грн. (т. I, а.с. 27).

Цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу ВАЗ 217030, державний номер НОМЕР_3 була застрахована у АТ "СК "Мега-Гарант" за полісом серії АМ №000659248, що підтверджується витягом з веб-сайту МТСБУ (т. I, а.с. 48).

Власник автомобіля марки Mitsubishi Lancer, державний номер НОМЕР_2 , звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування за добровільного страхування наземного транспорту від 24.01.2018 №4-01, в якій просив виплатити суму страхового відшкодування (т. I, а.с.28-30).

Відповідно до рахунку від 19.06.2018 №Ч6-00000288 вартість відновлювального ремонту автомобіля марки Mitsubishi Lancer, державний номер НОМЕР_2 становить 72.280,44грн. (т. I, а.с. 35-36).

Відповідно до умов договору добровільного страхування позивач склав страховий акт від 27.06.2018 №06110-02, згідно з яким пошкодження автомобіля марки Mitsubishi Lancer, державний номер НОМЕР_2 внаслідок ДТП визнано страховим випадком та призначено до виплати страхове відшкодування в загальному розмірі 72.280,44грн. (т. I, а.с. 43-44).

Позивач звернувся до відповідача із регресною вимогою від 26.07.2018 №5973 щодо виплати страхового відшкодування, в якій просив у досудовому порядку відшкодувати 72.280,44грн. Відповіді на вказану вимогу відповідач не надав.

Позивач у позові вказує на те, що виплативши страхове відшкодування ПрАТ "СК "ВУСО" набуло права зворотної вимоги до відповідача у сумі страхового відшкодування в розмірі 51.409,63грн. (з урахуванням фізичного зносу за мінусом франшизи).

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За приписами статті 27 Закону України "Про страхування" та статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача ПрАТ "СК "ВУСО" перейшло право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

За змістом Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (статті 9, 22 - 31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик.

Водночас, зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок.

Пунктом 36.4 статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено право страховика у разі настання страхового випадку здійснювати виплату страхового відшкодування (регламентна виплата безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом «а» пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків.

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля ВАЗ 217030, державний номер НОМЕР_3 , як страхувальника, на момент ДТП була застрахована АТ "СК "Мега-Гарант" за полісом серії АМ №000659248, ліміт за шкоду майну - 100.000,00 грн., франшиза - 2.000,00 грн.

Таким чином, особою, відповідальною за завдані у цьому випадку збитки, відповідно до Закону, у межах, передбачених договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, є відповідач АТ "СК "Мега-Гарант".

Пунктом 22.1 статті 22 Закону передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до статті 29 Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

У разі, якщо цивільно-правова відповідальність особи застрахована, вона відповідає за заподіяну нею шкоду тільки у розмірі, який перевищує ліміт відповідальності страховика. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, та не відшкодовується шкода, пов`язана із втратою товарної вартості транспортного засобу, ці втрати підлягають відшкодуванню за рахунок особи, з вини якої заподіяна шкода.

Враховуючи положення вищевказаних правових норм, господарський суд дійшов висновку, що факт події, вина та заподіяння шкоди підтверджено судовими рішеннями, розмір заподіяної і відшкодованої шкоди підтверджений страховим актом і платіжним дорученням, своєчасне звернення - заявою про сплату страхового відшкодування з відміткою про одержання відповідачем.

Всупереч вимог статей 13, 74 ГПК України (судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій) доказів на спростування наведеного відповідачем не надано.

Щодо цього питання в постанові від 05.06.2018 у справі №910/7449/17 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що з виконанням страховиком на підставі договору добровільного майнового страхування обов`язку з відшкодування на користь потерпілого завданої йому внаслідок ДТП шкоди відповідно до статті 512 ЦК України відбувається виключно заміна кредитора як сторони у вже існуючих правовідносинах, тому перехід прав кредитора від потерпілого до страховика за договором добровільного майнового страхування не зумовлює виникнення нових зобов`язань винуватця та страховика за договором (полісом).

У зв`язку з цим суд приходить до висновку про наявність у справі достатніх правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача страхового відшкодування в розмірі 51.409,63грн.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується статтею 129 ГПК України, у зв`язку з чим, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача в розмірі 1.921,00грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 124, 129-1 Конституції України, ст.ст. 1, 4, 20, 73, 74, 76-79, 86, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Страхова компанія "Мега-Гарант" (61057, м. Харків, вул. Донця-Захаржевського, буд. 6/8, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" (03150, місто Київ, вул. Казимира Малевича, буд. 31, ) суму страхового відшкодування в розмірі 51.409,63грн. та витрати з оплати судового збору в розмірі 1.921,00грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суду Харківської області протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено "06" серпня 2019 р.

Суддя О.В. Бринцев