ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2019 року м. ОдесаСправа № 915/824/18

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Лавриненко Л.В.

суддів Аленіна О.Ю., Філінюка І.Г.

секретар судового засідання - Безпалюк А.В.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Комунального підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» м. Миколаїв

на рішення Господарського суду Миколаївської області від 17.05.2019 р.

по справі № 915/824/18

за позовом фізичної особи - підприємця Салошина Олексія Володимировича м. Миколаїв

до Комунального підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» м. Миколаїв

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Управління комунального майна Миколаївської міської ради

про усунення перешкод у користуванні орендованим майном

суддя суду першої інстанції: Давченко Т.М.

час та місце ухвалення рішення: 17.05.2019 р., м. Миколаїв, вул. Адміральська, 22, Господарський суд Миколаївської області,

повний текст складено та підписано: 25.05.2019 р.

за участю представників сторін:

від Комунального підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» м. Миколаїв: Косенчук С.І.

від фізичної особи - підприємця Салошина Олексія Володимировича м. Миколаїв: Іванова Н.М., Терещенко М.Г.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Південно - західного апеляційного господарського суду від 09.07.2019 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» м. Миколаїв на рішення Господарського суду Миколаївської області від 17.05.2019 р. по справі № 915/824/18 та призначено її до розгляду на 31.07.2019 р. на 11:00 год.

Ухвалою Південно - західного апеляційного господарського суду від 31.07.2019 оголошено перерву в судовому засіданні по справі № 915/824/18 до 08.08.2019 р. до 14:30 год.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Апеляційна скарга Комунального підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» м. Миколаїв розглянута в межах процесуального строку, встановленого ч. 1 ст. 273 ГПК України.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 17.05.2019 р. позов фізичної особи-підприємця Салошина Олексія Володимировича задоволено частково; визнано незаконними дії Комунального підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс», які полягають у блокуванні доступу фізичній особі-підприємцю Салошину Олексію Володимировичу до майна, орендованого за договором оренди індивідуально визначеного майна від 01.08.2016 № 115; зобов`язано Комунальне підприємство Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс», вул. Андрєєва-Палагнюка, 17, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код 03328468, усунути перешкоди у користуванні фізичною особою-підприємцем Салошиним Олексієм Володимировичем , майном, орендованим відповідно до договору оренди індивідуально визначеного майна від 01.08.2016 № 115: воротами, кіоском металевим (інвентарний номер 296) та асфальтовим замощенням площею 226 кв.м. (інвентарний номер 238), яке розміщене за адресою: вул. Будівельників, 22, м. Миколаїв, на території енергогосподарства ТП-2, шляхом надання вільного доступу до указаного майна, а саме зняти замки з орендованих воріт. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що матеріалами справи і поясненнями представників сторін підтверджується недопуск представниками відповідача представників підприємця Салошина О.В. до орендованого останнім майна шляхом навішення замків на орендовані ворота, і ці перешкоди тривають з 31.05.2018 по даний час. З огляду на необхідність подальшого (під час дії договору оренди) захисту прав позивача від того ж самого порушення з боку КП ММР «Миколаївелектротранс», суд визнав обґрунтованими вимоги позивача про визнання незаконними дій КП ММР «Миколаївелектротранс» щодо блокування доступу до орендованого майна та про зобов`язання КП ММР «Миколаївелектротранс» усунути перешкоди у користуванні позивачем орендованим майном шляхом надання до цього майна вільного доступу, а саме, зняття замків з орендованих воріт.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача усунути перешкоди в користуванні позивачем орендованим майном шляхом відновлення системи зовнішнього освітлення автостоянки для тимчасового зберігання автотранспорту, то її суд такою, що не підлягає задоволенню, оскільки ні договір оренди, ні інші документи, які містяться в матеріалах справи, не свідчать про те, що указана система освітлення входить до складу орендованого позивачем майна або її відновлення може певним чином сприяти усуненню перешкод у користуванні орендованим майном. Більше того, матеріали справи не містять і доказів права власності підприємця Салошина на згадану систему зовнішнього освітлення та передачі її КП ММР «Миколаївелектротранс».

Не погодившись з рішенням Господарського суду Миколаївської області від 17.05.2019 р. у справі № 915/824/18, Комунальне підприємство Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» м. Миколаїв оскаржило його до Південно - західного апеляційного господарського суду.

Комунальне підприємство Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» вважає рішення суду першої інстанції незаконним та необгрунтованим в частині визнання незаконними дій Комунального підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс», які полягають у блокуванні доступу фізичній особі-підприємцю Салошину О.В. до майна, орендованого за договором оренди індивідуально визначеного майна від 01.08.2016 № 115, та зобов`язання Комунального підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» усунути перешкоди у цим майном.

Як зазначає Комунальне підприємство Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс», на момент прийняття оскаржуваного судового рішення Інгульським відділом поліції здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002236 від 01.06.2018р. за фактом незаконних дій КП ММР «Миколаївелектротранс» відносно орендованого ФОП Салошиним О.В. майна. Посадовим особам КП ММР «Миколаївелектротранс» не повідомлено про підозру щодо визнання незаконними дій КП ММР «Миколаївелектротранс», досудове розслідування триває. Таким чином, вирішуючи питання щодо визнання незаконними дій КП ММР «Миколаївелектротранс», суд підмінив собою правоохоронний орган, вийшов за межі своєї компетенції та встановив факт, який на даний час є предметом розслідування Інгульським відділом поліції у кримінальному провадженні № 0002236 від 01.06.2018р.

Комунальне підприємство Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» зазначає, що судом не було прийнято до уваги, що територія ТП-2 є джерелом підвищеної небезпеки, оскільки на території ТП-2 прокладено 2 високовольтних електрокабеля напругою 6000 В та 14 електрокабелів напругою 600 В, тому на території ТП-2 неможливо розміщення автостоянки та виконання інших заходів з розміщення вантажів.

Комунальне підприємство Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» стверджує, що не перешкоджає позивачу у користуванні орендованим майном, а здійснює охорону майна КП ММР «Миколаївелектротранс», яке перебуває у нього на балансі і розташоване на території ТП- 2 за адресою: м. Миколаїв, вул. Будівельників, 22. Крім того, позивачем не обґрунтовано та не доведено, у який саме спосіб відповідачем здійснюється перешкоджання у користуванні орендованим майном.

На думку Комунального підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» договірні правовідносини щодо оренди індивідуально визначеного майна, які виникли між ФОП Салошиним О.В. та відповідачем на підставі договору оренди № 115 від 01.08.2016 р., станом на 01.07.2018 р. фактично припинили своє існування за взаємною згодою сторін.

Комунальне підприємство Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс», в апеляційній скарзі, також зазначило, що вимога позивача усунути перешкоди у користуванні орендованим майном шляхом надання вільного доступу: зняти замки з орендованих воріт та відновити систему зовнішнього освітлення автостоянки для тимчасового зберігання автотранспорту та живлення є сама по собі незаконною та не відповідає критерію належного способу захисту порушених прав позивача в силу того, що зазначена територія енергогосподарства ТП-2 перебуває на балансі КП ММР «Миколаївелектротранс» та використовується підприємством в його господарській діяльності.

Вимога позивача зобов`язати Комунальне підприємство Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» зняти замки з раніше орендованих воріт та надати вільний доступ на територію ТП-2, на якій перебуває і майно відповідача, порушує права відповідача, оскільки з означеній території перебуває майно відповідача, яке потребує обслуговування, збереження та охорони.

Наведені обставини, на думку Комунального підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс», є підставою для скасування рішення Господарського суду Миколаївської області від 17.05.2019 р. у справі № 915/824/18.

Фізична особа - підприємець Салошин Олексій Володимирович в наданому відзиві на апеляційну скаргу проти доводів апеляційної скарги заперечує, вважає, що рішення Господарського суду Миколаївської області є законним та обґрунтованим.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доводи та заперечення учасників справи, суд апеляційної інстанції зазначає про наступне.

Як встановлено місцевим господарським судом, і ці обставини підтверджуються матеріалами справи, 01.08.2016 р. між фізичною особою - підприємцем Салошиним Олексієм Володимировичем (Орендар) та Комунальним підприємством Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» (Орендодавець) укладено договір оренди окремого індивідуально визначеного майна.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1.2. Договору, Орендодавець передає, а Орендар приймає в тимчасове платне користування окреме індивідуально визначене майно: ворота, кіоск металевий (інвентарний номер 296), асфальтове замощення площею 226 кв.м, (інвентарний номер 238), (далі - майно), що розміщено за адресою: м. Миколаїв, вул . Будівельників, 22, на території енергогосподарства ТП-2.

Згідно п. 1.3. Договору, майно передається в оренду з метою використання під автостоянку для тимчасового зберігання транспортних засобів.

Як передбачено п.п. 1.4.-1.5. Договору, передача майна в оренду здійснюється за актом приймання-передачі; умовою передачі майна в оренду є укладання сторонами «Угоди на компенсування орендарем земельного податку, яка є невід`ємною частиною даного Договору; договір, укладений без зазначеної Угоди, є нікчемним.

Пунктом 2.1. Договору передбачено, що Орендар вступає у строкове платне користування майном у строк, вказаний в договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього Договору та акту приймання-передачі майна.

Відповідно до п. 2.4. Договору, майно, що орендується, повинно бути передане Орендодавцем та прийняте Орендарем протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту набрання чинності цим Договором.

Згідно пунктів 3.1.-3.2. Договору, місячна орендна плата визначається на підставі Положення про оренду комунальної власності територіальної громади міста Миколаєва, затвердженого рішенням міської ради від 20.10.2011 за № 10/15, з урахуванням змін, затверджених рішенням міської ради від 17.10.2013 за № 33/20 і складає, з урахуванням ПДВ, за перший місяць оренди 476,25 грн. Місячна орендна плата підлягає в подальшому індексації в залежності від рівня індексу інфляції у відповідності з чинним законодавством України; орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

Як передбачено пунктами 4.1. та 5.1. Договору, Орендодавець має право, зокрема, виступати ініціатором щодо внесення змін чи доповнень до цього Договору або розірвання у випадках, передбачених чинним законодавством та цим Договором, а Орендар - використовувати орендоване майно відповідно до його призначення та умов цього договору.

Пунктами 7.4. та 7.5. Договору передбачено, що Договір може бути розірваний достроково за згодою Сторін; одностороння відмова від договору не допускається.

Відповідно до п. 8.2. Договору, зміни та доповнення до цього Договору вносяться за погодженням сторін, при письмовому попередженні ініціатором внесення змін іншої сторони, шляхом підписання додаткових угод; зміни та доповнення, що пропонується внести, розглядаються протягом 10 днів з дати їх подання до розгляду іншою стороною.

Як передбачено п. 6.3. Договору, усі спірні питання вирішуються сторонами шляхом переговорів, а при недосягненні згоди - в судовому порядку за місцем знаходження орендованого майна.

Строк дії Договору оренди складає з 01 серпня 2016 року по 01 липня 2019 року включно; договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами (п. 7.1. Договору).

01.02.2018 р. між Фізичною особою - підприємцем Салошиним Олексієм Володимировичем (Орендар) та Комунальним підприємством Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» (Орендодавець) укладено Додаткову угоду до договору оренди окремого індивідуально визначеного майна від 01.08.2016 р., якою підпункт 2 пункту 1.2 договору викладено в наступній редакції:

- вартість майданчику тимчасового зберігання автотранспорту відщповідно до висновків експерта ТОВ «Експерт-Юг» від 31.01.2018 року становить 39796,00грн.;

- вартість воріт металевих відповідно до висновків експерта ТОВ «Експерт-Юг» від 31.01.2018 року становить 1018,00грн.;

- вартість кіоску металевого відповідно до висновків експерта ТОВ «Експерт-Юг» від 31.01.2018 року становить 2304,00грн.

Також, означеною додатковою угодою від 01.02.2018 р. сторони виклали п. 7.1. договору в наступній редакції:

Строк дії договору оренди складає з 01.02.2018 року по 01.01.2021 року включно. Договір оренди набирає чинності з моменту його підписання сторонами.

Колегією суддів апеляційного господарського суду встановлено, що в матеріалах справи міститься акт прийняття-передачі орендованого майна від 01.08.2016 р., який підписаний Орендодавцем - директором Комунального підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» ОСОБА_5 , та Орендарем - Салошиним О.В. , підписи скріплені печатками сторін.

Відповідно до зазначеного акту прийняття-передачі орендованого майна від 01.08.2016 р., ФОП Салошину О.В. в користування передано окреме індивідуально визначене майно, яке розміщене за адресою: м. Миколаїв, вул. Будівельників, 22 , на території енергогосподарства ТП-2:

- ворота,

- кіоск металевий (інвентарний номер 296),

- майданчики для зберігання транспортних засобів площею 395 кв.м. з частиною асфальтового замощення орієнтовною площею 226 кв.м. (інвентарний номер 296).

В акті також зазначено, що розмір площі асфальтового замощення встановлюється Схемою розміщення майданчиків для зберігання транспортних засобів, за умови збереження внутрішніх проїздів (роз`їздів) автотранспорту та з можливістю використання обох воріт для забезпечення норм пожежної безпеки, яка зберігається у Орендодавця.

На виконання умов Договору оренди окремого індивідуально визначеного майна від 01.08.2016 року укладено договір від 01.08.2016 р. № 52, предметом якого є компенсація ФОП Салошиним О.В. витрат Комунальному підприємству Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» по сплаті податку на землю за земельну ділянку, що використовується згідно договору оренди.

В подальшому між Комунальним підприємством Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» та ФОП Салошиним О.В. укладено договір про відшкодування комунальних послуг від 01.02.2018 р., за умовами якого ФОП Салошин О.В. зобов`язався відшкодовувати відповідачу витрати за спожиту електроенергію, згідно показників лічильника та діючих тарифів.

Під час дії договору оренди Комунальним підприємством Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» направлено ФОП Салошину О.В. лист від 23.05.2018 р. № 929, яким повідомлено про те, що підприємство має намір використовувати майно, орендоване ФОП Салошиним О.В. за договором оренди, для власних потреб, у зв`язку з чим дію договору оренди припинено з 01.06.2018 р. в порядку п. 7.4 договору, який передбачає розірвання договору за взаємною згодою сторін.

Листом від 31.05.2018 р. № 983 Комунальне підприємство Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» повідомило ФОП Салошина О.В. про розірвання договору оренди окремого індивідуально визначеного майна від 01.08.2016 з моменту отримання позивачем цього повідомлення у зв`язку з тим, що договір не міг бути укладеним; викладене відповідач мотивував тим, що підприємство є джерелом підвищеної небезпеки, так як його діяльність пов`язана з використанням ліній електромереж високої напруги 6000 Вт, а тому знаходження на території підприємства тягових підстанцій та транспортних засобів сторонніх осіб - заборонено.

31.05.2018 р. ФОП Салошин О.В. звернувся до Ленінського ВП ГУ НП в Миколаївській області із заявою на неправомірні дії працівників Комунального підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс», які заблокували доступ до орендованого майна та фактично припинили господарську діяльність ФОП Салошина О.В.

01.06.2018 р. внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань і відкрито кримінальне провадження за № 0002236, що підтверджується поданою позивачем копією витягу з ЄРДР.

В матеріалах справи також міститься протокол опитування потерпілого, свідків та інших осіб за їх згодою згідно п. 7 ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 02.07.2018 р.. згідно якого адвокатом позивача ОСОБА_6 проведено опитування ОСОБА_7 , який працював охоронцем орендованого позивачем майна.

Як вбачається з означених документів, 31.05.2018 р. працівниками Комунального підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» заблоковано позивачу доступ до орендованого ним майна шляхом навішення замків на орендовані позивачем ворота та недопуску представників позивача до орендованого майна, чим унеможливлено здійснення господарської діяльності ФОП Салошина О.В .

До позовної заяви ФОП Салошина О.В. надані адвокатські запити від 01.06.2018, 11.06.2018, 12.06.2018, 26.06.2018, які направлялись Комунальному підприємству Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» для з`ясування правової позиції останнього щодо спірного питання та його мирного врегулювання, а також щодо нормативно - правового акту, яким передбачене посилання на об`єкт підвищеної небезпеки як на підставу для односторонньої відмови від договору оренди; серед іншого, викладалося прохання про припинення працівниками відповідача перешкоджання в здійсненні ФОП Салошиним О.В. підприємницької діяльності.

На адвокатські запити Комунальним підприємством Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» надані відповіді, викладені в листах від 11.06.2018 № 1068, від 15.06.2018 № 1101; від 29.06.2018 № 118, в яких відповідач, послаючись на постанову Кабінету Міністрів України від 28.08.2013 № 808 «Про затвердження переліку видів діяльності та об`єктів, що становлять підвищену екологічну небезпеку», зазначив, що підстанції напругою 300 кВт і більше відносяться до об`єктів підвищеної небезпеки; крім того, відповідач виклав позицію, що орендоване позивачем майно нерозривно пов`язане з територією підстанції, а тому також є джерелом підвищеної небезпеки, і допуск до цих об`єктів сторонніх осіб заборонений. Відповідач також зазначив, що, ні в договорі оренди, ні в будь-яких інших документах не зазначено, що ФОП Салошин О.В. передав відповідачу власну систему зовнішнього освітлення та електричні дроти, а також не визначено обов`язок відповідача відповідати за схоронність цього майна.

Крім того в листах № 1169 від 26.06.2018 р. та № 1185 від 29.06.2018 р. Комунальне підприємство Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» вимагало у позивача, у зв`язку з припиненням між ними орендних правовідносин, негайно повернути відповідачу ключі від кіоску металевого та забрати з цього кіоску всі свої речі; відповідач повідомив, що в іншому випадку всі речі ФОП Салошина О.В. будуть передані на відповідальне зберігання іншій особі.

05.07.2018 ФОП Салошин О.В. звернувся до Комунального підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» з претензійним листом, в якому просив останнього усунути перешкоди у користуванні ФОП Салошиним О.В. орендованим майном відповіднодно до Договору оренди індивідуально визначеного майна від 01 серпня 2016 року, шляхом надання вільного доступу: зняття замків з орендованих воріт та відновити систему зовнішнього освітлення автостоянки для тимчасового зберігання автотранспорту.

Вказаний претензійний лист від 05.07.2018 Комунальним підприємтвом Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» отриманий - 05.07.2018 (вх. № 804), що підтверджується вхідним штампом про реєстрацію вхідної кореспонденції, однак залишений без виконання.

Зазначені дії відповідача, а саме вчинення перешкод у користуванні ФОП Салошиним О.В. орендованим майном стали підставою для звернення до Господарського суду Миколаївської області з позовом до Комунального підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» в порядку ст. 391 ЦК України, про усунення перешкод у користуванні ним орендованим за укладеним з КП ММР «Миколаївелектротранс» договором від 01.08.2016 оренди окремого індивідуально визначеним майном: воротами, кіоском металевим та асфальтовим замощенням площею 226 кв.м., розміщеними за адресою: вул. Будівельників, 22, м. Миколаїв, посилаючись на те, що відповідачем у порушення договору оренди заблоковано доступ до вищевказаного орендованого майна шляхом навішення замків на орендовані ворота та знищення системи зовнішнього освітлення автостоянки, що знаходилася на орендованому асфальтовому замощенні.

До розгляду справи по суті підприємцем Салошиним О.В. подано заяву від 02.10.2018 р., зареєстровану в суді в той же день за вх. № 12756/18, про зміну предмета позову, в якій викладено такі вимоги:

« 1.Визнати дії КП ММР «Миколаївелектротранс», які полягають у блокуванні доступу ФОП Салошину Олексію Володимировичу до орендованого майна, згідно Договору оренди індивідуально визначеного майна № 115 від 01 серпня 2016 року - незаконними;

2.Зобов`язати КП ММР «Миколаївелектротранс» усунути перешкоди у користуванні фізичною особою-підприємцем Салошиним Олексієм Володимировичем орендованим майном - воротами, кіоском металевим (інвентарний номер 296), асфальтовим замощенням площею (інвентарний номер 238), яке розміщене за адресою: м . Миколаїв, вул. Будівельників, 22 , на території енергогосподарства Тп-2 відповідно до Договору оренди індивідуально визначеного майна № 115 від 01 серпня 2016 року, шляхом надання вільного доступу: зняти замки з орендованих воріт та відновити систему зовнішнього освітлення автостоянки для тимчасового зберігання автотранспорту;

3.Зобов`язати КП ММР «Миколаївелектротранс» врахувати сплачену ФОП Салошиним Олексієм Володимировичем відповідно до умов договору оренди окремого індивідуально визначеного майна № 115 від 01 серпня 2016 року орендну плату та компенсацію земельного податку з 01 червня 2018 року, в рахунок сплачених за майбутні періоди».

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 02.10.2018 р. по справі № 915/824/18 повернуто без розгляду заяву фізичної особи - підприємця Салошина Олексія Володимировича , зареєстровану в суді 02.10.2018 за № 12756/18, в частині вимог, а саме: « 3.Зобов`язати КП ММР «Миколаївелектротранс» врахувати сплачену ФОП Салошиним Олексієм Володимировичем відповідно до умов договору оренди окремого індивідуально визначеного майна № 115 від 01 серпня 2016 року орендну плату та компенсацію земельного податку з 01 червня 2018 року, в рахунок сплачених за майбутні періоди».

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків відповідно до частини другої статті 11 Цивільного кодексу України є, зокрема, договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Як передбачено ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За своїм змістом та правовою природою укладений сторонами договір оренди окремого індивідуально визначеного майна від 01.08.2016 є договором оренди (найму), який підпадає під правове регулювання глави 58 Цивільного кодексу України та глави 30 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України, яка кореспондується зі ст. 283 Господарського кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

У відповідності до ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Як зазначено ч.ч. 1-3 ст. 291 Господарського кодексу України, одностороння відмова від договору оренди не допускається. Договір оренди припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу (приватизації) об`єкта оренди; ліквідації суб`єкта господарювання-орендаря; загибелі (знищення) об`єкта оренди. Договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу.

Підставами для розірвання договору найму за вимогою наймодавця є випадки, якщо: наймач користується річчю всупереч договору або призначенню речі; наймач без дозволу наймодавця передав річ у користування іншій особі; наймач своєю недбалою поведінкою створює загрозу пошкодження речі; наймач не приступив до проведення капітального ремонту речі, якщо обов`язок проведення капітального ремонту був покладений на наймача, а за вимогою наймача - випадки, якщо: наймодавець передав у користування річ, якість якої не відповідає умовам договору та призначенню речі; наймодавець не виконує свого обов`язку щодо проведення капітального ремонту речі (ст.ст. 783-784 ЦК України).

Відповідно до ст. 188 Господарського кодексу України, зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду. Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Статтею 654 Цивільного кодексу України передбачено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Господарським законодавством встановлено вичерпний перелік підстав для розірвання договору оренди:

1) розірвання за згодою сторін, і в такому випадку підлягають застосуванню приписи ч. 1 ст. 654 ЦК України щодо форми відповідної угоди сторін;

2) дострокове розірвання договору на вимогу однієї із сторін з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу.

З урахуванням викладеного, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що зазначені відповідачем обставини, зокрема, намір Комунального підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» використовувати орендоване ФОП Салошиним О.В. майно, та посилання на те, що підприємство є джерелом підвищеної небезпеки і знаходження на території підприємства тягових підстанцій та транспортних засобів сторонніх осіб заборонене, - не є передбаченими законодавством підставами для розірвання договору оренди в односторонньому порядку; такі підстави не передбачені і умовами договору оренди, у зв`язку з чим відповідні твердження відповідача правомірно відхилені судом.

З цих же підстав відхиляються і твердження Комунального підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» про неналежне виконання Фізичною особою - підприємцем Салошиним О.В. обов`язків за договором оренди, зокрема, ненадання відповідачу страхових документів у порядку п. 5.1 договору; самовільне використання більшої площі асфальтового замощення, ніж передана підприємцю в оренду за договором.

Посилання Комунального підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» на те, що договірні правовідносини щодо оренди індивідуально визначеного майна, які виникли між ФОП Салошиним О.В. та відповідачем на підставі договору оренди від 01.08.2016 р. станом на 01.07.2018 р. фактично припинили своє існування за взаємною згодою сторін колегія суддів апеляційного господарського суду вважає безпідставни виходячи з наступного.

Як передбачено п. 8.2. Договору, зміни та доповнення до цього Договору вносяться за погодженням сторін, при письмовому попередженні ініціатором внесення змін іншої сторони, шляхом підписання додаткових угод.

Як встановлено статтею 654 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Комунальним підприємством Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» не надано належних та обгрунтованих доказів припинення орендних відносин між Фізичною особою - підприємцем Салошиним О .В. та Комунальним підприємством Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» за договором оренди окремого індивідуально визначеного майна від 01.08.2016 р., відповідно до норм діючого законодавства та умов договору.

Крім того, матеріали справи не містять доказів погодження фізичною особою - підприємцем Салошиним О.В. розірвання договору оренди окремого індивідуально визначеного майна від 01.08.2016 р., а навпаки зі змісту наявних в матеріалах справи адвокатських запитів та претензійних листів вбачається бажання позивача продовжувати договірні відносини.

Колегія суддів апеляційного господарського суду звертає увагу, що в жовтні 2018 року Управління комунального майна Миколаївської міської ради звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовом до Комунального підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» та Фізичної особи-підприємця Салошина Олексія Володимировича про визнання недійсним договору оренди окремого індивідуально визначеного майна від 01.08.2016 р. №115 та додаткової угоди до договору оренди від 01.02.2018 через їх невідповідність вимогам чинного законодавства.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 06.03.2019 у справі №915/1165/18 позовну заяву Управління комунального майна Миколаївської міської ради залишено без розгляду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з неподанням позивачем витребуваних судом документів.

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що матеріалами справи не підтверджено та Комунальним підприємством Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» та Управлінням комунального майна Миколаївської міської ради не доведено, що договір оренди окремого індивідуально визначеного майна від 01.08.2016 р. укладений з порушенням вимог законодавства (без узгодження з Управлінням, у формі, що не відповідає типовій формі договорів оренди, затвердженій Положенням, тощо), а також, що договір розірвано в будь-який із передбачених цим договором або законодавством шляхів (з моменту укладення додаткової угоди про розірвання договору оренди або з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням); не подано відповідних доказів припинення договору оренди в порядку, передбаченому ст. 291 ГК України.

Натомість, на даний час договір оренди є чинним та, відповідно, обов`язковим до виконання його сторонами. Відповідач чинить позивачу перешкоди у користуванні орендованим майном шляхом блокування доступу до цього майна, а саме, шляхом навішення замків на орендовані ворота, внаслідок чого унеможливлений прохід та проїзд до орендованого кіоску та асфальтового замощення. Викладене підтверджується зазначеними вище документами, поясненнями представника позивача, та не спростовано відповідачем.

Види речових прав на чуже майно визначені статтею 395 ЦК України, у якій також передбачено, що законом можуть бути встановлені інші речові права на чуже майно.

За змістом статті 396 цього ж Кодексу особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.

Тобто орендареві забезпечується захист його права на майно, одержане ним за договором оренди, нарівні із захистом, встановленим законодавством щодо захисту права власності.

Відповідно до частини першої статті 316, частини першої статті 317 та частини першої статті 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За приписами статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із частиною першою статті 321 цього ж Кодексу право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Водночас за змістом статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У розумінні приписів наведеної норми право власності може бути також порушене без безпосереднього вилучення майна у власника. Власник у цьому випадку має право вимагати захисту свого права і від особи, яка перешкоджає його користуванню та розпорядженню своїм майном, тобто може звертатися до суду з негаторним позовом.

Звернутися з негаторним позовом може власник або титульний володілець, у якого знаходиться річ, щодо якої відповідач ускладнює здійснення повноважень користування або розпорядження, а відповідачем - лише та особа, яка перешкоджає позивачеві у здійсненні його законного права користування чи розпорядження річчю.

Підставою для подання негаторного позову є вчинення третьою особою перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном. Однією з умов подання такого позову є триваючий характер правопорушення і наявність його в момент подання позову. Характерною ознакою негаторного позову є протиправне вчинення перешкод власникові у реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном.

Враховуючи вищевикладене, вимоги позивача про зобов`язання Комунального підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» про усунення перешкод у користуванні позивачем орендованим майном шляхом надання до цього майна вільного доступу, а саме, зняття замків з орендованих воріт є обгрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

В частині вимог фізичної особи - підприємця Салошина О.В. про визнання незаконними дій Комунального підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс», які полягають у блокуванні доступу фізичній особі-підприємцю Салошину Олексію Володимировичу до майна, орендованого за договором оренди індивідуально визначеного майна від 01.08.2016 № 115, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає наступне.

Особа, яка звертається до господарського суду з позовом, самостійно обирає спосіб захисту, визначає відповідача, предмет та підстави позову та зазначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов.

Згідно з положеннями ст.ст. 2, 4, 5 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України підставою для захисту цивільного права чи охоронюваного законом інтересу є його порушення, невизнання чи оспорення. Отож, задоволення судом позову можливе лише за умови доведення позивачем, відповідно до вимог процесуального законодавства, обставин щодо наявності у нього відповідного права (охоронюваного законом інтересу), а також порушення (невизнання, оспорення) зазначеного права відповідачем з урахуванням належності обраного способу судового захисту.

Під захистом цивільних прав розуміється передбачений законодавством засіб, за допомогою якого може бути досягнуте припинення, запобігання, усунення порушення права, його відновлення і (або) компенсація витрат, викликаних порушенням права.

Обраний спосіб захисту має безпосередньо втілювати мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту, тобто мати наслідком повне припинення порушення його прав та охоронюваних законом інтересів.

Належний спосіб захисту, виходячи із застосування спеціальної норми права, повинен забезпечити ефективне використання даної норми у її практичному застосуванні - гарантувати особі спосіб відновлення порушеного права або можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Вимогу про визнання незаконними дій Комунального підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» позивач обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем своїх обов`язків за договором оренди, які полягають у блокуванні доступу ФОП Салошину О.В. до орендованого майна.

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що вимога про визнання незаконними дій суб`єкта договірних відносин по своїй суті є вимогою про встановлення обставин та надання їм правової оцінки, як неналежного виконання зобов`язання учасником господарської діяльності. Таким чином, звертаючись до суду з вимогою щодо визнання незаконними дій Комунального підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс», позивач фактично просить установити певні обставини, які, за його твердженнями, відбулись у минулому, та надати їм правову оцінку, а саме неналежному виконанню відповідачем своїх зобов`язань за договором.

Законом не передбачений такий спосіб захисту цивільних прав або інтересів, як визнання незаконною дії суб`єкта цивільних правовідносин, адже задоволення відповідної вимоги не призводить до захисту прав, а лише може бути використане для захисту інших прав або інтересів. Тому встановлення певних обставин не є належним способом захисту права та охоронюваного законом інтересу, оскільки, розглядаючи таку вимогу, суд не здійснює захисту прав та охоронюваних законом інтересів учасників господарських відносин.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку відмовити у задоволенні позовних вимог в частині визнання дій Комунального підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» незаконними.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

В силу приписів п. 4 ч. 1 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладені обставини та приписи наведених норм, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення Господарського суду Миколаївської області від 17.05.2019 р. по справі № 915/824/18 щодо визнання незаконними дії Комунального підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення в цій частині.

Відповідно до п. 2 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Позовні вимоги фізичної особи - підприємця Салошина О.В. складались з двох вимог немайнового характеру, які оплачені останнім судовим збором в сумі 3 524 грн. (квитанція від 30.07.2018 р. № ПН 418 на суму 1762 грн., та від 18.09.2018 р. № ПН 613).

В силу приписів п. 4 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господадарського суду апеляційної скарги на рішення суду судовий збір сплачується у розмірі 150 % ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Як вбачається з платіжного доручення від 22.07.2019 р. № 2946 при поданні апеляційної скарги Комунальне підприємство Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» сплатило судовий збір в сумі 2643 грн., тобто 150 % ставки судового збору за одну вимогу немайнового характеру.

Разом із тим, належна до сплати сума судового збору за подання до суду апеляційної скарги на рішення Господарського суду Миколаївської області від 17.05.2019 р. у справі № 915/824/18 повинна складати 5 286 грн.

Отже, недоплачена відповідачем, сума судового збору складає 2643 грн. і має бути стягнута в дохід Державногго бюджету України.

З огляду на викладене, розподіл судових витрат по сплаті судового збору повинен здійснюватися наступним чином:

- фізична особа - підприємець Салошин О.В. має нести витрати по сплаті судового збору в сумі 1762 грн. (за розгляд справи судом першої інстанції), 2643 грн. (за перегляд справи судом апеляційної інстанції) - за розгляд вимоги немайнового характеру про визнання незаконними дій Комунального підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» (у задоволенні цієї вимоги судом апеляційної інстанції відмовлено);

- Комунальне підприємство Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» має нести витрати по сплаті судового збору за розгляд вимоги немайнового характеру про зобов`язання усунути перешкоди у користуванні майном в сумі 1762 грн. (за розгляд справи судом першої інстанції) і 2643 грн. (за перегляд справи судом апеляційної інстанції).

З огляду на те, що при поданні апеляційної скарги судовий збір Комунальним підприємством Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» був сплачений не в поновному обсязі, і розмір недоплати складає 2643 грн., цю суму належить стягнути з відповідача в дохід Державного бюджету України.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що фізичною особою - підприємцем Салошиним О .В. в поданому відзиві заявлено клопотання про покладення на відповідача судових витрат на правничу допомогу в сумі 7 200 грн.

Суд апеляційної інстанції, розглянувши заявлене клопотання, дійшов висновку про його задоволення з огляду на наступне.

Як вбачається з документів, доданих до відзиву на апеляційну скаргу, 01.02.2018 р. між адвокатом Івановою Н.М. та фізичною особою - підприємцем Салошиним О.В. укладено договір про надання правової допомоги.

30.07.2019 р. між адвокатом Івановою Н.М. та фізичною особою - підприємцем Салошиним О.В. підписано акт прийому - здачі виконаних робіт по справі № 915/824/18, відповідно до якого загальна вартість наданих послуг становить 7 200 грн.

Як вбачається з акту про надання правничої допомоги, адвокатом Івановою Н.М. за час перегляду Південно - західним апеляційним господарським судом справи № 915/854/18 здійснено наступні дії:

- консультація клієнта - 500 грн.;

- аналіз нормативно - правової бази - 1000 грн.;

- узгодження правової позиції з клієнтом - 500 грн.;

- підготовка та подання відзиву - 3000 грн.;

- підготовка та подання письмових заяв та клопотань - 500 грн.;

- представництво в судових засіданнях - 1700 грн.

Відповідний акт підписаний адвокатом Івановою Н.М. та фізичною особою - підприємцем Салошиним О.В.

30.07.2019 р. фізичною особою - підприємцем Салошиним О.В. сплачено адвокату Івановій Н.М. 7 200 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 13.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За приписами ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З огляду на викладене та враховуючи, що спір виник з вини відповідача, суд апеляційної інстанції вважає, що заява фізичної особи - підприємця Салошина О.В. про стягнення з Комунального підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7 200 грн., пов`язаних з переглядом справи № 915/854/18, підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 269-270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» задовольнити частково.

Скасувати п. 2 резолютивної частини рішення Господарського суду Миколаївської області від 17.05.2019 р. по справі № 915/824/18.

Прийняти в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову про визнання незаконними дій Комунального підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс», які полягають у блокуванні доступу фізичній особі-підприємцю Салошину Олексію Володимировичу до майна, орендованого за договором оренди індивідуально визначеного майна від 01.08.2016 № 115.

В іншій частині рішення Господарського суду Миколаївської області від 17.05.2019 р. по справі № 915/824/18 залишити без змін.

Стягнути з Комунального підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» (54020, м. Миколаїв, вул. Андрєєва - палагнюка, 17, 8, відомості про рахунки відсутні) на користь фізичної особи - підприємця Салошина Олексія Володимировича ( АДРЕСА_4 , ідент. НОМЕР_1 , відомості про рахунки відсутні) судові витрати по сплаті судвого збору в сумі 1 762 грн. (за розгляд справи судом першої інстанції).

Стягнути з Комунального підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» (54020, м. Миколаїв, вул. Андрєєва - палагнюка, 17, 8, відомості про рахунки відсутні) на користь фізичної особи - підприємця Салошина Олексія Володимировича ( АДРЕСА_4 , ідент. НОМЕР_1 , відомості про рахунки відсутні) витрати на оплату послуг адвоката за розгляд справи в суді апеляційної інстанції в сумі 7 200 грн.

Доручити Господарському суду Миколаївської області видати накази, оформлені відповідно до вимог Закону України «Про виконаче провадження».

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, в порядку та випадках, передбачених ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 09.08.2019 р.

Головуючий суддя: Л.В. Лавриненко

Судді: О.Ю. Аленін

І.Г. Філінюк