РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.08.2019Справа № 910/7631/19
Господарський суд міста Києва у складі судді Турчин С.О. розглянувши у спрощеному позовному провадженні матеріали господарської справи

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Індекс-Груп"

до Приватного акціонерного товариства "Київхліб"

про стягнення 1903,81 грн.

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Індекс-Груп" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Київхліб" про стягнення 1903,81 грн., з яких 1257,46 грн. пені, 541,56 грн. інфляційних втрат та 104,79 грн. 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором поставки 02112017КС від 02.11.2017.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.06.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/7631/19, розгляд справи поставлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

04.07.2019 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. У поданому відзиві відповідач зазначає, що здійснюючи розрахунок пені, позивач необґрунтовано застосував подвійну облікову ставку НБУ. За контр розрахунком відповідача, розмір пені становить 628,73 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Частинною третьою статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно із частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши надані документи та матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

02.11.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Індекс-Груп" (далі - постачальник) та публічним акціонерним товариством «Київхліб» (організаційно-правову форму якого змінено на приватне акціонерне товариство) (далі - покупець) укладено договір поставки № 02112017КС (далі - договір), відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити пакувальні матеріали (далі - товар) на умовах, визначених цим договором та специфікаціях, що узгоджені сторонами та є невід`ємною часиною цього договору.

Згідно з п. 2.9 договору, право власності на товар переходить до покупця в момент отримання ним товару в пункті доставки, зазначеної в ТТН та/або видатковій накладній та/або акті прийому-передачі товару, які повинні бути належним чином підписані сторонами.

Відповідно до п. 4.5 договору, оплата здійснюється покупцем протягом 14 календарних днів з моменту поставки товару та наданні рахунку-фактури, виставленого постачальником.

Положеннями п. 6.5 договору встановлено, що у випадку порушення строків оплати за поставлений товар покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення платежу, від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Цей договір вважається укладеним та набирає чинності з моменту його підписання сторонами і скріплення печатками сторін та діє до 31.12.2018.

На виконання умов договору 29.08.2018 позивачем було поставлено відповідачу товар на суму 5 641,26 грн., що підтверджується видатковою накладною № 591 від 29.08.2019.

Також, на виконання умов договору позивачем виставлено відповідачу рахунок на оплату № 789 від 28.08.2018, копія якого долучена до матеріалів позовної заяви.

Оскільки, відповідач несвоєчасно здійснив оплату за поставлений позивачем товар, позивачем заявлено до стягнення 1257,46 грн. пені, 541,56 грн. інфляційних втрат та 104,79 грн. 3% річних.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки. Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

На підставі укладеного між сторонами договору у позивача виник обов`язок здійснити поставку товару, а у відповідача - прийняти товар в обсязі, погодженому сторонами та оплатити його вартість.

На виконання взятих на себе зобов`язань за договором, позивач поставив, а відповідач прийняв товар на суму 5 641,26 грн., що підтверджується підписаною між сторонами видатковою накладною № 591 від 29.08.2018.

Згідно із ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В пункті п. 4.5 договору сторони погодили, що оплата здійснюється покупцем протягом 14 календарних днів з моменту поставки товару та наданні рахунку-фактури, виставленого постачальником.

З урахування вказаного пункту договору, оплата мала бути здійснена до 12.09.2018 включно.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1 і 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що:

- суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться;

- кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як підтверджено матеріалами справи, відповідач оплату поставленого позивачем товару здійснив 26.04.2019, тобто допустив прострочення виконання грошового зобов`язання.

Оскільки, оплата поставленого позивачем товар була здійснена відповідачем несвоєчасно, позивачем здійснено нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат.

За приписами ч.1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Згідно із ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Частиною 6 статті 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідальність у вигляді пені передбачена сторонами у п. 6.5 договору, відповідно до якого у випадку порушення строків оплати за поставлений товар покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення платежу, від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Частиною 2 статті 625 Цивільного Кодексу України передбачено, що за прострочення виконання грошового зобов`язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачені вищевказаними нормами законодавства наслідки прострочення виконання боржником грошового зобов`язання у вигляді відшкодування інфляційних втрат та 3% річних, що нараховуються на суму основного боргу не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті та отриманні від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові (постанова Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань").

Позивачем здійснено нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат за період з 12.09.2018 по 26.04.2019.

Судом встановлено, що позивачем невірно визначено початок прострочення виконання грошового зобов`язання, оскільки 12.09.2018 - останній день, в який зобов`язання мало бути виконане, а відповідач є таким, що прострочив з 13.09.2018. Крім того, при визначенні періодів нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат позивачем не враховано, що день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені.

Отже, вірним періодом для нарахування 3% річних та інфляційних втрат є період з 13.09.2018 по 25.04.2019.

За перерахунком суду розмір інфляційних втрат становить 539,90 грн., 3% річних - 104,32 грн.

Щодо розрахунку пені, то як вірно зазначив відповідач у відзиві, позивачем не обґрунтовано застосовано подвійну облікову стовку НБУ, в то час, як в сторони в договорі погодили облікову ставку НБУ. Крім того, судом встановлено, що позивачем не враховані приписи ч. 6 статті 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Отже, вірним періодом для нарахування пені є період з 13.09.2018 по 13.03.2019.

За перерахунком суду, здійсненим за період з 13.09.2018 по 13.03.2019, в розмірі облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення платежу, розмір пені становить 506,32 грн.

Враховуючи наведене, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково.

Підсумовуючи наведене, суд задовольняє позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Індекс-Груп" частково.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Київхліб" (04080, м.Київ, ВУЛИЦЯ МЕЖИГІРСЬКА, будинок 83, ідентифікаційний код 00381574) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Індекс-Груп" (11500, Житомирська обл., місто Коростень, ПРОВУЛОК П.МОРОЗОВА, будинок 29, ідентифікаційний код 37233920) 539,90 грн. інфляційних втрат, 104,32 грн. 3% річних, 506,32 грн. пені та 1160,93 грн. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через Господарський суд міста Києва. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано: 16.08.2019.

Суддя С.О. Турчин