ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД Закарпатської області
РІШЕННЯ

24.07.2019 м. Ужгород Справа № 907/132/19

Суддя Господарського суду Закарпатської області Ремецькі О.Ф.,

За участю секретаря судового засідання Петрова Ю.А.

розглянувши позовну заяву заступника військового прокурора Ужгородського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, м. Київ та Квартирно-експлуатаційного відділу міста Мукачеве, м. Мукачево до Виноградівської міської ради, м. Виноградів про скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про реєстрацію права комунальної власності Виноградівської міської ради Закарпатської області на земельну ділянку площею 10,6579 га з кадастровим номером :07:001:0214, а також скасування державної реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі за кадастровим номером :07:001:0214 площею 10,6579 га шляхом перенесення відомостей до архівного шару Національної кадастрової системи України, визнання за квартирно-експлуатаційним відділом м. Мукачеве право постійного користування на земельну ділянку військового містечка № 8 за адресою: Закарпатська область, м. Виноградів, вул. Ардовецька, 199 (позовні вимоги викладено у відповідності до заяви прокуратури від 10.07.2019)

За участю представників:

Від позивача 1 - не з'явився

Від позивача 2 - не з'явився

Від відповідача - не з'явився.

Від третьої особи - Деркач О.Р. - представник за довіреністю

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до Господарського суду Закарпатської області з позовом в інтересах держави та органів державної влади до відповідача про визнання недійсним та скасування рішення Виноградівської міської ради від 27 червня 2018 року № 610 про затвердження технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки площею 11,7969 га з кадастровим номером :00:001:0129 за адресою: Закарпатська область, м. Виноградів, вул. Ардовецька, 199/а на дві земельні ділянки площею 10,6579 га з кадастровим номером :07:001:0214 та площею 1,139 га з кадастровим номером :07:001:0213; скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записи про реєстрацію права комунальної власності Виноградівської міської ради Закарпатської області на земельні ділянки з кадастровим номером :07:001:0214 площею 10,6579 га та з кадастровим номером :07:001:0213 площею 1,139 га; визнання за квартирно-експлуатаційним відділом м. Мукачеве право постійного користування на земельну ділянку площею 31,5 га військового містечка № 8 за адресою: Закарпатська область, м. Виноградів, вул. Ардовецька, 199, посилаючись на порушення вимог ст.ст. 19, 131-1 Конституції України, ст.ст. 11, 16, 21, 203, 215 Цивільного кодексу України, ст.ст. 20, 21, 77, 84, 141, 142, 149, 151, 155 Земельного кодексу України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», ст.ст. 24, 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 20.03.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 907/132/19 та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 16.04.2019.

Ухвалою від 16 квітня 2019 року до участі у справі залучено третю особу без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» та відкладено підготовче засідання на 13 травня 2019 року.

Ухвалою суду від 13.05.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 04.06.2019 року.

Ухвалою суду від 04.06.2019 за клопотанням відповідача відкладено розгляд справи по суті на 15.07.2019 року.

Ухвалою суду від 15.07.2019 заяву прокурора про відмову в повному обсязі від позовної вимоги про визнання недійсним та скасування рішення Виноградівської міської ради від 27 червня 2018 року № 610 про затвердження технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки площею 11,7969 га з кадастровим номером :00:001:0129 за адресою: Закарпатська область, м. Виноградів, вул. Ардовецька, 199/а на дві земельні ділянки площею 10,6579 га з кадастровим номером :07:001:0214 та площею 1,139 га з кадастровим номером :07:001:0213, а також скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про реєстрацію права комунальної власності Виноградівської міської ради Закарпатської області на земельну ділянку площею 1,139 га з кадастровим номером :07:001:0213 прийнято до розгляду судом. Цією ж ухвалою прийнято до розгляду змінені позовні вимоги до розгляду та відкладено розгляд справи по суті на 24.07.2019.

Прокурором та позивачами подано суду клопотання про розгляд справи по суті за відсутності повноважних представників з урахуванням вимог ст. 202 ГПК України.

Відповідачем Виноградівською міською радою подано клопотання про визнання змінених позовних вимог прокурора у повному обсязі.

Представник третьої особи заперечує по суті заявлених позовних вимог у повному обсязі з підстав, наведених у поданому суду відзиві та просить суд врахувати те, що на спірній земельній ділянці розташоване належне третій особі нерухоме майно, а відтак, передача земельної ділянки під таким об'єктом іншим особам порушує права та охоронювані законом інтереси банку.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих позивачем.

У судовому засіданні 24.07.2019, відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані сторонами матеріали, заслухавши повноважних представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

На обліку квартирно-експлуатаційного відділу перебуває земельна ділянка площею 31,5 га військового містечка № 8 за адресою: Закарпатська область, м. Виноградів, вул. Ардовецька, 199, право постійного користування якого посвідчується державним актом 1983 року.

Виноградівська міська рада рішенням від 6 грудня 2001 року припинила право користування на земельну ділянку площею 30,6 га військового містечка № 8 та надала її дочірньому підприємству «АК Альфа».

Рішенням господарського суду Закарпатської області від 11 березня 2014 рішення Виноградівської міської ради від 6 грудня 2001 року про припинення права користування на земельну ділянку площею 30,6 га скасовано.

На виконання вказаного судового рішення між Виноградівською міською радою та квартирно-експлуатаційним відділом м. Мукачеве підписано акт приймання-передачі від 29 грудня 2014 року земельної ділянки площею 30,6 га, яка входить до складу земельної ділянки площею 31,5 га військового містечка № 8 у м. Виноградів, вул. Ардовецька, 199.

Матеріалами справи установлено, що частина земельної ділянки площею 11,7969 га з кадастровим номером :00:001:0129 передана у користування товариству з обмеженою відповідальністю «ФОРТ НОКС» на підставі договору оренди земельної ділянки, який зареєстрований 24 червня 2008 року.

17 квітня 2018 року вказаний договір оренди земельної ділянки площею 11,7969 га, укладений між Виноградівською міською радою та товариством з обмеженою відповідальністю «ФОРТ HOКC» припинено шляхом його розірвання та підписання акту прийому-передачі земельної ділянки.

На підставі рішення Виноградівської міської ради від 27 червня 2018 року № 610 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки площею 11,7969 га з кадастровим номером :00:001:0129 на дві земельні ділянки: площею 10,6579 га з кадастровим номером :07:001:0214 та площею 1,139 га з кадастровим номером :07:001:0213.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі договору іпотеки від 26.03.2016 року, що був укладений між Іпотекодавцем ТОВ «Форт НОКС» та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з урахуванням договору про внесення змін №1від 27.05.2016 року, відповідно до якого було замінено сторону Іпотекодавця на ТОВ «МАРТА ГРУП СОЮЗ», АТ КБ «ПРИВАТБАНК» набув у власність склад пального частину майнового комплексу ДП «АК АЛЬФА» загальною площею 2575 кв.м., які розташовані на земельній ділянці за адресою Закарпатська область, м. Виноградів, вул. Ардовецька, 199/а що підтверджується відомостями Інформаційної довідки з Державного реєстр речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотеки, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 07.06.2016 року.

Разом з тим, рішенням Виноградівської міської ради від 27 червня 2018 року № 610 про затвердження технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0129 загальною площею 11,7969 га на дві земельні ділянки з кадастровими номерами :07:001:0214 та :07:001:0213 із залишенням їх у комунальній власності Виноградівської міської ради фактично припинено право постійного користування Міністерства оборони України та квартирно-експлуатаційного відділу м. Мукачеве.

Прокурор стверджує, що вилучення вказаних земельних ділянок загальною площею 11,7969 га Виноградівською міською радою проведене з порушенням вимог ст. ст. 84, 149 Земельного кодексу України, а тому е незаконним та таким, що підлягає скасуванню у судовому порядку з наступних підстав

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За приписами статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (частина 2 статті 16 Кодексу).

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується поданим позивачами Державним актом на право постійного користування земельною ділянкою ІІ-ЗК №000691, реєстровий номер 91, спірна земельна ділянка з кадастровим номером :07:001:0214 площею 10,6579 га у відповідності до вимог до ст. ст. 20, 77 Земельного кодексу України є землями оборони. Землями оборони визнаються землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства України. Земельні ділянки, що належать до земель оборони, використовуються виключно згідно із Законом України «Про використання земель оборони».

Положеннями ст.ст. 2-6 Закону України «Про використання земель оборони» визначено, що військовим частинам для виконання покладених на них функцій та завдань земельні ділянки надаються у постійне користування відповідно до вимог Земельного кодексу України. Особливості надання земельних ділянок військовим частинам під військові чи інші оборонні об'єкти визначаються Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 45, 50 Положенням про порядок надання в користування земель (земельних ділянок) для потреб Збройних Сил України та основні правила користування наданими землями», затвердженого наказом Міністра оборони України від 22 грудня 1997 року № 483 визначено, що передача землі місцевим органам влади проводиться за згодою Міністра оборони України.

Згідно з частиною першою статті 84 Земельного кодексу України у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності.

Частиною другою вказаної норми Земельного кодексу України визначено, що право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади.

Відповідно до ст. 141 Земельного кодексу України підставами припинення права користування земельною ділянкою е, зокрема, добровільна відмова від права користування земельною ділянкою.

Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 142 Земельного кодексу України припинення права постійного користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови землекористувача здійснюеться за його заявою до власника земельної ділянки.

Власник земельної ділянки на підставі заяви землекористувача приймає рішення про припинення права користування земельною ділянкою, про що повідомляє органи державної реєстрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 Земельного кодексу України, земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади та органів місцевого самоврядування на підставі та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Крім того, особи, зацікавлені у вилученні земельних ділянок, відповідно до вимог ст. ст. 149, 151 Земельного кодексу України, зобов'язані погодити з користувачами землі розміри ділянок, передбачених для вилучення, умови їх вилучення, а також розміри ділянки для передачі, умови її передачі з урахуванням комплексного розвитку, який би забезпечував нормальне функціонування на цій ділянці і прилеглих територіях всіх об'єктів.

Вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень (частина 2 статті 149 Земельного кодексу України).

Статтею 143 Земельного кодексу України визначено, що примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку. Міністерство оборони України, як орган управлінням майном, а також квартирно-експлуатаційний відділ м. Мукачеве, в користуванні якого знаходяться, в тому числі 2 спірні земельні ділянки загальною площею 11,7969 га згоди на їх вилучення не надавали.

Крім цього, Державний акт на право постійного користування ІІ-ЗК №000691, реєстровий номер 91 земельною ділянкою площею 31,5 га військового містечка № 8 за адресою: Закарпатська область, м. Виноградів, вул. Ардовецька, 199 не скасовано.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» правовий статус місцевого самоврядування в Україні визначається Конституцією України, цим та іншими законами, які не повинні суперечити положенням цього Закону. Органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України.

Отже, виходячи із аналізу змісту положень вказаних вище правових норм, Виноградівська міська рада не мала повноважень щодо розпорядження спірною земельною ділянкою з кадастровим номером :07:001:0214 площею 10,6579 га, тобто відбулось безпідставне припинення постійного користування частини земельної ділянки, яке на підставі Державного акту 1983 року перебуває у постійному користуванні квартирно-експлуатаційного відділу м. Мукачеве, що є порушенням норм Земельного кодексу України.

Відповідно до ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Згідно з ч. 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Згідно з ст. 155 Земельного кодексу України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акту, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Згідно вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Відповідно до вимог ст. ст. 20, 21 ЗК України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення. Земельні ділянки, що належать до земель оборони, використовуються виключно згідно із Законом України «Про використання земель оборони». Порушення порядку зміни цільового призначення земель е підставою для визнання недійсними рішень органів державної влади та місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам.

Однією з підстав зміни цільового призначення земель е вилучення наданих в постійне користування земельних ділянок. За приписами ст.ст. 141, 149 Земельного кодексу України вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Частиною 1 ст. 215 ЦК України встановлено, що недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього кодексу, е підставою для визнання правочину недійсним.

Зважаючи, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, повноцінний захист прав та інтересів позивача можливий шляхом визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування про затвердження технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки в сукупності зі скасуванням державної реєстрації права власності на земельної ділянки особою, що незаконно набула таке право.

З огляду на вищенаведене, враховуючи позицію позивачів, прокурора та визнання відповідачем заявлених позовних вимог, суд вважає за необхідне позовні вимоги про скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про реєстрацію права комунальної власності Виноградівської міської ради Закарпатської області на земельну ділянку площею 10,6579 га з кадастровим номером :07:001:0214, а також скасування державної реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі за кадастровим номером :07:001:0214 площею 10,6579 га шляхом перенесення відомостей до архівного шару Національної кадастрової системи України, визнання за квартирно-експлуатаційним відділом м. Мукачеве право постійного користування на земельну ділянку військового містечка № 8 за адресою: Закарпатська область, м. Виноградів, вул. Ардовецька, 199 задовольнити у повному обсязі.

Що ж до відомостей що містяться в поясненнях третьої особи, то Суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до частини 1 статті 377 Цивільного кодексу України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Пунктом «е» частини першої статті 141 Земельного кодексу України визначено, що підставами припинення права користування земельною ділянкою, у тому числі, є набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці. Згідно статті 123 Земельного кодексу України ссоба, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

А отже, з відчуженням будівель та споруд, розташованих Закарпатська обл., м Виноградів, вул. Ардовецька, 199, у власність АТ КБ «ПРИВАТБАНК», у останнього у відповідності до вимог ст. 120 Земельного кодексу України, ст. 377 Цивільного кодексу України виникло лише право на оформлення права на земельну ділянку (права власності, права користування тощо), на якій знаходиться вищевказані будівель та споруд, у розмірі необхідному для його обслуговування. На час розгляду справи третьої особи належними та допустимими доказами не доведено, що відповідні об'єкти нерухомості банку розташовані на земельній ділянці з кадастровим номером :07:001:0214 площею 10,6579 га.

Матеріалами справи не підтверджено звернення третьої особи до відповідача в порядку статті 123 Земельного кодексу України про надання у користування земельної ділянки під об'єктами нерухомості. А відтак, не доведено можливого порушення прав або охоронюваних законом інтересів третьої особи.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Частиною 4 ст. 13 ГПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ст. 86 ГПК України).

З огляду на вищенаведені норми процесуального закону та як вбачається з матеріалів справи, Відповідач визнає змінені позовні вимоги Позивача.

Приписами ч. 4 ст. 191 ГПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

За наведених обставин з огляду на позицію відповідача, яка судом приймається як визнання позову, належить позов задовольнити.

Згідно із ч.1, 3 ст.123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.1, 4 ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв'язку із задоволенням позовних вимог в повному обсязі, судовий збір повністю покладається на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 180, 190, ч. 1 ст. 202, ст.ст. 232, 233, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про реєстрацію права комунальної власності Виноградівської міської ради Закарпатської області на земельну ділянку площею 10,6579 га з кадастровим номером :07:001:0214;

3.Скасувати державну реєстрацію земельної ділянки в Державному земельному кадастрі за кадастровим номером :07:001:0214 площею 10,6579 га шляхом перенесення відомостей до архівного шару Національної кадастрової системи України.

3.Визнати за квартирно-експлуатаційним відділом м.Мукачеве право постійного користування на земельну ділянку військового містечка № 8 за адресою: Закарпатська область, м.Виноградів, вул.Ардовецька, 199/а.

4. Судові витрати покласти на відповідача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 06.08.2019.

Суддя О.Ф. Ремецькі