ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" серпня 2019 р.м. ХарківСправа № 922/621/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Погорелової О.В

при секретарі судового засідання Федоровій К.О.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом ФОП Лозінського Олега Валентиновича , м. Харків
до ФОП Кузнецової Карини Миранівни , м. Харків
про визнання неукладеним договору поставки
за участю представників учасників справи:

позивача - Лозінський О.В.

відповідача - не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ФОП Лозінський Олег Валентинович , звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - ФОП Кузнецової Карини Миранівни, в якому просить суд визнати неукладеним договір поставки від 18.11.2016 підписаний між ФОП Лозінським О.В. та ФОП Кузнецовою К.М . Позов обґрунтовано тим, що оскільки сторони не досягли згоди щодо істотних умов зазначеного договору щодо кількості товару, його ціни та строків поставки, внаслідок чого специфікація до договору не була підписана позивачем, вказаний договір є неукладеним.

Ухвалою суду від 03.06.2019 позовна заява була прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Рух справи висвітлено у відповідних ухвалах суду.

18.06.2019 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти позову заперечує та просить суд відмовити в його задоволенні. В обґрунтування заперечень проти позову, зокрема, відповідач вказує на те, що сторонами в момент укладення договору були додержавні усі передбачені законом вимоги та узгоджені усі істотні умови договору, що в свою чергу було неодноразово встановлено рішенням господарського суду Харківської області, зокрема у справах №№922/1828/17, 922/3890/17, 922/2508/18. Факт поставки товару позивачу підтверджується видатковими накладними та листами самого позивача. Крім того, у відзиві на позовну заяву, відповідач просить суд розглядати справу за його відсутністю.

У судовому засіданні 01.08.2019 позивач підтримав позов у повному обсязі та просив суд його задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до ст.ст. 120, 121 ГПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень та надано достатньо часу для підготовки до судового засідання тощо. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи.

В силу вимог ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Враховуючи положення ст. ст. 13, 74 ГПК України, якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами і документами.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками справи докази, заслухавши пояснення позивача, суд встановив наступне.

18.11.2016 між ФОП Кузнецовою К.М. , постачальником, та ФОП Лозінським О.В. , покупцем, був укладений договір поставки, згідно з яким постачальник зобов`язався поставляти товар торгової марки "ІНФОРМАЦІЯ_1", що підтверджена свідоцтвом на знак для товарів і послуг НОМЕР_3 від 10.06.2016, а покупець зобов`язався приймати і оплачувати його.

Згідно з п.1.3. договору ціни і перелік товарів, що поставляються, визначаються згідно з додатком №1 (специфікація), який узгоджується і підписується обома сторонами і є невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до п.3.2. договору загальна вартість договору становить суму всіх підписаних сторонами товарно-транспортних накладних до даного договору.

Оплата за товар здійснюється готівкою в касу постачальника в день отримання товару і підписання товарно-транспортних накладних (п.3.3. договору).

У п.4.1. договору сторони домовились, що якість товару повинна відповідати санітарному законодавству та вимогам стандартів, забезпечувати безпеку життя, здоров`я споживачів, відповідати вимогам, прийнятим при поставках даного товару в Україні та забезпечувати його використання за прямим призначенням. Товар, що постачається має відповідати всім нормам та стандартам, встановленим в Україні для даної групи товарів та супроводжуватись необхідною документацією, підтверджуючою його якість.

Відповідно до п.5.2.3. договору покупець зобов`язується здійснювати закупівлю товару, передбаченого п. 1.2. і п.1.3, цього договору, тільки у постачальника.

Згідно з п.5.2.4. договору покупець зобов`язується для виключення введення в оману споживача з асортиментом і якістю торгової марки "ІНФОРМАЦІЯ_1" не закуповувати товар, передбачений п. 1.3. цього договору, в інших постачальників для його подальшої реалізації у Буфеті.

Відповідно до п.8.3. договору в разі порушення термінів оплати, передбачених п.3.2 договору, покупець зобов`язаний сплатити постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожен день прострочення.

Відповідно до п.8.7. договору в разі виявлення постачальником в Буфеті покупця реалізації товару, передбаченого п.1.2. цього договору, іншої торгової марки закупленого у іншого постачальника, постачальник про це порушення договірних зобов`язань складає акт.

Згідно з п. 8.8. договору за кожен випадок виявлення постачальником порушення договірних зобов`язань з боку покупця, передбачених п. 5.2.4. та п.8.6 цього договору, покупець сплачує постачальнику штраф у розмірі 1000 грн. протягом 3-х днів.

У разі односторонньої відмови покупця від виконання цього договору, він виплачує постачальнику штраф у розмірі 100 000 грн. (п.8.9. договору).

Пунктом 6.1. договору визначено, що договір вступає в силу з дати його підписання та діє до 18.11.2017.

В пункті 10.1 договору постачання сторонами викладене третейське застереження (третейська угода), яким передбачено що всі спори розглядаються в третейському суді при товарній біржі "Санвест" у третейського судді Николенко С.А.

Відповідно до п. 6.2 договору дія цього договору розповсюджується на весь строк дії договору оренди на це приміщення (зі всіма наступними пролонгаціями), укладеного покупцем з "Харківською міською клінічною лікарнею №2" та автоматично продовжується, як тільки покупець пролонгує даний договір оренди.

Згідно з п.7.1 договору, договір може бути достроково припинено виключно за згодою сторін.

Позивач вказує на те, що ним не була підписана Специфікація до вказаного договору, оскільки сторонами не були узгоджені істотні умови договору, а саме кількість товару, його ціна та строки поставки, у зв`язку з чим спірний договір на думку позивача є неукладеним.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

У пункті 3 ч.1 ст. 3, ст. 6 ЦК України закріплено принцип свободи договору який передбачає, право суб`єкта цивільного права на укладення й інших договорів, прямо не передбачених актами цивільного законодавства, але відповідають загальним засадам цивільного законодавства. Сторони договору мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на свій розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За змістом ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статей 42, 44 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Підприємництво здійснюється на основі, зокрема, комерційного розрахунку та власного комерційного ризику.

Таким чином, у разі здійснення підприємницької діяльності особа має усвідомлювати, що така господарська діяльність здійснюється нею на власний ризик. Юридична особа самостійно розраховує ризики настання несприятливих наслідків в результаті тих чи інших її дій, та самостійно приймає рішення про вчинення чи утримання від таких дій. Настання несприятливих наслідків в господарській діяльності юридичної особи є її власним комерційним ризиком, на основі якого і здійснюється підприємництво.

За приписом статей 76, 77, 78, 79 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина друга статті 712 ЦК України).

В силу частини 7 статті 179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до статті 180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору (частина 3 статті 180 ГК України).

Зазначені положення закону кореспондуються з приписами статті 638 ЦК України.

Дослідивши та проаналізувавши умови спірного договору, судом встановлено, що при укладенні договору сторонами дотримано всі вимоги щодо свободи волевиявлення, форми, наявності істотних умов, що передбачені вимогам цивільного та господарського законодавства. За таких обставин договір поставки від 18.11.2016 відповідає вимогам законодавства, доказів протилежного позивачем до суду не надано.

Окрім того, суд зазначає, що факт того, що сторонами в момент укладення договору були до держані усі передбачені законом вимоги та узгоджені усі істотні умови договору, було неодноразово встановлено рішеннями господарського суду Харківської області, а саме: у справі №922/1828/17 за позовом ФОП Лозінського О.В. до ФОП Кузнецової К.М. про визнання договору недійсним; у справі № 922/3890/17 за позовом ФОП Лозіського О.В. до ФОП Кузнецової К.М. про визнання договору недійсним; у справі №922/2508/18 за позовом ФОП Лозінського О.В. до ФОП Кузнецової К.М. про визнання третейської угоди недійсною.

Так, постановою Харківського апеляційного господарського суду від 21.08.2018 по справі №922/3890/17 було встановлено, що в матеріалах справи наявний додаток №1к до договору поставки від 18.11.2016 на 7 аркушах та лист ФЛП Кузнецової К . М. "ІНФОРМАЦІЯ_1" на 2 аркушах, який підписаний обома сторонами.

Під час розгляду справи №922/3890/17 позивач посилався на те, що додаток №1к до договору поставки від 18.11.2016 є специфікацією до договору, однак не підписувався ним, позивачем підписано лише прайс-лист ФЛП Кузнецової К.М. "ІНФОРМАЦІЯ_1", який не є специфікацією. Відповідач, шляхом обману, підписав специфікацію в односторонньому порядку та підпис позивача на прайс-листі видає за підписаною позивачем специфікацію до договору.

У справі №922/3890/17 ухвалою господарського суду Харківської області від 13.12.2017 було призначено технічну експертизу документів, на вирішення якої поставлено наступне питання: чи становлять наявні у справі аркуші документу (-ів) (т.І а.с. 81-87 та т.І а.с.88-89) єдине ціле, а саме документ під назвою "Приложение №1 к договору поставки от 18.11.2016г. Специфікація"? Проведення судової експертизи доручено Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз імені Засл. проф. М.С. Бокаріуса (61177, м. Харків, вул. Золочівська, 8А).

12.06.2018 до суду від Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса. надійшов лист від 05.06.2018 №26382 (вх. №916Н) в якому зазначено, що станом на 31.05.2018 оплата за проведення експертизи позивачем не здійснена, в зв`язку з чим судова-технічна експертиза документів №26382 знята з провадження без виконання.

Таким чином, під час розгляду справи №922/3890/17 судом було встановлено, що позивачем не доведено, що ним не було підписано документ під назвою "Приложение №1 к договору поставки от 18.11.2016г. СПЕЦИФИКАЦИЯ". Твердження позивача про те, що цей документ не являє собою єдине ціле, а було створено шляхом штучного додавання аркушів з різних документів, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Також, під час розгляду справи №922/3890/17 апеляційною інстанцією було встановлено, що відповідачем до матеріалів справи надано копії видаткових накладних №46768, 346841 від 08.12.2016 на поставку позивачу товару. Позивачем також підтверджено, що відповідач поставляв йому товар в межах даного договору за його замовленнями згідно з п.2.2. договору в кількості та за цінами погодженими з ним. Тобто, сторонами вчинялись дії щодо виконання та визнання умов договору.

За приписом ч. 4 статті 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті саме особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами недосягнення між сторонами згоди щодо усіх істотних умов договору, а від так і наявності підстав вважати, що договір поставки від 18.11.2016 є неукладеним.

Крім того, відповідачем до матеріалів справи надано копії видаткових накладних №45853, №45853 від 02.12.2016 на поставку позивачу товару.

Жодних доказів звернення позивача до відповідача стосовно неузгодженості між ними предмету договору постачання позивачем до матеріалів справи не надано.

Крім того, позивач посилається на те, що сторони не підписавши специфікацію, не досягли згоди щодо предмету договору постачання, що не відповідає положенням ст. 638 ЦК України. Однак, визнання договору як неукладеного, може мати місце на стадії укладення договору, а не за наслідками його виконання.

Отже, враховуючи фактичні обставини справи та наведені норми законодавства, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Щодо інших аргументів сторін, суд зазначає, що вони були досліджені у судовому засіданні та не наводяться в рішенні суду, позаяк не покладаються судом в основу цього судового рішення, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "Серявін проти України", рішення від 10.02.2010).

Частиною другою статті 129 ГПК України передбачено, що судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Враховуючи вкладене судовий збір у даній справі в дохід бюджету не стягується.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 525, 526, 530, 610, 612 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 73, 74, 76-79, 91, 129, 232, 233, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідно до ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ст.ст. 256, 257 ГПК України, рішення може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення, з урахуванням приписів п.п. 17.5 п.17 Перехідних положень ГПК України.

Позивач - ФОП Лозінський Олег Валентинович ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ).

Відповідач - ФОП Кузнецова Карина Миранівна ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2 ).

Повне рішення підписано 06 серпня 2019 року.

Суддя О.В. Погорелова