СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" серпня 2019 р. Справа № 913/620/18

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Бородіна Л.І., суддя Лакіза В.В., суддя Мартюхіна Н.О.,

за участю секретаря судового засідання Черкас В.М.,

розглянувши апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції у Луганській області, м.Сєвєродонецьк, Луганська область,

на рішення Господарського суду Луганської області від 26.02.2019 (суддя Корнієнко В.В.), ухвалене в приміщенні Господарського суду Луганської області в м. Харкові об 11:40год., повний текст якого складений 06.03.2019,

у справі №913/620/18

за позовом: Державної екологічної інспекції у Луганській області, м.Сєвєродонецьк, Луганська область,

до відповідача: Садківської сільської ради Старобільського району Луганської області, с.Садки, Старобільський район, Луганська область,

про стягнення 21330,24грн,

ВСТАНОВИЛА:

06.12.2018 Державна екологічна інспекція у Луганській області звернулася до Господарського суду Луганської області із позовом до Садківської сільської ради про стягнення на користь держави шкоди, заподіяної внаслідок порушення природоохоронного законодавства у розмірі 21330,24грн та 1762,00грн судового збору (а.с.3-17).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що в період з 23.10.2017 по 27.10.2017 позивачем здійснено позапланову перевірку виконання відповідачем припису від 22.08.2017 №205 щодо усунення порушень вимог природоохоронного законодавства та встановлено, що припис не виконано, дозвіл на спеціальне водокористування відповідачем не отримано, відповідач здійснює самовільний забір підземних вод з артезіанської свердловини; фактичний об`єм підземної води, що була використана самовільно без дозвільних документів за період з 18.08.2017 по 23.10.2017 становив 2992 м3, у зв`язку з чим позивачем був обчислений розмір збитків, заподіяних державі внаслідок самовільного використання водних ресурсів, який склав 15642,17 грн. Рішенням Господарського суду Луганської області від 27.02.2018 у справі 913/979/17 позовні вимоги Інспекції задоволено повністю, стягнуто з позивача на користь позивача 15642,17 грн збитків. Також вказує на те, що відповідно до довідки Садківської сільської ради Старобільського району Луганської області від 17.04.2018 № 135 у період з 24.10.2017 по 24.01.2018 відповідачем для господарсько-побутових потреб без дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування) було забрано та використано 4080куб.м підземної води, що є порушенням законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів та підставою для стягнення збитків, заподіяних державі внаслідок самовільного використання водних ресурсів, розмір яких склав 21330,24 грн.

Рішенням Господарського суду Луганської області від 26.02.2019 у справі №913/620/18 в задоволенні позову Державної екологічної інспекції у Луганській області до Садківської сільської ради Старобільського району Луганської області про відшкодування шкоди в сумі 21330,24грн відмовлено (а.с. 41-43).

Рішення місцевого господарського суду мотивоване тим, що позивачем не доведено факту протиправної поведінки відповідача та інших ознак складу господарського правопорушення. Так, зокрема, не надано доказів проведення перевірки діяльності відповідача за період з 24.10.2017 по 24.01.2018 (направлення на перевірку, акту перевірки тощо), якими б підтверджувався факт самовільного забору відповідачем підземних вод з артезіанської свердловини.

12.06.2019 Державна екологічна інспекція у Луганській області звернулася до Східного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Луганської області від 26.02.2019 у справі №913/620/18 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги Державної екологічної інспекції у Луганській області задовольнити у повному обсязі; судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник посилається на те, що наявність факту самовільного забору відповідачем підземних вод з артезіанської свердловини для господарсько-побутових потреб села, школи та СФГ «Мрія» за період з 24.10.2017 по 24.01.2018 встановлено рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 30.01.2018 у справі №812/1652/17, яке набрало законної сили. Також вказує на те, що під час розгляду справи відповідач відзив на позовну заяву не надав та проти позову не заперечував, а з довідки Садківської сільської ради Старобільського району Луганської області від 19.03.2019 №111 вбачається, що за період з 24.10.2017 по 24.01.2018 нею було забрано з артезіанської свердловини та використано 4080м3 підземної води для господарсько-побутових потреб без дозволу на спеціальне водокористування.

05.08.2019 відповідачем поданий засобами електронного зв`язку відзив на апеляційну скаргу, який не засвідчений електронним цифровим підписом, про що Східним апеляційним господарським судом складений акт від 06.08.2019 №13-35/287.

06.08.2019 засобами електронного зв`язку Садківською сільською радою поданий відзив на апеляційну скаргу, який підписаний електронним цифровим підписом Веселівської сільської ради Старобільського району Луганської області.

12.08.2019 Веселівською сільською радою Старобільського району Луганської області засобами електронного зв`язку подано клопотання, у якому зазначено, що Садківська сільська рада просить розглянути справу №913/620/18 без участі представника відповідача.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що вказане клопотання підписане головою Веселівської сільською радою та скріплено печаткою.

Відповідно до частин 2,4 статті 170 ГПК України письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником. Суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відзив на апеляційну скаргу та клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача не відповідають вимогам статті 170 ГПК України, оскільки засвідчені електронним цифровим підписом особи, яка не є учасником провадження у справі, у зв`язку з чим дійшов висновку про повернення відзиву та зазначеного вище клопотання заявникові без розгляду.

08.08.2019 Державною екологічною інспекцією у Луганській області подано клопотання про розгляд справи без участі його представника. Колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду дійшла висновку про задоволення вказаного клопотання як такого, що не суперечить вимогам ГПК України.

Відповідач належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.107), проте не скористався своїм правом на участь у судовому засіданні.

Враховуючи належне повідомлення сторін про час та місце засідання суду, а також те, що явка представників сторін не була визнана судом обов`язковою, та зважаючи на відсутність правових підстав для відкладення розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представників сторін за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила таке.

Державною екологічною інспекцією у Луганській області з 23.10.2017 по 27.10.2017 проведено позапланову перевірку виконання припису щодо усунення порушень вимог природоохоронного законодавства Садківською сільською радою Старобільського району Луганської області, за результатами якої 22.08.2017 складено акт №269 (а.с.11).

У вказаному акті, зокрема, зазначено, що Садківською сільською радою на адресу відповідного органу надано на розгляд пакет документів щодо погодження видачі дозволу на спеціальне водокористування. В ході перевірки встановлено, що документи повернуті на доопрацювання сільській раді. Фактично на момент перевірки Садківська сільська рада здійснює забір підземних вод з артезіанської свердловини (яка знаходиться на балансі сільської ради) для господарсько-побутових потреб села та СФГ «Мрія», без дозволу на спеціальне водокористування, тобто самовільно, що є порушенням статей 44,49 Водного кодексу України. Згідно журналу та довідки щодо забору та використання води за період з 18.08.2017 на момент перевірки із артезіанської свердловини для господарсько-побутових потре забрано підземної вод 2992куб.м.

Рішенням Господарського суду Луганської області від 27.02.2018 у справі №913/979/17 позов Державної екологічної інспекції у Луганській області до Садківської сільської ради Старобільського району Луганської області задоволено повністю; стягнуто з Садківської сільської ради Старобільського району Луганської області на користь Державної екологічної інспекції у Луганській області збитки в сумі 15642,17грн.

При цьому суд зазначив, що Садківською сільською радою не виконано вимоги припису №205 від 22.08.2017 Державної екологічної інспекції у Луганській області, зокрема, п.6 - отримати дозвіл на спеціальне водокористування, що є порушенням ст.48 Водного кодексу України. За даним фактом 24.10.2017 державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища у Луганській області складено протокол №000618 про адміністративне правопорушення за ст.188-5 КУпАП за невиконання законних розпоряджень чи приписів, інших законних вимог посадових осіб органів, які здійснюють державний контроль у галузі охорони навколишнього природного середовища, використання природних ресурсів, радіаційної безпеки або охорону природних ресурсів, відповідно. Суд дійшов висновку, що вимоги Державної екологічної інспекції у Луганській області про стягнення з Садківської сільської ради збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів за період з 18.08.2017 по 23.10.2017 є законними та доведеними.

Листом від 10.04.2018 № 220/01-03-15 «Щодо надання інформації» Державна екологічна інспекція у Луганській області зобов`язала Садківську сільську раду Старобільського району Луганської області у строк до 17.04.2018 надати довідку щодо кількості (об`єму) підземної води, використаної самовільно без дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування) зі свердловини №1, яка належить Садківській сільській раді за період з 24.10.2017 по 24.01.2018 включно (а.с.12).

Відповідач листом від 17.04.2018 № 135 повідомив позивача, що за період з 24.10.2017 по 24.01.2018 включно Садківською сільською радою Старобільського району Луганської області було забрано з артезіанської свердловини та використано 408куб.м підземної води для господарсько-побутових потреб населенням сільської ради, Садківською ЗОШ та СФГ «Мрія» (а.с.13).

24.04.2018 позивачем надіслано відповідачеві претензію з вимогою сплатити збитки у розмірі 21330,24грн, заподіяні державі внаслідок самовільного використання водних ресурсів, нарахованих на підставі Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 20.07.2009 № 389, та на підставі довідки від 24.01.2018 №135, наданої позивачеві Садківською сільською радою Старобільського району Луганської області, у якій зазначено, що для господарсько-побутових потреб було забрано 4080куб.м підземної води (а.с.8).

Згідно розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі Садківською сільською радою Старобільського району Луганської області внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів за період з 24.10.2017 по 24.01.2018, фактичний об`єм підземних вод, що використано самостійно без дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування) із свердловини №1, визначено на основі довідки відповідача від 17.04.2018 №135, згідно якої об`єм забраної води становить 4080куб.м, розмір збитків 21330,24грн (а.с.9).

26.02.2019 місцевим господарським судом прийнято оскаржуване рішення з підстав, зазначених вище.

Перевіривши матеріали справи, правильність їх юридичної оцінки та застосування місцевим господарським судом норм законодавства, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Предметом спору у даній справі є стягнення шкоди, заподіяної державі внаслідок порушення законодавства про охорону та використання водних ресурсів.

Відповідно до статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

У частині 1 статті 13 Кодексу України про надра встановлено, що користувачами надр можуть бути підприємства, установи, організації, громадяни України, а також іноземці та особи без громадянства, іноземні юридичні особи.

За приписами статті 21 Кодексу України про надра у користування для видобування підземних вод (крім мінеральних) і розробки родовищ торфу надаються без надання гірничого відводу на підставі спеціальних дозволів, крім випадків, передбачених статтею 23 цього Кодексу, що видаються після попереднього погодження з Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.

Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 44 Водного кодексу України водокористувачі зобов`язані: здійснювати спеціальне водокористування лише за наявності дозволу.

Згідно з частиною 1 статті 49 Водного кодексу України спеціальне водокористування здійснюється на підставі дозволу.

Згідно із частинами 1, 2 статті 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Відповідальність за порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища несуть особи, винні у, зокрема, самовільному спеціальному використанні природних ресурсів.

Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі (ч. 1 статті 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища").

Пунктом ґ частини 1 статті 20-1 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» визначено, що до компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища, зокрема, належить: пред`являти претензії про відшкодування збитків і втрат, заподіяних державі в результаті порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Відповідно до статті 35 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища» державний контроль у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. Виконавчі органи сільських, селищних, міських рад здійснюють державний контроль у сфері охорони навколишнього природного середовища. Державному контролю підлягають використання і охорона земель, надр, поверхневих і підземних вод, атмосферного повітря, лісів та іншої рослинності, тваринного світу, морського середовища та природних ресурсів територіальних вод, континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони України, природних територій та об`єктів, що підлягають особливій охороні, стан навколишнього природного середовища, а також дотримання заходів біологічної і генетичної безпеки щодо біологічних об`єктів навколишнього природного середовища при створенні, дослідженні та практичному використанні генетично модифікованих організмів у відкритій системі. Порядок здійснення державного контролю за охороною навколишнього природного середовища та використанням природних ресурсів визначається цим Законом та іншими законами України.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки. На підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові і засвідчується печаткою. За результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт. Один примірник акта вручається керівнику чи уповноваженій особі суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі в останній день заходу державного нагляду (контролю), а другий зберігається в органі державного нагляду (контролю).

Частиною 7 статті 7 вказаного Закону встановлено, що на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» підставами для здійснення позапланових заходів є: перевірка виконання суб`єктом господарювання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виданих за результатами проведення попереднього заходу органом державного нагляду (контролю).

Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 20.07.2009 N389 затверджено Методику розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, пунктами 1.2, 1.3 якої встановлено, що ця Методика встановлює порядок визначення розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів. Ця Методика встановлює єдині вимоги до визначення збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів фізичними особами, фізичними особами - підприємцями та юридичними особами.

Ця Методика застосовується державними інспекторами України з охорони навколишнього природного середовища та державними інспекторами з охорони навколишнього природного середовища відповідних територій (далі - державні інспектори) при розрахунку розмірів збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, які виявлені за результатами державного контролю за додержанням вимог фізичними особами, фізичними особами - підприємцями та юридичними особами природоохоронного законодавства. Державні інспектори з дати встановлення факту порушення вимог законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів проводять збір і аналіз необхідних матеріалів і на підставі цієї Методики розраховують розмір відшкодування збитків (п.1.4 Методики).

З наведеного в сукупності вбачається, що визначення розміру та нарахування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, здійснюється виключно за результатами проведеного контролю органом державного нагляду, за результатами якого складений відповідний акт.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не надано суду доказів проведення перевірки діяльності відповідача за період з 24.10.2017 по 24.01.2018, зокрема, направлення на перевірку, акту перевірки тощо, якими б підтверджувався факт самовільного (без дозволу на спеціальне водокористування) забору відповідачем підземних вод з артезіанської свердловини, що свідчить про відсутність належного та допустимого доказу в розумінні статей 76,77 ГПК України, які б слугували підставою для застосування Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, наявність факту самовільного (без дозволу на спеціальне водокористування) забору відповідачем підземних вод з артезіанської свердловини для господарсько-побутових потреб села за період з 24.10.2017 по 24.01.2018 позивач підтверджує лише листом відповідача від 17.04.2018 № 135.

Так, у листі від 17.04.2018 №135 Садківська сільська рада Старобільського району Луганської області повідомила, що за період з 24.10.2017 по 24.01.2018 нею було з артезіанської свердловини забрано та використано 4008 куб.м підземної води для господарсько-побутових потреб нанесенням сільської ради, САдківською ЗОШ та СФГ «Мрія».

Зі змісту вказаного листа не вбачається, що відбір підземної води був здійснений Садківською сільською радою Старобільського району Луганської області самовільно (без дозволу на спеціальне водокористування). Вказаним листом підтверджено лише факт використання 4008 куб.м підземної води для господарсько-побутових без зазначення будь-яких підстав, а отже цей лист не є належним доказом порушення відповідачем вимог законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів.

Посилання позивача на те, що факт самовільного забору відповідачем підземних вод з артезіанської свердловини для господарсько-побутових потреб села, школи та СФГ «Мрія» за період з 24.10.2017 по 24.01.2018 встановлено рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 30.01.2018 у справі №812/1652/17, яке набрало законної сили, та відображено у довідці Садківської сільської ради Старобільського району Луганської області від 19.03.2019 №11, не приймаються судом апеляційної інстанції, оскільки за приписами частин 2, 5 статті 269 ГПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього; у суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Позивачем до суду першої інстанції не було подано рішення Луганського окружного адміністративного суду від 30.01.2018 у справі №812/1652/17 та листа Садківської сільської ради Старобільського району Луганської області від 19.03.2019 №111, а в позовній заяві він не визначав такої підстави позову, як встановлення цим рішенням суду приюдиційних обставин. При поданні вказаних доказів суду апеляційної інстанції позивач жодним чином не обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього, а отже у суду апеляційної інстанції відсутні правові підстави досліджувати додатково подані докази та надавати їм оцінку.

Згідно зі статтею 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

За змістом статті 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включається: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної майнової шкоди визначено у статті 1166 ЦК, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

В силу норм статей 22, 1166 ЦК України для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача шкоди та збитками, вини. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача збитків/шкоди є причиною, а збитки/шкода, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки. Тобто, протиправна дія є причиною, а шкода - наслідком протиправної дії. Відсутність будь-якої з зазначених ознак виключає настання цивільно-правової відповідальності відповідача у вигляді покладення на нього обов`язку з відшкодування збитків.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Враховуючи вищевикладене в сукупності, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого господарського суду про те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту протиправної поведінки відповідача, а, відповідно, і причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою та збитками, розміру збитків та інших ознак складу господарського правопорушення.

Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом (ст.91 ГПК України).

Згідно зі статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

За таких обставин, враховуючи межі перегляду рішення місцевого господарського суду, визначені частиною 1 статті 269 ГПК України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду вважає, що при прийнятті оскаржуваного рішення господарський суд Луганської області забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх фактичних обставин справи, дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, через що підстави для його скасування відсутні.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при перегляді оскаржуваного рішення в апеляційному порядку та відхиляються судовою колегією апеляційної інстанції за необґрунтованістю, у зв`язку з чим апеляційна скарга Державної екологічної інспекції у Луганській області не підлягає задоволенню, рішення Господарського суду Луганської області від 26.02.2019 у справі №913/620/18 слід залишити без змін.

Відповідно статті 129 ГПК України судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст.129, 269, 270, п.1 ч.1 ст.275, ст.ст. 276, 281- 284 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції у Луганській області, залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Луганської області від 26.02.2019 у справі №913/620/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 16.08.2019.

Головуючий суддя Л.І. Бородіна

Суддя В.В. Лакіза

Суддя Н.О. Мартюхіна