ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"14" серпня 2019 р. м. Київ Справа № 911/1983/19

Господарський суд Київської області у складі судді Рябцевої О.О., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Рошен-Столиця» (03124, м. Київ, Солом`янський р-н, вул. Радищева, буд. 3, код 41761883) про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Петрівка 35» (08114, Київська область, Києво-Святошинський р-н, с. Стоянка, вул. Київська, буд. 10, код 40876284) 52924,47 грн. заборгованості за договором поставки товару № К 3909 від 01.02.2018 р.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Рошен-Столиця» звернулось до господарського суду Київської області з заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Петрівка 35» 52924,47 грн. заборгованості за договором поставки товару № К 3909 від 01.02.2018 р.

За змістом ст.ст. 147, 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 148 цього Кодексу. Судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 2 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Дослідивши заяву та додані до неї документи, суд встановив наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником.

Згідно з ч. 2 ст. 150 ГПК України у заяві повинно бути зазначено: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника; 3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання; 4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; 5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Судом встановлено, що у поданій до суду заяві про видачу судового наказу заявником в порушення пункту 2 ч. 2 ст. 150 ГПК України не зазначено офіційних електронних адрес як заявника, так і боржника, а також не вказано інших даних які ідентифікують боржника, а у разі відсутності таких адрес чи даних, інформації щодо їх відсутності.

Згідно з ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: 1) заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу; 2) заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано; 3) заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу; 4) наявні обставини, зазначені у частині першій статті 175 цього Кодексу; 5) з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою; 6) судом раніше виданий судовий наказ за тими самими вимогами, за якими заявник просить видати судовий наказ; 7) судом раніше відмовлено у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 цієї частини; 8) із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу; 9) заяву подано з порушенням правил підсудності.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України.

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9, частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків (ч. 1 ст. 153 ГПК України).

Разом з тим, суд зазначає, що при повторному зверненні з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом ІІ ГПК України, заявник у заяві про видачу судового наказу повинен надати пояснення щодо здійснення боржником оплати у сумі 100000,00 грн. з призначенням платежу «Оплата за товар народного споживання згідно договору № 3909 від 01.02.2018 р. у тому числі...», яка, як вбачається з банківської виписки по рахунку ТОВ «Рошен-Столиця», була здійснена боржником 27.12.2018 р., проте у заяві вказано, що оплата здійснена загалом на суму 80000,00 грн.

Керуючись ст. 148, п. 2 ч. 2 ст. 150, п.п. 1 ч. 1 ст. 152, ст.ст. 153, 154, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Рошен-Столиця» (03124, м. Київ, Солом`янський р-н, вул. Радищева, буд. 3, код 41761883) у видачі судового наказу з вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Петрівка 35» (08114, Київська область, Києво-Святошинський р-н, с. Стоянка, вул. Київська, буд. 10, код 40876284) 52924,47 грн. заборгованості за договором поставки товару № К 3909 від 01.02.2018 р.

Ухвала господарського суду набирає законної сили в порядку статті 235 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала господарського суду підлягає оскарженню в порядку та строки, визначені статтями 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.О. Рябцева