УХВАЛА

м. Київ

09.08.2019Справа № 910/7298/19

За позовомОб'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Цитадельна 4/7»
до1) Київської міської ради, 2) Державного реєстратора Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Бандури Юрія Вікторовича
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва»
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Печерська районна в місті Києві державна адміністрація
провизнання незаконними та скасування рішень, скасування запису про право власності

Суддя Смирнова Ю.М.

Без виклику учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Цитадельна 4/7» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Київської міської ради та Державного реєстратора Департаменту комунальної власності м.Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Бандури Юрія Вікторовича, а якому просить суд:

- визнати незаконним та скасувати рішення Київської міської ради від 02.12.2010 №284/5096 «Про питання комунальної власності територіальної громади міста Києва» в частині включення до Переліку об'єктів комунальної власності територіальної громади міста Києва, що розміщені в Печерському районі житлового будинку за адресою м.Київ, вул. Цитадельна, буд. 4/7;

- визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Департаменту комунальної власності м.Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Бандури Юрія Вікторовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 40976083 від 07.05.2018, яким за територіальною громадою міста Києва в особі Київської міської ради зареєстровано право комунальної власності на нежитлові приміщення з №1 по №6 (група приміщень №86), підвал літ. «А» загальною площею 165,8 кв.м за адресою м.Київ, вул. Цитадельна, буд. 4/7, реєстраційний номер, номер запису право власності 26036320;

- скасувати запис про право комунальної власності територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради в частині об'єкта нерухомого майна за реєстраційним номером об'єкту нерухомого майна 000, внесений 02.05.2018 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстр прав власності на нерухоме майно.

Позовні вимоги мотивовані тим, що оскільки всі допоміжні приміщення, у тому числі приміщення з №1 по №6 (група приміщень №86), підвал літ. «А» загальною площею 165,8 кв.м, що знаходяться в будинку №4/7 по вулиці Цитадельній у місті Києві, належать на праві спільної сумісної власності власникам квартир та нежитлових приміщень у цьому ж будинку, і останніми не приймалося рішення про передачу в комунальну власність допоміжних приміщень, то відповідач-1 своїм рішенням незаконно розпорядився чужим майном.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.06.2019 відкрито провадження у справі №910/7298/19, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження, залучено до участі у справі Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м.Києва» третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача-1; підготовче засідання у справі призначено на 10.07.2019.

У підготовчому засіданні 10.07.2019 оголошувалась перерва до 31.07.2019.

У судовому засіданні 31.07.2019 представником позивача подано заяву про забезпечення позову, в якій заявник просить суд встановити обтяження у формі заборони передавати в оренду нежитлові приміщення з №1 по №6 (група приміщень №86), підвал літ. «А» загальною площею 165,8 кв.м за адресою: м.Київ, вул. Цитадельна, буд. 4/7, реєстраційний номер запису про право власності 26036320 та заборонити Печерській районній в місті Києві державній адміністрації передавати в оренду нежитлові приміщення з №1 по №6 (група приміщень №86), підвал літ. «А» загальною площею 165,8 кв.м за адресою: м.Київ, вул. Цитадельна, буд. 4/7, реєстраційний номер запису про право власності 26036320.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.07.2019 продовжено строк підготовчого провадження у справі № 910/7298/19 на 30 днів, залучено до участі у справі Печерську районну в місті Києві державну адміністрацію третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача та відкладено підготовче засідання у справі на 22.08.2019.

Розглянувши заяву Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Цитадельна 4/7» про забезпечення позову, суд відзначає таке.

В обґрунтування поданої заяви заявник зазначає, що наразі існують обґрунтовані підозри з приводу того, що відповідач або уповноважені ним особи можуть вчиняти дії щодо належного відповідачу речового права на спірне нерухоме майно шляхом передачі його в оренду. Так, заявник вказує, що з інформації, наданої листом Печерської районної в місті Києві державної адміністрації від 24.07.2019 №105/03-0103(з)20, спірні нежитлові приміщення загальною площею 165,8 кв.м за адресою: м.Київ, вул. Цитадельна, буд. 4/7 включені до Переліку об'єктів нерухомого майна комунальної власності територіальної громади міста Києва, які можуть бути надані в оренду.

Заявник, посилаючись на положення ч. 1 ст. 770 Цивільного кодексу України, стверджує, що у разі укладення відповідачем договорів оренди спірного нерухомого майна, ці договори збережуть чинність і будуть обов'язковими для позивача, що порушить його право власності, яке він має здійснювати відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, в тому числі від волі відповідача щодо укладення таких договорів. Також позивач зазначає, що у відповідності до ст. 289 Господарського кодексу України договором оренди може бути передбачено право на викуп об'єкта оренди.

Наведе, за твердженням заявника, свідчить про те, що невжиття названих ним заходів забезпечення позову, може істотно ускладнити поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об'єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з ч. 4 ст. 139 Господарського процесуального кодексу України у заяві можуть бути зазначені кілька заходів забезпечення позову, що мають бути вжиті судом, із обґрунтуванням доцільності вжиття кожного з цих заходів.

Отже, з положень 4 ст. 139 Господарського процесуального кодексу України слідує, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Суд відзначає, що у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Однак, звертаючись до суду із даною заявою, позивач не навів (та не надав доказів існування) фактичних обставин, з якими пов'язується необхідність вжиття заходів до забезпечення позову, про застосування яких просить позивач.

Посилання позивача на положення ч. 1 ст. 770 Цивільного кодексу України в даному випадку є недоречним, оскільки у вказаній нормі мова йде саме про перехід права власності на річ за будь-яких законних підстав: продаж, дарування наймодавцем речі, перехід права власності на річ, яка була предметом іпотеки тощо. В свою чергу, обґрунтовуючи позов, позивач стверджує, що всі допоміжні приміщення, у тому числі приміщення з №1 по №6 (група приміщень №86), підвал літ. «А», загальною площею 165,8 кв.м, що знаходяться в будинку №4/7 по вулиці Цитадельній у місті Києві, належать на праві спільної сумісної власності власникам квартир, а спірним рішенням відповідач-1 незаконно передав собі у комунальну власність відповідний багатоквартирний будинок.

Відтак, у разі задоволення позовних вимог та скасування спірних рішень Київської міської ради та державного реєстратора, матиме місце не перехід права власності до іншої особи в розумінні ст. 770 Цивільного кодексу України, а власне відновлення становища, яке існувало до прийняття оспорюваного рішення.

З огляду на викладене, враховуючи, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів існування обставин, які в розумінні ст.ст. 136, 137 Господарського процесуального кодексу України можуть бути підставами для вжиття заходів забезпечення позову у даній справі, заява Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Цитадельна 4/7» задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 136 - 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

1. У задоволенні Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Цитадельна 4/7» про забезпечення позову відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня складення повної ухвали. При цьому, згідно з п.п. 17.5 п. 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Ю.М. Смирнова