РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

08.08.2019Справа № 910/6261/19

Суддя Плотницька Н.Б., розглянувши справу

за позовомКомунального підприємства "Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Подільського району"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Люнет"
простягнення 89 098 грн 11 коп.
Представники:
від позивача: Галушка М.В. - представник за довіреністю;
від відповідача: не з`явились,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

16.05.2019 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Комунального підприємства "Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Подільського району" з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Люнет" про стягнення 89 098 грн 11 коп. заборгованості за договором від 01.10.2018 № 1169, в тому числі: 85 015 грн 06 коп. основного боргу та 4 083 грн 05 коп пені.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та укладеного сторонами договору від 01.10.2018 № 1169 належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання щодо оплати виконаних робіт , у зв`язку з чим в останнього виникла заборгованість у розмірі 85 015 грн 06 коп. Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань позивачем нараховано 4 083 грн 05 коп пені.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.05.2019 відкрито провадження у справі № 910/6261/19, розгляд справи постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

30.05.2019 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи на виконання вимог ухвали суду.

13.06.2019 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання, відповідно до якого він підтримав заявлені позовні вимоги та просить суд розглянути їх за наявними в справі матеріалами.

14.06.2019 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи в судовому засідання з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.06.2019 задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Люнет" про проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання призначено на 01.07.2019.

01.07.2019 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

У судовому засідання 01.07.2019, на задоволення клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, судом оголошено перерву до 08.08.2019.

В порядку статті 120 Господарського процесуального кодексу України, ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.07.2019 суд викликав Товариство з обмеженою відповідальністю "Люнет" як відповідача у справі у судове засідання на 08.08.2019.

Відповідач у судове засідання 08.08.2019 повторно повноважних представників не направив, вимог ухвали суду не виконав, зокрема, щодо подання відзиву на позов, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення судового засідання не подав, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 492.

У судове засідання 08.08.2019 з`явився представник позивача, подав у судовому засідання клопотання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу та надав пояснення по суті справи, відповідно до яких в повному обсязі підтримав заявлені позовні вимоги та просить суд їх задовольнити.

У судовому засіданні 08.08.2019 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Враховуючи викладене, суд вирішує справу за наявними матеріалами справи.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані суду докази, суд

УСТАНОВИВ:

01.10.2018 між Комунальним підприємством "Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Подільського району" м. Києва (виконавець за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Люнет" (замовник за договором) укладено договір № 1169, відповідно до умов якого виконавець зобов`язується виконати за завданням замовника, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити наступні роботи: ДК 016-2010-42.11 «Будівництво доріг і автострад» ДК 021-2015 - 452300008-8 «Будівництво трубопроводів, ліній зв`язку та електропередач, шосе, доріг, аеродромів залізничних доріг; вирівнювання поверхонь» а саме, роботи з відновлення асфальтобетонного покриття після розриття за адресою: вул. Верхній Вал, 64 у Подільського районі м. Києва.

Відповідно до пункту 7.1. договору він вступає в силу після його підписання обома сторонами і є чинним до 31 грудня 2018 р., а в частині розрахунків та гарантійних зобов`язань до їх повного виконання.

Згідно з пунктом 2.2. договору вартість робіт, згідно договірної ціни (додаток № 2 до договору), який є невід`ємною частиною цього договору складає 180 922 грн 49 коп. (сто вісімдесят тисяч дев`ятсот двадцять дві грн 49 коп.) в тому числі ПДВ 20% 30 153 грн 75 коп.

Пунктом 2.3. договору визначено, що розрахунки проводяться шляхом перерахування замовником коштів на поточний рахунок виконавця, у якості попередньої оплати у розмірі 70 % загальної вартості робіт передбаченим п. 2.2 цього договору. Розрахунок здійснюється протягом 5 (робочих) днів з моменту підписання договору.

У відповідності до пункту 2.4. договору здача робіт виконавцем та приймання їх результатів замовником оформлюється актом приймання виконаних робіт, який підписується повноважними представниками сторін у термін 3-х робочих днів з дати надання.

Як передбачено пунктом 2.5. договору остаточна вартість договору визначається як сума всіх підписаних актів виконаних робіт КБ2в.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Дослідивши зміст укладеного договору, суд дійшов до висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором підряду.

Відповідно до норм статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно зі статтею 843 Цивільного кодексу України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

У відповідності до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (частина 2 статті 530 Цивільного кодексу України).

На виконання пункту 2.3. договору, 08.10.2018 відповідач здійснив попередню оплату за договором № 1169 від 01.10.2018 у розмірі 90 000 грн 00 коп., що підтверджується випискою по особовому рахунку Комунального підприємства "Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Подільського району" м. Києва, наявною в матеріалах справи.

Як встановлено судом, на виконання умов договору від 01.10.2018 № 1169 позивачем було виконано роботи, що підтверджується підписаним між сторонами та скріпленим відтисками печаток підприємств актом приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2018 року № 512 від 20.12.2018 та довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2018 року на суму 175 015 грн 06 коп., належним чином засвідчені копії яких наявні в матеріалах справи.

Судом встановлено, що відповідач в порушення умов договору та норм чинного законодавства належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання з оплати виконаних робіт, у зв`язку з чим в останнього виникла заборгованість перед позивачем за виконанні роботи у розмірі 85 015 грн 06 коп., що також не було спростовано відповідачем, зокрема, відповідачем не надано суду доказів оплати виконаних робіт у розмірі 85 015 грн 06 коп.

04.03.2019 та 15.04.2019 позивач направив на адресу відповідача претензії про погашення заборгованості за договором № 1169 від 01.10.2018, які були отримані останнім 11.03.2019 та 17.04.2019 відповідно. Проте зазначені вимоги залишені відповідачем без відповіді та задоволення.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З огляду на вищенаведене та встановленням факту невиконання відповідачем обов`язку з оплати виконаних робіт за договором від 01.10.2018 № 1169, вимоги позивача про стягнення з відповідача 85 015 грн 06 коп. підлягають задоволенню у повному обсязі.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 4 083 грн 05 коп. пені.

Згідно з частиною 1 статті 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У відповідності до частини 2 статті 217 Господарського кодексу України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарського кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно з частиною 1 статті 547 Цивільного кодексу України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.

У відповідності до частини 1 статті 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно з нормами статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до частин 1, 3 статті 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Кредитор не має права на неустойку в разі, якщо боржник не відповідає за порушення зобов`язання (стаття 617 цього Кодексу).

Нормами статті 551 Цивільного кодексу України встановлено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом.

Нормами статті 218 Господарського кодексу України встановлено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відповідно до пункту 5.1. договору виконавець і замовник у разі порушення зобов`язань, що випливають з цього договору несуть відповідальність встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено чинним законодавством України.

Згідно з пунктом 5.2. договору за прострочення виплати виконавцю суми за виконані роботи замовник за кожний день прострочення платежу сплачує виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості.

З огляду на вищенаведене та доведення факту неналежного виконання відповідачем зобов`язань щодо оплати виконаних робіт, дії відповідача є порушенням умов договору, що є підставою для застосування відповідальності (стягнення пені) відповідно до пункту 5.2. договору.

З огляду на вищенаведене та встановленням факту неналежного виконання відповідачем обов`язку щодо оплати виконаних робіт за договором поставки від 01.10.2018 № 1169, вимоги позивача про стягнення з відповідача пені за прострочення виплати виконавцю суми за виконані роботи у розмірі 4 083 грн 05 коп., визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволення за розрахунком позивача.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Люнет" витрат на професійну правничу допомогу згідно договору про надання правничої допомоги від 04.02.2019 № 04/02 в загальному розмірі 2 150 грн 00 коп.

У відповідності до частин 1-4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як вбачається з матеріалів справи, 04.02.2019 між адвокатом Галушкою Михайлом Васильовичем (далі - адвокат) та Комунальним підприємством "Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Подільського району" (далі - клієнт) укладено договір про надання правничої допомоги № 04/02, предметом якого є надання адвокатом усіма законними методами та способами правової допомоги клієнту у всіх справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані із захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних його прав та законних інтересів, а клієнт зобов`язується сплатити гонорар (винагороду) за надану правову допомогу та компенсувати фактичні витрати на її надання в обсязі та умовах, визначених договором.

Суд відзначає, що для включення всієї суми гонору у відшкодування за рахунок відповідача відповідно до положень статті 126 Господарського процесуального кодексу України, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Приймаючи до уваги викладене, з огляду на заявлену позивачем ціну позову та витрат на послуги адвоката, враховуючи те, що на задоволення клопотання відповідача суд призначив та провів у справі № 910/6261/19 два судових засідання (01.07.2019 та 08.08.2019), на яких був присутній представник позивача - адвокат Галушка М.В., суд дійшов висновку, що розмір заявлених витрат на відшкодування адвокатських послуг є співрозмірним із ціною позову та ступенем складності справи, а тому підлягають задоволенню у розмірі, заявленому позивачем - 2 150 грн 00 коп.

Згідно з частиною 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 74, ст.ст. 76-79, ст. 86, ст. 123, ст. 129, ст.ст. 232-233, ст.ст. 237- 238, ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Люнет" (04116, м. Київ, провулок Тбіліський, будинок 1, ідентифікаційний код 31956217) на користь Комунального підприємства "Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Подільського району" (04080, м. Київ, вулиця Фрунзе, будинок 15, ідентифікаційний код 03359121) заборгованість у розмірі 85 015 (вісімдесят п`ять тисяч п`ятнадцять) грн 06 коп., пеню у розмірі 4 083 (чотири тисячі вісімдесят три) грн 05 коп., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 150 (дві тисячі сто п`ятдесят) грн 00 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено: 13.08.2019

Суддя Н.Б.Плотницька