ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.08.2019 справа № 914/2236/18

Суддя Юркевич М.В. при секретарі Кияк І.В., розглянувши матеріали

первісної позовної заяви: Приватного підприємства "ТІЗ-Карбогаз", м. Глиняни Львівська область

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Торгово-виробничої компанії "Перша приватна броварня "Для людей - як для себе", м. Львів

про: стягнення 1 524 465,41 грн. заборгованості

та зустрічної позовної заяви: Товариства з обмеженою відповідальністю Торгово-виробничої компанії "Перша приватна броварня "Для людей - як для себе", м. Львів

до відповідача: Приватного підприємства "ТІЗ-Карбогаз", м. Глиняни Львівська область

про: визнання односторонню зміну ціни товару недійсною та зобов`язання вчинити дії, а саме: зобов`язати привести усі первинні документи по поставках партій товару згідно видаткових накладних у відповідність до умов договору поставки №1909/1 від 19.09.2016р.

за участю представників сторін:

від позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом: Зарічний І.Я. - представник

від відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом: Макарик І.В. - представник

ВСТАНОВИВ:

На розгляд до Господарського суду Львівської області поступила позовна заява Приватного підприємства "ТІЗ-Карбогаз" до Товариства з обмеженою відповідальністю Торгово-виробничої компанії "Перша приватна броварня "Для людей - як для себе" про стягнення 1 369 586,71 грн. заборгованості, з яких 1 342 032,54 грн. основного боргу, 13 084,93 грн. пені, 2 180,82 грн. 3% річних, 12 288,42 грн. інфляційних втрат (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог 1 342 032,54 грн. основного боргу, 102 425,20 грн. пені, 21 339,87 грн. 3% річних, 58 667,80 грн. інфляційних втрат).

Ухвалою господарського суду від 05.12.2018 р. відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче провадження призначено на 18.12.2018 року.

Розгляд справи відкладався з підстав, викладених у відповідних ухвалах суду.

11.01.2019 року відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації зареєстровано зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю Торгово-виробничої компанії "Перша приватна броварня "Для людей - як для себе!" до Приватного підприємства "ТІЗ-Карбогаз" про визнання односторонню зміну ціни товару недійсною та зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою господарського суду від 16.01.2019 року зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Торгово-виробничої компанії "Перша приватна броварня "Для людей - як для себе" до Приватного підприємства "ТІЗ-Карбогаз" у справі №914/2236/18 про визнання односторонню зміну ціни товару недійсною та зобов`язання вчинити дії, а саме: зобов`язати привести усі первинні документи по поставках партій товару згідно видаткових накладних у відповідність до умов договору поставки №1909/1 від 19.09.2016р. - повернуто заявнику.

08.02.2019р. на адресу господарського суду надійшла ухвала Західного апеляційного господарського суду від 06.02.2019р. про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Торгово-виробничої компанії "Перша приватна броварня "Для людей - як для себе" на ухвалу господарського суду Львівської області від 16.01.2019р. у справі №914/2236/18.

Крім того, згідно п. 4 резолютивної частини цієї ухвали, у Господарського суду Львівської області витребувано матеріали справи №914/2236/18 для направлення їх до ЗАГС.

Ухвалою господарського суду від 11.02.2019р. провадження у справі було зупинено, а матеріали справи №914/2236/18 направлено до Західного апеляційного господарського суду для здійснення апеляційного провадження.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 28.02.2019р. ухвалу Господарського суду Львівської області від 16.01.2019р. було залишено без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Торгово-виробничої компанії "Перша приватна броварня "Для людей - як для себе" - без задоволення.

19.03.2019р. матеріали справи №914/2236/18 повернулися до суду першої інстанції.

Ухвалою від 21.03.2019р. провадження у справі було поновлено та призначено розгляд справи по суті на 02.04.2019р.

В судове засідання 02.04.2019р. представник позивача не з`явився, причини неявки суд не повідомив.

Натомість від відповідача поступило клопотання про зупинення провадження у даній справі.

В обгрунтування поданого клопотання відповідач покликався на те, що ним було подано касаційну скаргу на ухвалу Господарського суду Львівської області від 16.01.2019р. та постанову Західного апеляційного господарського суду від 28.02.2019р. Так, до поданого клопотання відповідачем долучено ухвалу Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 25.03.2019р. відповідно до якої відкрито касаційне провадження у справі №914/2236/18 за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-виробничої компанії «Перша приватна броварня Для людей - як для себе». Крім того, в п. 3 резолютивної частини ухвали, від Господарського суду Львівської області витребувано матеріали справи та зобов`язано їх направити на адресу Верховного суду.

Ухвалою від 02.04.2019р. провадження у справі було зупинено, а матеріали справи направлено до Касаційного господарського суду у складі Верховного суду для здійснення касаційного провадження.

Постановою Верховного суду від 22.04.2019р. касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Торгово-виробничої компанії "Перша приватна броварня "Для людей - як для себе!" було задоволено, Постанову Західного апеляційного господарського суду від 28.02.2019р. та ухвалу Господарського суду Львівської області від 16.01.2019р. скасовано, а справу передано на розгляд до суду першої інстанції.

20.05.2019р. на адресу Господарського суду Львівської області повернулися матеріали справи №914/2236/18.

Ухвалою суду від 28.05.2019р. було прийнято зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Торгово-виробничої компанії "Перша приватна броварня "Для людей - як для себе" до Приватного підприємства "ТІЗ-Карбогаз" у справі №914/2236/18 про визнання односторонню зміну ціни товару недійсною та зобов`язання вчинити дії, а саме: зобов`язати привести усі первинні документи по поставках партій товару згідно видаткових накладних у відповідність до умов договору поставки №1909/1 від 19.09.2016р. до спільного розгляду з первісним позовом ТОВ «Тіз-Карбогаз» про стягнення Товариства з обмеженою відповідальністю Торгово-виробничої компанії "Перша приватна броварня "Для людей - як для себе" 1 524 465,41 грн. заборгованості та призначено підготовче судове засідання на 26.06.2019р.

В межах підготовчого провадження сторони, на виконання вимог ухвал суду, подали відзиви та відповіді на відзиви за первісним та зустрічним позовами.

За наслідками проведення підготовчого провадження 23.07.2019р. сторони, у відповідності до ч. 6 ст. 183 ГПК України подали спільну заяву про вирішення всіх питань, зазначених у ч. 2 ст. 183 ГПК України та закриття підготовчого провадження у справі.

Ухвалою від 23.07.2019р. було закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті після закінчення підготовчого судового засідання.

23.07.2019р. сторони виступили зі вступними словами за первісним та зустрічним позовом, після чого суд перейшов до стадії дослідження обставин справи та доказів.

В розгляді справи по суті судом оголошувалася перерва в судовому засіданні до 06.08.2019р.

06.08.2019р. сторони виступили в судових дебатах, зокрема ТОВ «Тіз-Карбогаз» повністю підтримало позовні вимоги, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просило суд первісний позов задоволити. Натомість представник Товариства з обмеженою відповідальністю Торгово-виробничої компанії "Перша приватна броварня "Для людей - як для себе" наполягав на задоволенні зустрічних позовних вимог в повному обсязі.

В ході дослідження доказів та обставин справи, судом з`ясовано наступне:

Обставини справи за первісним позовом.

19.09.2016р. між Приватним підприємством «ТІЗ-Карбогаз» (позивач за первісним позовом) та Товариством з обмеженою відповідальністю Торгово-виробничої компанії "Перша приватна броварня "Для людей - як для себе" (відповідач за первісним позовом) було укладено договір поставки №1909/1, згідно якого ПП «ТІЗ-Карбогаз» - зобов`язалося поставляти рідкий двоокис вуглецю для використання у виробництві, а відповідач за первісним позовом - приймати товар та своєчасно здійснювати оплату його вартості у строки та порядку, що передбачені даним договором.

Як зазначається позивачем за первісним позовом, на виконання умов укладеного договору, в період з 11.08.2018р. по 12.10.2018р. ним було поставлено, а відповідачем прийнято товару на загальну суму 1 708 248,68 грн. згідно видаткових накладних, а саме:

№ РН-0000371 від 11.08.2018р. на суму 136 944,00 грн.;

№ РН-0000383 від 18.08.2018р. на суму 142 704,00 грн.;

№ РН-0000396 від 23.08.2018р. на суму 139 680,00 грн.;

№ РН-0000400 від 23.08.2018р. на суму 141 840,00 грн.;

№ РН-0000398 від 25.08.2018р. на суму 147 600,00 грн.;

№ РН-0000442 від 19.09.2018р. на суму 137 520,00 грн.;

№ РН-0000446 від 19.09.2018р. на суму 106 704,00 грн.;

№ РН-0000451 від 22.09.2018р. на суму 131 040,00 грн.;

№ РН-0000456 від 25.09.2018р. на суму 142 128,00 грн.;

№ РН-0000468 від 03.10.2018р. на суму 117 407,38 грн.;

№ РН-0000476 від 06.10.2018р. на суму 122 079,71 грн.;

№ РН-0000480 від 10.10.2018р. на суму 123 637,15 грн.;

№ РН-0000485 від 12.10.2018р. на суму 118 964,82 грн.

За умовами п. 6.6 договору, покупець здійснює оплату за поставлену партію товару на банківський рахунок продавця протягом 45 календарних днів від дати поставки (дата підписання відповідної видаткової накладної покупцем) на складі покупця.

Позиція позивача за первісним позовом.

Як стверджує позивач, за поставлений товар на суму 1 708 248,68 грн., відповідач за первісним позовом розрахувався лише частково на суму 366 216,52 грн. Зокрема, повністю, але з порушенням строків було оплачено товар за видатковими накладними № РН-0000371 від 11.08.2018р. на суму 136 944,00 грн. та № РН-0000383 від 18.08.2018р. на суму 142 704,00 грн. Крім того, частково в розмірі 86 568,52 грн. відповідач оплатив товар згідно накладної № РН-0000396 від 23.08.2018р. на суму 139 680,00 грн. (залишок неоплаченого за цією накладною залишився в розмірі 53 111,48 грн).

Отже, загальна сума протермінованої заборгованості Товариством з обмеженою відповідальністю Торгово-виробничої компанії "Перша приватна броварня "Для людей - як для себе" за отриманий товар склала 1 342 032,54 грн.

Крім того, в обгрунтування первісних позовних вимог ПП «ТІЗ-Карбогаз» покликається на те, що для підтвердження заборгованості покупця перед постачальником між сторонами складалися акти звірки взаєморозрахунків, зокрема, станом на 31.08.2018р., в якому узгоджено заборгованість в розмірі 1 442 551,28 грн. та станом на 29.10.2018р. (після підписання останньою видаткової накладної) в розмірі 1 342 032,54 грн., стягнення яких і є предметом розгляду у даній справі.

Разом з тим, позивач за первісним позовом зазначає, що в порядку досудового врегулювання спору звертався до відповідача з претензіями про сплату заборгованості листами від 08.11.2018р. та 22.11.2018р., однак претензії залишилися без відповіді та задоволення.

Таким чином, позивач за первісним позовом, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, звернувся до господарського суду про стягнення з відповідача за первісним позовом 1 342 032,54 грн. основного боргу, 102 425,20 грн. пені, 21 339,87 грн. 3% річних, 58 667,80 грн. інфляційних втрат - в судовому порядку.

Позиція відповідача за первісним позовом.

Заперечуючи первісні позовні вимоги відповідач зазначає наступне:

Відповідно до п. 6.2 договору поставки, ціна товару, що поставлятиметься постачальником вказуватиметься в Специфікації до договору, яка є невід`ємною його частиною та діє до кінця строку дії договору. В односторонньому порядку ціна на товар не може бути змінена.

Згідно п. 6.4 договору, про ініціювання підвищення або зниження ціни на товар, сторона зобов`язана письмово повідомити іншу сторону не пізніше, ніж за тридцять календарних днів до такої зміни ціни. Сторони погоджують нові ціни на товар шляхом переговорів та підписують відповідну нову цінову Специфікацію.

За твердженням відповідача за первісним позовом, позивач, всупереч вищенаведеним умовам договору, здійснив одностороннє завищення ціни товару, яку відобразив у представлених суду видаткових накладних.

Зокрема, відповідач наголошує на тому, що таке одностороннє завищення ціни товару відбулося в період поставок з 14.04.2018р. по 25.09.2018р. Так, згідно специфікації №2, підписаної сторонами 21.12.2017р., яка не змінювалася впродовж дії договору, ціна товару за 1 тонну без ПДВ складала 4 991,81 грн., а з ПДВ - 5 990,17 грн./т.

Стосовно видаткових накладних, на підставі яких подано позов позивачем за первісним позовом, відповідач вважає, що завищення ціни товару відбулося за наступними накладними:

№ РН-0000371 від 11.08.2018р. замість вартості 4 991,81 грн./т вказано 6 000,00 грн/т. (завищення на 23 010,93 грн. з ПДВ);

№ РН-0000383 від 18.08.2018р. замість вартості 4 991,81 грн./т вказано 6 000,00 грн/т. (завищення на 23 978,79 грн. з ПДВ);

№ РН-0000396 від 23.08.2018р. замість вартості 4 991,81 грн./т вказано 6 000,00 грн/т. (завищення на 23 470,66 грн. з ПДВ);

№ РН-0000400 від 23.08.2018р. замість вартості 4 991,81 грн./т вказано 6 000,00 грн/т. (завищення на 23 833,93 грн. з ПДВ);

№ РН-0000398 від 25.08.2018р. замість вартості 4 991,81 грн./т вказано 6 000,00 грн/т. (завищення на 24 801,47 грн. з ПДВ);

№ РН-0000442 від 19.09.2018р. замість вартості 4 991,81 грн./т вказано 6 000,00 грн/т. (завищення на 23 107,71 грн. з ПДВ);

№ РН-0000446 від 19.09.2018р. замість вартості 4 991,81 грн./т вказано 6 000,00 грн/т. (завищення на 17 929,65 грн. з ПДВ);

№ РН-0000451 від 22.09.2018р. замість вартості 4 991,81 грн./т вказано 6 000,00 грн/т. (завищення на 22 018,87 грн. з ПДВ);

№ РН-0000456 від 25.09.2018р. замість вартості 4 991,81 грн./т вказано 6 000,00 грн/т. (завищення на 23 882,00 грн. з ПДВ);

Разом з тим, у відзиві на позов відповідач вказав на те, що крім завищення ціни товару у вищенаведених видаткових накладних, що є предметом спору у даній справі, позивач також завищував ціну і за попередні поставки товару, що не увійшли до позовних вимог, а тому з урахуванням попередніх правовідносин між сторонами, відповідач за зустрічним позовом вважає, що загальне завищення товару по всьому договору поставки становить 1 897 368,99 грн. Відтак, за мінусом грошової вимоги позивача за первісним позовом в сумі 1 369 586,71 грн., різниця на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Торгово-виробничої компанії "Перша приватна броварня "Для людей - як для себе" становить 527 782,28 грн.

З огляду на наведене, відповідач за первісним позовом просив суд в задоволенні позовних вимог відмовити повністю за їх безпідставністю.

Обставини справи за зустрічним позовом.

В межах розгляду справи за позовом Приватного підприємства "ТІЗ-Карбогаз" до Товариства з обмеженою відповідальністю Торгово-виробничої компанії "Перша приватна броварня "Для людей - як для себе" про стягнення 1 524 465,41 грн. за договором поставки №1909/1 від 19.09.2016р. було заявлено зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю Торгово-виробничої компанії "Перша приватна броварня "Для людей - як для себе" до Приватного підприємства "ТІЗ-Карбогаз" про визнання односторонню зміну ціни товару недійсною та зобов`язання вчинити дії, а саме: зобов`язати привести усі первинні документи по поставках партій товару згідно видаткових накладних у відповідність до умов договору поставки.

Обгрунтування зустрічного позову грунтується на тому, що постачальник, в особі відповідача за зустрічним позовом, безпідставно в односторонньому порядку здійснював завищення ціни товару у видаткових накладних, внаслідок чого у позивача за зустрічним позовом утворилась заборгованість, про стягнення якої первісний позивач звернувся до господарського суду у даній справі.

Позиція позивача за зустрічним позовом.

ТОВ Торгово-виробнича компанія "Перша приватна броварня "Для людей - як для себе" вважає, що підставою для зобов`язання ПП «ТІЗ-Карбогаз» привести усі первинні документи по поставках партій товару, згідно договору від 19.09.2016р. №1909/1, зокрема видаткові накладні, згадані вище, є те, що вони не відповідають специфікації №2 до договору, що є невід`ємною його частиною, де сторони визначили ціну товару на рівні 4 991,81 грн./т без ПДВ та - 5 990,17 грн./т. з ПДВ.

Позивач за зустрічним позовом стверджує, що жодних домовленостей про нову ціну товару між сторонами не було, а також не підписувалося жодних цінових специфікацій у відповідності до умов договору.

Позиція відповідача за зустрічним позовом.

ПП «ТІЗ-Карбогаз» вважає правові підстави зустрічного позову необгрунтованими та такими, що спотворюють дійсні обставини справи і спрямовані на ухилення від виконання прийнятих на себе зобов`язань.

По-перше, відповідач не погоджується з твердженням про те, що позивачу за зустрічним позовом стало відомо про факт наявності заборгованості лише після отримання позовної заяви, оскільки ще в досудовому порядку між сторонами неодноразово проводилися звірки взаєморозрахунків із систематичним визначенням сальдо на користь постачальника.

По-друге, ціна на товар в ході співпраці між сторонами формувалася виходячи з ситуації, яка була на ринку товару шляхом спілкування керівництва в телефонному режимі, а також двостороннім листуванням засобами електронного зв`язку. Відповідач покликається на здійснені позивачем за первісним позовом замовлення на поставку товару, де ним безпосередньо зазначалася ціна, за яку останній готовий купити товар.

По-третє, підписані та скріплені печатками сторін видаткові накладні при поставці товару свідчать про погодження ціни, яка була попередньо узгоджена представниками сторін.

По-четверте, факт віднесення ТОВ Торгово-виробнича компанія "Перша приватна броварня "Для людей - як для себе" витрат зі сплати ПДВ, з урахуванням видаткових накладних, до податкового кредиту свідчить про те, що покупець достеменно знав та усвідомлював про ціну, за якою купляв товар.

В той же час, відповідач за зустрічним позовом не заперечував того, що сторони не підписували нових цінових специфікацій при кожній зміні ціни на товар. Однак зауважував, що таке неоформлення ціни, в спосіб передбачений договором, було взаємоузгодженою сторонами обставиною, а тому мало місце двостороннє відступлення від умов договору в цій частині.

Відтак, первинні бухгалтерські документи, двосторонні акти звірки, електронне листування тощо, свідчить про узгодження сторонами кількості та ціни товару, що поставлявся на виконання умов договору поставки від 19.09.2016р.

З огляду на вищенаведене, відповідач за зустрічним позовом просив суд відмовити в зустрічних позовних вимогах.

При прийнятті рішення суд виходить з наступного:

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч. 1 ст. 236 ГПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим.

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. (п. 58 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Серявін проти України»).

В силу приписів ч. 1 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Ухвалюючи рішення суд послуговується наступними законоположеннями та своїми висновками:

За своєю правовою природою правовідносини, що склалися між сторонами по справі є правовідносинами з поставки товару, згідно яких у покупця, внаслідок передання йому постачальником товару (рідкий двоокис вуглецю) виник кореспондуючий обов`язок оплатити його. Натомість, у зустрічному позові, між сторонами існує спір щодо коректного та правильного відображення у первинних бухгалтерських документах ціни товару, що поставлявся.

Відповідно до ст.712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору поставки від 19.09.2016р. в період з 11.08.2018р. по 12.10.2018р. позивач за первісним позовом поставив у власність відповідача за первісним позовом товар (рідкий двоокис вуглецю) в кількості, визначеній у підписаних видаткових накладних, що наявні в матеріалах справи (Т-1, а.с. 35-47). Факт поставки товару сторонами підтверджується та не заперечується.

За умовами п. 6.6 договору, покупець здійснює оплату за поставлену партію товару на банківський рахунок продавця протягом 45 календарних днів від дати поставки (дата підписання відповідної видаткової накладної покупцем) на складі покупця.

Судом встановлено, що за отриманий товар згідно видаткових накладних відповідач за первісним позовом розрахувався частково на суму 366 216,52 грн., що повністю охоплювало товар визначений видатковими накладними № РН-0000371 від 11.08.2018р. в сумі 136 944,00 грн. та № РН-0000383 від 18.08.2018р. в сумі 142 704,00 грн., а також накладну № РН-0000396 від 23.08.2018р. на суму 53 111,48 грн. (із необхідних 139 680,00 грн.).

В той же час, в ході судового розгляду, відповідач за первісним позовом стверджував, що у видаткових накладних на поставку товару постачальником невірно було зазначено ціну товару, без врахування Специфікації до договору поставки №2 від 21.12.2017р., в якій ціну товару було визначено на рівні 4 9991,81 грн./т без ПДВ та 5 990,17 грн./т з ПДВ. Таким чином, подавши зустрічний позов, останній просив суд зобов`язати позивача за первісним позовом привести у відповідність до вищенаведеної Специфікації видаткові накладні на поставку товару в частині ціни.

Розглянувши в сукупності первісний позов із зустрічними позовними вимогами, суд не погоджується із твердженнями ТОВ Торгово-виробнича компанія "Перша приватна броварня "Для людей - як для себе" з огляду на наступне:

По-перше. Ціна товару та порядок її оплати було обумовлено сторонами в розділі 6 договору поставки від 19.09.2016р.

Відповідно до п. 6.2 договору поставки, ціна товару, що поставлятиметься постачальником вказуватиметься в Специфікації до договору, яка є невід`ємною його частиною та діє до кінця строку дії договору. В односторонньому порядку ціна на товар не може бути змінена.

Згідно п. 6.4 договору, про ініціювання підвищення або зниження ціни на товар, сторона зобов`язана письмово повідомити іншу сторону не пізніше, ніж за тридцять календарних днів до такої зміни ціни. Сторони погоджують нові ціни на товар шляхом переговорів та підписують відповідну нову цінову Специфікацію.

За умовами п. 6.3 договору, сторони мають право ініціювати перегляд ціни на товар в залежності від зміни показників, які її обумовлюють, зокрема такими складовими є : співвідношення гривні до офіційного курсу долара США, вартість транспортних послуг, вартість товару на ринку, тощо.

В той же час, як визнається сторонами та встановлено судом, при зміні ціни товару покупець та постачальник не підписували нової цінової Специфікації у відповідності до наведених вище умов договору. Однак, з представлених сторонами доказів вбачається, що таке відступлення від умов договору в частині письмового оформлення ціни товару мало місце за домовленістю двох сторін.

Зокрема, така обставина підтверджується тим, що перед поставкою кожної партії товару між сторонами відбувалися переговори та листування, в тому числі електронним способом, внаслідок чого і досягнутих домовленостей, від представника покупця (відповідача за первісним позовом) надходило на електронну пошту постачальника сформоване замовлення із зазначенням кількості товару та ціни, за якою покупець готовий його прийняти. Такі докази містяться в матеріалах справи (Т-2, а.с. 7-50). Крім того, на вказаних аркушах справи міститься також листування між представниками сторін, в яких постачальник перед отриманням заявки на поставку товару повідомляє покупця про його наявність та вартість на ринку.

Від відповідача за первісним позовом замовлення на поставку товару та електронне листування здійснювали представники товариства ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які за твердженням представника відповідача в судовому засіданні, є працівниками ТОВ Торгово-виробнича компанія "Перша приватна броварня "Для людей - як для себе" і виконували це з службових електронних адрес: , , , .

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, при поставці кожної партії товару між сторонами підписувалися видаткові накладні, що підтверджували факт прийняття покупцем товару та його ціну. Таким чином, необгрунтованим є покликання відповідача за первісним позовом про те, що в момент прийняття товару ним не перевіряється його ціна, оскільки накладна підписується уповноваженим суб`єктом сторони та скріплюється печаткою підприємства, що і мало місце у даній справі.

По-друге. Не заслуговують на увагу суду також твердження відповідача за первісним позовом, що про факт наявності заборгованості та, власне, «завищення» ціни на товар, стало відомо останньому лише після отримання позовної заяви. Зокрема, такі обставини спростовуються доказами у даній справі, а саме актами звірки взаєморозрахунків, що складалися сторонами по ходу здійснення між ними господарських правовідносин. Останнім актом звірки, в якому відповідач за первісним позовом визнав свою заборгованість перед позивачем у розмірі 1 342 032,54 грн., був акт від 29.10.2018р. (Т-1, а.с. 49). Більше того, саме стягнення такої визнаної суми боргу є предметом спору у даній справі.

З досліджуваного судом акту звірки також вбачається, що сторони в ньому конкретизували безпосередньо по яких накладних на поставку товару проводиться звірка та сума до оплати за цими накладними. Така обставина ще раз підтверджує факт усвідомлення сторонами про ціну товару, який закуплявся не тільки на стадії прийняття товару при оформленні накладних, а й згодом, за наслідками проведення взаємної звірки по розрахунках.

По-третє. Дослідивши правовідносини між сторонами протягом спірного періоду, суд також встановив, що на виконання своїх зобов`язань відповідачем частково проводилася оплата згідно договору та підписаних накладних. Як вже зазначалося вище, остання та часткова оплата була здійснена 11.10.2018р. платіжним дорученням №16983 на суму 300 000,00 грн. Крім того, у спірний період, відповідач за первісним позовом додатково здійснював оплату, яка зараховувалася позивачем в рахунок погашення боргу за попередні періоди. Так, у доповненні до відзиву на первісну позовну заяву від 11.01.2019р. відповідач сам надав суду відповідні платіжні доручення, починаючи з липня по вересень 2018р. (Т-1, а.с. 162-172).

В даному контексті, суд звертає увагу відповідача на те, що такими діями він фактично визнав свої зобов`язання по оплаті за поставлений товар. Більше того, протягом усього періоду існування договірних відносин, починаючи з моменту укладення договору, покупець жодних зауважень як щодо кількості та якості товару, так і до його ціни не заявляв, що безумовно свідчить про погодження на такі договірні умови та усвідомлення правових і економічних наслідків.

Додатковим аргументом, що підтверджує первісні позовні вимоги є також факт віднесення ТОВ Торгово-виробнича компанія "Перша приватна броварня "Для людей - як для себе" витрат зі сплати ПДВ, з урахуванням видаткових накладних, до податкового кредиту, що свідчить про достеменну обізнаність покупця про ціну, за якою придбавався товар.

З огляду на вищенаведене, оскільки в матеріалах справи наявні підписані та скріплені печатками обох сторін видаткові накладні, акти звірки взаємних розрахунків за відповідний спірний період із сальдо на користь ПП «ТІЗ-Карбогаз», систематичне віднесення відповідачем за первісним позовом витрат зі сплати ПДВ до податкового кредиту, а також часткова оплата видаткових накладних - у своїй сукупності є беззаперечним підтвердженням факту узгодження сторонами та визнання зобов`язанням по кількості і ціні прийнятого товару. Відтак, суд оцінюючи ці обставини та факти в сукупності, вважає первісні позовні вимоги про стягнення з ТОВ Торгово-виробнича компанія "Перша приватна броварня "Для людей - як для себе" 1 342 032,54 грн. основного боргу доведеними та такими, що підлягають до задоволення.

Крім того, як унормовано приписами ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції а також 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

З розрахунку наданого позивачем за первісним позовом вбачається, що за період прострочення виконання основного зобов`язання згідно кожної поставки товару по видаткових накладних, позивач, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просить суд стягнути з відповідача за первісним позовом 102 425,20 грн. пені, 21 339,87 грн. 3% річних, 58 667,80 грн. інфляційних втрат.

Перевіривши підставність та обгрунтованість нарахованих сум, суд, здійснивши їх перерахунок, дійшов висновку про те, що такі розраховано правильно, відповідно до вихідних даних, що містяться в матеріалах справи, а тому додаткові нарахування у вигляді пені, 3% річних та інфляційних втрат підлягають до стягнення з відповідача за первісним позовом у заявленому розмірі.

Натомість, розглянувши зустрічні позовні вимоги ТОВ Торгово-виробнича компанія "Перша приватна броварня "Для людей - як для себе" про визнання односторонню зміну ПП «ТІЗ-Карбогаз» ціни товару недійсною та зобов`язання вчинити дії, а саме: зобов`язати привести усі первинні документи по поставках партій товару згідно видаткових накладних у відповідність до умов договору поставки, враховуючи попередньо здійснені судом висновки, такі вимоги є безпідставними, необгрунтованими, а тому не підлягають до задоволення.

Відмовляючи в задоволенні зустрічних позовних вимог суд підсумовуючи встановлене, звертає увагу позивача за зустрічним позовом на наступне:

- в ході розгляду даної справи не було підтверджено факту односторонньої зміни ціни товару з боку постачальника;

- своїми діями щодо прийняття товару, підписання товаророзпорядчих та бухгалтерських документів згідно договору, а також частковою оплатою за товар, позивач за зустрічним позовом фактично визнав свої зобов`язанням перед постачальником;

- судом беззаперечно встановлено, що в процесі формування замовлення на поставку кожної партії товару між уповноваженими представниками сторін відбувалися переговори та домовленості, в тому числі в електронному вигляді, які в кінці завершувалися саме сформуванням замовлення з боку позивача за зустрічним позовом, яке направлялося на адресу постачальника із чітким зазначення в ньому кількості необхідного товару та його конкретну ціну, по якій вподальшому і відпускався товар.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Відповідно до ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В силу приписів ч. 4 ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача за первісним позовом в сумі 22 867,80 грн.

В той же час, в ході судового розгляду по суті перед дебатами сторонами була зроблена заява про відшкодування витрат на правову допомогу та оплату послуг адвоката. Однак, користуючись своїм правом, передбаченим ч.8 ст. 129 ГПК України, сторони заявили, що докази конкретного розміру понесених судових витрат буде подано ними протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

В даному випадку суд звертає увагу сторін на необхідності дотримання приписів ч. 8 ст. 129 ГПК України, оскільки в протилежному випадку, у разі неподання відповідних доказів понесення судових витрат відповідно до заяв зроблених перед судовими дебатами, протягом встановленого строку, такі заяви залишаються без розгляду.

Керуючись ст. 13, 74, 76, 77, 78, 86, 129, 236-241, 327 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Первісні позовні вимоги Приватного підприємства "ТІЗ-Карбогаз", з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 24.06.2019р. - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Торгово-виробничої компанії "Перша приватна броварня "Для людей - як для себе!" (79032, м. Львів, вул. Дж. Вашингтона, 10, ) на користь Приватного підприємства "ТІЗ-Карбогаз" (80720, Львівська область, м. Глиняни, вул. Червоноармійська, 1а, ) 1 342 032,54 грн. основного боргу, 102 425,20 грн. пені, 21 339,87 грн. 3% річних, 58 667,80 грн. інфляційних втрат, 22 867,80 грн. витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили відповідно до ст.327 ГПК України.

4. В задоволенні зустрічних позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю Торгово-виробничої компанії "Перша приватна броварня "Для людей - як для себе" - відмовити.

5. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені в ст. 256, 257 ГПК України.

В судовому засіданні 06.08.2019р. було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 08.08.2019р.

Суддя Юркевич М. В.