Справа № 909/101/15
УХВАЛА

08.08.2019 м. Івано-Франківськ

Господарський суд Івано-Франківської області у складі головуючого судді Максимів Т. В., судді Малєєвої О. В., судді Шіляк М. А., секретар судового засідання Масловський А.Ю., розглянувши матеріали скарги Благодійної організації "Єврейське відродження" на дії та рішення відділу ДВС від 01.08.2019 вх.№15179/19 у справі

за позовом: Благодійної організації "Єврейське відродження", вул. Федорова, 27/1, м. Львів, 79000

до відповідача: Дочірнього підприємства "Івано-Франківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", вул. Петрушевича, 1, м. Івано-Франківськ, 76004

про примусове виконання обов"язку в натурі

за участі:

від скаржника: ОСОБА_1 ,

від боржника: представник не з`явився,

від міського ВДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області: Люклян Олег Петрович.

встановив: Благодійна організація "Єврейське відродження" звернулася в суд із позовом до Дочірнього підприємства "Івано-Франківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" про зобов`язання вчинити дії відповідно до розміру оплаченої суми авансу за договором підряду №86 від 07.10.13 та про безоплатне усунення недоліків у частині виконаної роботи.

19.06.2016 Господарський суд Івано-Франківської області ухвалив рішення: позов Благодійної організації "Єврейське відродження" до Дочірнього підприємства "Івано-Франківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" про примусове зобов"язання виконати обов"язок в натурі задовольнити частково; Дочірньому підприємству "Івано-Франківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" облаштувати дорогу для прочан до каплички на єврейському кладовищі від в"їзної дороги до с.Стратин пропорційно до оплаченої суми, відповідно до умов договору підряду №86 від 07.10.13; облаштувати площадку для паркування транспорту біля єврейського кладовища, відповідно до умов договору підряду №86 від 07.10.13; стягнути з дочірнього підприємства "Івано-Франківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" на користь Благодійної організації "Єврейське відродження" судовий збір в сумі 1827,00 грн. та витрати на проведення судової експертизи в сумі 11088,00 грн.

02.08.2016 суд на виконання рішення видав накази № 762 та № 763.

19.07.2019 Благодійна організація "Єврейське відродження" звернулася до Івано-Франківського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано- Франківській області із заявами про відкриття виконавчого провадження (вих.№326-19 та вих.№327-19).

25.07.2019 заступник начальника Івано-Франківського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Богак Я.В. виніс повідомлення № 44123 та № 44124 про повернення виконавчих документів стягувачу без прийняття до виконання з підстав пропуску строку пред`явлення виконавчих документів до виконання (ст. 12 ЗУ "Про виконавче провадження"), так як у наказах визначено строк пред`явлення їх до виконання по 03.08.2017.

Щодо наказу № 762 у повідомленні № 44124 державний виконавець зазначив, що в резолютивній частині виконавчого документа не передбачено заходів примусового виконання рішення, визначених Законом України "Про виконавче провадження".

Благодійна організація "Єврейське відродження" вважаючи такі дії та рішення державного виконавця неправомірними, 01.08.2019 звернулась до Господарського суду Івано-Франківської області із скаргою вх.№15179/19, в обґрунтування якої зазначила, що мотиви з яких державний виконавець повернув виконавчий документ без прийняття до виконання не ґрунтуються на фактичних обставинах справи та суперечать вимогам Закону України "Про виконавче провадження" щодо належного примусового виконання судового рішення.

02.08.2019 суд призначив вказану скаргу до розгляду в судовому засіданні на 08.08.2019 (ухвала від 02.08.2019).

Представник скаржника в судовому засіданні вимоги скарги підтримав, просив суд визнати неправомірними дії та рішення Івано-Франківського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області щодо винесення повідомлень про повернення виконавчих документів - наказів №762, №763 від 02.08.2016 стягувачу без прийняття до виконання.

В судовому засіданні представник Івано-Франківського МВ ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області проти скарги заперечив, зазначив що державний виконавець при винесенні повідомлень про повернення виконавчих документів стягувачу без прийняття до виконання діяв в межах Закону України "Про виконавче провадженння".

Представник відповідача (боржника) в судове засідання не з"явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином (телефонограма №51/2019 від 05.08.2019).

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 242 ГПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Враховуючи викладене, а також з метою дотримання встановлених ч. 1 ст. 342 ГПК України строків розгляду скарги, суд дійшов висновку про можливість розгляду скарги без участі представника боржника.

Норми права та мотиви, якими суд керувався при розгляді скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 327 ГПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначений Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів - виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень (п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону).

Щодо строків пред"явлення виконавчих документів.

Стаття 4 Закону встановлює вимоги до виконавчого документа, однією з яких є необхідність зазначення строку пред`явлення рішення до виконання.

Відповідно до ст. 22 Закону України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року N 606-XIV (чинного на момент видачі виконавчих документів), виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

02.08.2016 суд, керуючись цією нормою Закону, у виконавчих документах № 762 та № 763 зазначив строк пред"явлення наказу до виконання з 03.08.16 по 03.08.17.

05.10.2016 набрав чинності Закон України "Про виконавче провадження" від 2 червня 2016 року № 1404-VIII, яким визначені інші строки пред"явлення виконавчих документів до примусового виконання.

Так, відповідно до ч.1 ст. 12 цього Закону, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

В пункті 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону зазначено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Отже, видані 02.08.2016 Господарським судом Івано-Франківської області накази № 762 та № 763 можуть бути пред"явлені до примусового виконання до 03.08.2019.

У зв"язку з вищевикладеним, господарський суд вважає, що строк пред"явлення наказів до виконання позивач не пропустив, а тому винесення виконавчою службою повідомлення про повернення виконавчого документа на підставі пункту 2 ч.4 ст.4 Закону України "Про виконавче провадження" є неправомірним.

Щодо підстави повернення виконавчого документа через відсутність зазначення в резолютивній частині наказу заходів примусового виконання рішення, суд зазначає таке.

Згідно з ст.10. Закону заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Приписами п.1. ч.2 ст.18 Закону визначено, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і вказаним Законом.

В наказі № 762 суд зазначив, що боржник - Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" зобов`язаний облаштувати дорогу для прочан до каплички на єврейському кладовищі від в"їзної дороги до с.Стратин пропорційно до оплаченої суми, відповідно до умов договору підряду №86 від 07.10.13; облаштувати площадку для паркування транспорту біля єврейського кладовища, відповідно до умов договору підряду №86 від 07.10.13, а тому посилання державного виконавця на те, що резолютивна частина виконавчого документа не містить заходів примусового виконання рішення є неправомірним.

Згідно з положеннями ст.129 Конституції України обов`язковість рішення суду визначено однією із основних засад судочинства.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Конституційний Суд України у своєму рішенні №18-рп/2012 від 13.12.2012 вказав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Розглядаючи справу №5-рп/2013, Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.06.2013 зазначив, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п.3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 № 11-рп/2012).

З наведених приписів Конституції України та рішень Конституційного Суду України вбачається декларування законодавцем безумовного права кожного, на чию користь ухвалено судове рішення, на його виконання.

У ч. ч. 2, 4 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського суду від 20.07.2004 у справі "Шмалько проти України" (заява № 60750/00) зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося, на шкоду одній із сторін. Отже, для цілей ст.6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

Правові висновки про те, що виконання рішення, ухваленого тим чи іншим судом, треба розглядати як складову частину судового розгляду, як цього вимагає положення статті 6 Конвенції, у якій йдеться про необхідність забезпечення справедливого судового процесу, містяться також у рішеннях Європейського суду у справах "Бурдов проти Росії", "Горнсбі проти Греції".

Господарський суд вважає, що визнання судом дій та рішень державного виконавця неправомірними під час прийняття до виконання наказів Господарського суду Івано-Франківської області № 762 та №763 від 02.08.2016 у цій справі порушує права стягувача на виконання рішення суду, яке гарантоване йому Конституцією України.

Згідно з ч. 1 ст. 343 ГПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов"язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника) (ч. 2 ст. 343 ГПК України).

З огляду на викладене, скарга Благодійної організації "Єврейське відродження" вх.№15179/19 від 01.08.2019 на дії та рішення відділу ДВС є обгрунтованою та належить до задоволення.

Слід зазначити, що відповідно до ст. 345 ГПК України про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, відповідний орган державної виконавчої служби, приватний виконавець повідомляють суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Керуючись ст. 234, 235, 255, 339-345 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Скаргу Благодійної організації "Єврейське відродження" вх.№15179/19 від 01.08.2019 на дії та рішення відділу ДВС задовольнити.

2. Визнати неправомірними дії та рішення заступника начальника Івано-Франківського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Богака Я.В. щодо винесення повідомлення № 44123 про повернення виконавчого документа - наказу № 763 від 02.08.2016 стягувачу без прийняття до виконання.

3. Визнати неправомірними дії та рішення заступника начальника Івано-Франківського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Богака Я.В. щодо винесення повідомлення № 44124 про повернення виконавчого документа - наказу № 762 від 02.08.2016 стягувачу без прийняття до виконання.

4. Зобов"язати Івано-Франківський міський відділ ДВС Головного територіального управління юстиції у Івано-Франківській області:

- усунути порушення, допущені при прийнятті до виконання рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 19.07.2016 у справі №909/101/15 (накази № 762, №763 від 02.08.2016) шляхом відкриття виконавчого провадження за наказами Господарського суду Івано-Франківської області про примусове виконання рішення № 762 від 02.08.2016 та № 763 від 02.08.2016.

5. У десятиденний строк з дня одержання цієї ухвали повідомити Господарський суд Івано-Франківської області та Благодійну організацію "Єврейське відродження" про її виконання в порядку ст.345 ГПК України.

Копію цієї ухвали направити учасникам судового процесу та міському відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області (вул. Галицька,45, м. Івано-Франківськ, 76000).

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строк, встановлений розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Дата підписання: 08.08.2019.

Головуючий суддя Т.В. Максимів

Суддя О.В.Малєєва

Суддя М.А.Шіляк