РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01.08.2019 р. Справа № 910/16706/17
За позовом Приватного акціонерного товариства «Укргазбуд »

До Публічного акціонерного товариства « Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз»

третя особа, що не заявляє самостійних вимог

на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю « Промімекс-Техно »

Про стягнення 87051349,56 грн.

Суддя Пінчук В.І.

Секретар судового засідання Дімітрова Ю.Ю.

Представники сторін:

Від позивача Михайлов Т.М. - адвокат

Від відповідача Кириленко О.П. - предст.

Від третьої особи не з`явився

Обставини справи:

Позивач - Приватне акціонерне товариство «Укргазбуд » звернувся до господарського суду м. Києва з позовною заявою про стягнення з відповідача - Публічного акціонерного товариства « Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» 93051349,57 грн. ( позивач помилково зазначив суму боргу 87051349,56 грн., арифметично загальна сума позовних вимог становить 93051349,57 грн. ), з яких:

- 15553675,57 грн. основний борг за договором підряду від 11.07.2012 р. № 749

- 21652420,91 грн. пеня за період з 19.01.2013 р. по 24.09.2017 р.

- 2184758,76 грн. - 3% річних за період з 19.01.2013 р. по 24.09.2017 р.

- 18475985,90 грн. - збитки від інфляції за період з червня 2012 р. по серпень 2017 р.

- 9468143,20 грн. основний борг за договором підряду від 29.11.2012 р. № 1308

- 13180692,94 грн. пеня за період з 19.01.2013 р. по 24.09.2017 р.

- 1329949,87 грн. - 3% річних за період з 19.01.2013 р. по 24.09.2017 р.

- 11205722,42 грн. - збитки від інфляції за період з червня 2012 р. по серпень 2017 р.

Ухвалою господарського суду м. Києва №910/16706/17 від 28.09.2017 р. позовна заява Приватного акціонерного товариства «Укргазбуд » була повернута без розгляду на підставі п. 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України (діючої на той час редакції).

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 24.10.2017 р. зазначена ухвала скасована і матеріали справи № 910/16706/17 передані на розгляд до Господарського суду м. Києва.

Розпорядженням керівника апарату господарського суду міста Києва від 10.11.2017 р. № 05-23/3007 призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/16706/17, за результатами якого зазначену справу передано на розгляд судді Пінчуку В.І.

17.11.2017 р. до господарського суду надійшов запит від Київського апеляційного господарського суду про витребування справи №910/16706/17 у зв`язку із надходженням касаційної скарги на постанову КАГС від 24.10.2017 р.

Постановою Верховного суду від 22.03.2018 р. постанова Київського апеляційного господарського суду залишена без змін.

12.06.2018 р. зазначена справа повернулась до господарського суду м. Києва.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 15.06.2018 р. відкрите провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд зазначеної справи за правилами загального позовного провадження та призначення підготовчого засідання на 02.08.2018 р.

У підготовчому засіданні 02.08.2018 р. судом була оголошена перерва до 30.08.2018 р.

Ухвалою господарського суду від 30.08.2018 р. позов був залишений без розгляду на підставі п. 8 ч. 1 ст. 226 ГПК України.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 30.10.2018 р. ухвала від 30.08.2018 р. скасована.

Постановою Верховного суду від 22.01.2019 р. вказана постанова залишена без змін.

Ухвалою від 20.02.2019 р. призначене підготовче засідання на 28.03.2019 р.

28.03.2019 р. через канцелярію суду представником позивача подана заява про відвід судді Пінчука В.І., у зв`язку з тим, що суддя Пінчук В.І. ухвалою від 30.08.2018 р. залишив позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Укргазбуд » без розгляду на підставі порушення останнім правил об`єднання позовних вимог.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 29.03.2019 р. провадження у справі було зупинене до вирішення питання про відвід судді Пінчука В.І. і матеріали справи були передані уповноваженій особі для вирішення питання щодо визначення складу суду для розгляду вказаної заяви.

На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказане клопотання з матеріалами справи передано судді Чинчин О.В.

Ухвалою господарського суду від 01.04.2019 р. у задоволенні заяви про відвід судді Пінчука В.І. відмовлено.

Враховуючи те, що розгляд справи був зупинений до вирішення питання про відвід судді Пінчука В.І., а також враховуюче те, що за наслідками розгляду даного клопотання винесена ухвала, суд ухвалою від 05.04.2019 р. поновив провадження у справі та призначив підготовче засідання на 18.04.2019 р.

26.03.2019 р. через канцелярію суду від представника відповідача надійшла заява про залучення у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Промімекс-Техно».

Ухвалою господарського суду від 18.04.2019 р. вказане клопотання задоволене та залучена до участі у справі третя особа і підготовче засідання було відкладене до 16.05.2019 р.

16.05.2019 р. підготовче провадження було закрите і справа призначена до судового розгляду по суті на 30.05.2019 р.

У судових засіданнях 30.05.2019 р. та 27.06.2019 р. були оголошені перерви.

Ухвалою від 04.07.2019 р. розгляд справи був відкладений до 01.08.2019 р. у зв`язку з нез`явленням у судове засідання представника третьої особи.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву проти позовних вимог позивача заперечує та просить суд у задоволенні позову відмовити.

Третя особа у судове засідання не з`явилась і письмових пояснень з приводу позовних вимог позивача суду не надала.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, суд -

В С Т А Н О В И В:

Між позивачем ( підрядником ) та відповідачем ( замовником ) були укладені договори підряду: № 749 від 11.07.2012 р. та № 1308 від 29.11.2012 р.

Відповідно до умов вказаних договорів позивач зобов`язався виконати роботи по виготовленню і транспортуванню плетей підводного трубопроводу БК - 1 Одеського ГМ-МСП-4 Голіцинського ГКМ по об`єкту « Облаштування Одеського та Безіменного газових родовищ на шельфі Чорного моря. Пусковий комплекс ».

Вказані роботи позивач зобов`язався виконати власними силами, а також силами залучених за погодженням із відповідачем супідрядних організацій, а останній зобов`язався прийняти вказані роботи та оплатити їх вартість на умовах даних договорів.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на те, що за договорами № 749 від 11.07.2012 р. та № 1308 від 29.11.2012 р. були виконанні роботи на загальну суму 87304905,51 грн.

( за договором від 11.07.2012 р. № 749 на суму 73625480,31 грн., а за договором від 29.11.2012 р. № 1308 на суму 13679425,20 грн. )

Факт виконання робіт на вказану суму за твердженням позивача підтверджується актами виконаних робіт: від 31.08.2012 р. на суму 16537711,34 грн., від 01.10.2012 р. на суму 34993438,28 грн., від 07.12.2012 р. на суму 22093407,51 грн., від 28.02.2013 р. на суму 923,18 грн. ( за договором від 11.07.2012 р. № 749 ) та від 27.12.2012 р. на суму 13679425,20 грн. ( за договором від 29.11.2012 р. № 1308 )

Натомість, відповідач в порушення умов вказаних договорів за виконанні роботи розрахувався лише частково в розмірі 62283086,74 грн., а саме: за договором від 11.07.2012 р. № 749 відповідач розрахувався лише в розмірі 58071804,74 грн., а за договором від 29.11.2012 р. № 1308 відповідач розрахувався лише в розмірі 4211282,00 грн., внаслідок чого у останнього виникла заборгованість в розмірі 25021818,77 грн., з яких: 15553675,57 грн. за договором № 749 від 11.07.2012 р. та 9468143,20 грн. за договором № 1308 від 29.11.2012 р.

Пунктами 8.2 договорів № 749 від 11.07.2012 р. та № 1308 від 29.11.2012 р. передбачено, що у випадку невчасної оплати замовник сплачує підряднику неустойку в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення від суми заборгованості.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за вказаними договорами останньому нараховані пеня в розмірі 34833113,85 грн., 3% річних в розмірі 3514708,63 грн. та збитки від інфляції в розмірі 29681708,32 грн., з яких:

- за договором від 11.07.2012 р. № 749 пеня складає 21652420,91 грн. ( за період з 19.01.2013 р. по 24.09.2017 р. ), 3% річних складають 2184758,76 грн. ( за період з 19.01.2013 р. по 24.09.2017 р. ) та збитки від інфляції складають 18475985,90 грн. ( за період з червня 2012 р. по серпень 2017 р. )

- за договором від 29.11.2012 р. № 1308 пеня складає 13180692,94 грн. ( за період з 19.01.2013 р. по 24.09.2017 р. ), 3% річних складають 1329949,87 грн. ( за період з 19.01.2013 р. по 24.09.2017 р. ) та збитки від інфляції складають 11205722,42 грн. ( за період з червня 2012 р. по серпень 2017 р. )

Разом з тим, суд вважає позовні вимоги позивача такими, що не підлягають задоволенню, з наступних підстав:

Згідно пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Пунктом 9.1 договорів № 749 та № 1308 передбачено, що сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором, якщо воно стало наслідком обставин непереборної сили, які виникли після підписання сторонами договору, при цьому виникнення обставин непереборної сили сторони не могли передбачити, а їх виникнення та дії не могли запобігти.

Згідно ст. 14-1 Закону України « Про торгово-промислові палати в Україні » форс - мажорними обставинами ( обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Відповідно до ч. 3 ст. 14 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» засвідчує форс-мажорні обставини ( обставини непереборної сили ) - торгово-промислова палата України.

Згідно ст. 1 Закону України « Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України » тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Датою початку тимчасової окупації є 20.02.2014 р.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається: сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій; внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України; повітряний простір над територіями, зазначеними у пунктах 1 і 2 цієї частини.

Згідно сертифікату торгово - промислової палати України від 03.12.2014 р. № 2018, який міститься в матеріалах справи, торгово-промислова палата України засвідчила Публічному акціонерному товариству « Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» форс - мажорні обставини ( обставини непереборної сили ) з 27.02.2014 р.

Крім того, у вказаному сертифікаті зазначено, що на момент видачі вказаного сертифікату форс - мажорні обставини тривають та дату закінчення їх терміну встановити неможливо.

Враховуючи те, що окупація Автономної Республіки Крим триває, а тому відповідач - Публічне акціонерне товариство « Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» перебуває під впливом форс - мажорних обставин.

Відповідно до ст.614 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов`язання несе відповідальність за наявності її вини ( умислу або необережності ), якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.617 зазначеного кодексу України, особа, яка порушила зобов`язання звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Крім того, позивач пропустив строк позовної давності передбачений ст. 257 Цивільного кодексу України і на застосуванні якого наполягає відповідач у відзиві на позовну заяву.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 вказаного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Як встановлено, судом відповідно до п. 4.1 договору № 749 від 11.07.2012 р. замовник повинен був розрахуватися з підрядником за актами приймання виконаних будівельних робіт № 1-3 від 07.12.2012 р. у термін до 27.12.2012 р. включно

Згідно п. 4.1 договору № 1308 від 29.11.2012 р. замовник повинен був розрахуватися з підрядником за актами приймання виконаних будівельних робіт № б/н від 18.01.2013 р. у термін до 08.02.2013 р. включно.

Таким чином, з урахуванням ст. 257 ЦК України, строк позовної давності щодо стягнення заборгованості за вказаними договорами закінчився, а саме за договором № 749 від 11.07.2012 р. - строк закінчився 27.12.2015 р., а за договором № 1308 від 29.11.2012 р. - строк закінчився 08.02.2016 р.

Натомість, позивач звернувся до суду із даним позовом лише 27.09.2017 р., тобто більш ніж через рік після спливу строку позовної давності.

Твердження представника позивача у відповіді на відзив про те, що після підписання відповідачем акту звірки взаєморозрахунків перебіг позовної давності переривався відповідно до ст. 264 ЦК України і після переривання перебіг позовної давності почався заново, судом до уваги не приймається, оскільки вказаний акт звірки взаєморозрахунків між сторонами підписаний 25.09.2014 р., а позовна заява подана до суду 27.09.2017 р., тобто також з пропущенням строку позовної давності, передбаченого ст. 257 ЦК України.

Частинами 3, 4 статті 267 Цивільного кодексу України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Пунктом 5 ст. 267 ЦК України передбачено, що якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Згідно абзацу 3 підпункту 2.2 пункту 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 р. № 10 « Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів » позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом частини п`ятої статті 267 ЦК України позивач вправі отримати судовий захист у разі визнання поважними причин пропуску позовної давності.

У абзаці 5 підпункту 2.2 пункту 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 р. № 10 « Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів » роз`яснено, що закон не визначає, з чиєї ініціативи суд визнає причини пропущення позовної давності поважними. Як правило, це здійснюється за заявою (клопотанням) позивача з наведенням відповідних доводів і поданням належних та допустимих доказів.

Частиною 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Натомість, позивачем заява щодо визнання поважними причини пропущення строку позовної давності суду не заявлялась і належні та допустимі докази щодо поважних причин пропуску строку позовної давності суду не надавались.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст.129, 232, 233, ст.ст. 236 - 238, ст. 240 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до апеляційної інстанції у строки передбачені ст. 256 ГПК України.

дата підписання повного тексту рішення 09.08.2019 р.

Суддя В.І.Пінчук