ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2019 року

м. Київ

Справа № 922/3604/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Могил С.К. - головуючий (доповідач), Волковицька Н.О., Міщенко І.С.,

за участю секретаря судового засідання Кравчук О.І.

та представників

позивача: Родоман Т.О. (довіреність № 14-197 від 17.05.2019),

відповідача: Басарт Л.А. (довіреність № 146 від 26.03.2019) (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відритому судовому засіданні в режимі відеоконференції касаційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на постанову Східного апеляційного господарського суду від 14.05.2019 (колегія суддів у складі: Сіверін В.І. - головуючий, Терещенко О.І., Слободін М.М.)

та рішення Господарського суду Харківської області від 06.03.2019 (суддя Лаврова Л.С.)

у справі № 922/3604/18

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Котельні лікарняного комплексу"

про стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2018 року Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - ПАТ "НАК "Нафтогаз України") звернулось до Господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Котельні лікарняного комплексу" (далі - ТОВ "Котельні лікарняного комплексу") про стягнення 1 018 994, 52 грн., з яких: 810 834, 56 грн. основного боргу, 81 911, 80 грн. пені, 28 782, 37 грн. 3% річних та 97 465, 79 грн. інфляційних втрат, у зв`язку з порушенням умов договору постачання природного газу № 2605/1617-БО-32 від 31.10.2016.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 06.03.2019, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 14.05.2019, позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 40 955, 90 грн. пені, 28 782, 37 грн. 3% річних, 97 465, 79 грн. інфляційних втрат. В решті позову відмовлено. Провадження у справі в частині стягнення основного боргу в сумі 810 834, 56 грн. закрито.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що між ПАТ "НАК "Нафтогаз України" (постачальником) та ТОВ "Котельні лікарняного комплексу" (споживачем) 31.10.2016 укладено договір № 2605/1617-БО-32 постачання природного газу, на виконання умов якого постачальником було передано у власність відповідача природний газ на загальну суму 8 095 834, 56грн., на підтвердження чого надано копії актів приймання-передачі.

Відповідно до п. 6.1 договору оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Проте в порушення умов договору відповідач оплату за переданий газ здійснював несвоєчасно та не в повному обсязі, що призвело до утворення заборгованості в розмірі 810 834, 56грн. та стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Під час проведення підготовчого провадження у даній справі відповідачем було погашено суму заборгованості в розмірі 810 834, 56 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 12138 від 31.01.2019.

Частково задовольняючи позовні вимоги місцевий господарський суд, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з їх доведеності та обґрунтованості. Крім цього, суд першої інстанцій на підставі заяви відповідача дійшов висновку про зменшення заявленої до стягнення пені на 50%. Також суд закрив провадження у справі в частині стягнення суми основного боргу у зв`язку з її погашенням відповідачем.

Не погоджуючись з постановою апеляційного та рішенням місцевого господарських судів в частині зменшення пені на 50%, позивач звернувся до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати в оскаржуваній частині та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги в цій частині задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування своїх вимог заявник касаційної скарги посилається на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до помилкового висновку про наявність підстав для зменшення заявленої до стягнення суми пені на 50%.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 17.07.2019 відкрито провадження за касаційною скаргою, призначено її до розгляду у відкритому судовому засіданні на 13.08.2019 та надано строк на подання відзиву на касаційну скаргу до 02.08.2019.

До Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду 30.07.2019 надійшов відзив на касаційну скаргу, поданий у встановлений в ухвалі від 17.07.2019 строк, у якому відповідач просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, посилаючись на правильність висновків судів попередніх інстанцій в оскаржуваній частині.

Заслухавши доповідь головуючого судді та пояснення представників сторін, переглянувши в касаційному порядку в оскаржуваній частині постанову апеляційного та рішення місцевого господарських судів, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення касаційної скарги, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Так судами попередніх інстанцій встановлено, що в обґрунтування клопотання про зменшення пені відповідач вказував, що зобов`язання за договором були виконані відповідачем повністю, основний борг сплачувався в добровільному порядку, лише залишок боргу 10% був сплачений із затримкою. Прострочення оплати було незначним та спричинено несвоєчасними розрахунками бюджетних організацій та неотриманням своєчасної компенсації від держави різниці між тарифами на теплову енергію та її собівартістю, яка виникла у зв`язку зі зростанням ціни на газ, оскільки природний газ по договору постачається виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями. Обсяг невідшкодованої різниці між тарифами та собівартістю за минулі роки в час дії договору в 2017 році складав 2 765 207, 00 грн., на підтвердження чого відповідач посилався на протоколи уповноваженої комісії Харківської обласної державної адміністрації територіальної комісії з питань узгодження різниці в тарифах №3 від 09.06.2017 та №2 від 15.06.2018.

Відповідач стверджував, що бюджетні організації та населення несвоєчасно проводять розрахунки, а надходження коштів за результатами судового врегулювання спорів відбувається із затримками і не в повному обсязі. Майновий стан ТОВ "Котельні лікарняного комплексу" є критичним, підприємство має збитки за 9 місяців 2018 року в розмірі 6 млн 163 тис. гривень. Всі отримані кошти від бюджетних організацій за теплову енергію направлялись на рахунки в Ощадбанку зі спеціальним режимом використання та на користь НАК "Нафтогаз України" в той же день відраховувалось та сплачувалось від 80% до 95% отриманих коштів на оплату поточної заборгованості за газ.

На підтвердження викладених обставин відповідачем надано перелік споживачів бюджетних організацій, витяги з протоколів комісії про різницю в тарифах, довідку про структуру споживачів тепла по відпуску теплової енергії, бухгалтерську довідку про структуру та розмір заборгованості споживачів теплової енергії станом на 31.01.2019, довідку про структуру споживачів теплової енергії по обсягам виробництва, аналітичну довідку щодо тарифу на теплову енергію для бюджетних споживачів, структуру тарифу на теплову енергію, копії балансу, звіту про фінансові результати за 9 місяців 2018 року та копії постанов НКРЕКП.

Також, відповідач вказував на надмірність нарахованих позивачем санкцій, оскільки нараховані інфляційні втрати та відсотки в повній мірі компенсують всі негативні наслідки для кредитора, що виникли в результаті прострочення зобов`язання.

Судами обох інстанцій було враховано, що відповідач є підприємством комунальної форми власності; прострочення зобов`язання виникло внаслідок відсутності коштів та неприбутковості підприємства; основною причиною порушення зобов`язання відповідачем є велика кредиторська заборгованість; скрутний збитковий майновий стан відповідача підтверджується наявним в матеріалах справи балансом та фінансовим звітом.

Розглянувши доводи і заперечення учасників справи, врахувавши фінансовий стан відповідача, причини неналежного виконання умов укладеного сторонами договору в частині своєчасної оплати за поставлений природний газ, ступінь загального виконання зобов`язання та особливості бюджетного фінансування, необхідність стимулювання неухильного виконання зобов`язань, суди обох інстанцій дійшли висновку про наявність підстав для часткового задоволення клопотання відповідача про зменшення штрафних санкцій на 50%.

З огляду на імперативні приписи ст. 300 ГПК України Верховний Суд не вправі здійснювати переоцінку обставин, з яких виходив суд при вирішенні питання про зменшення сум пені, а повноваження суду касаційної інстанції обмежуються виключно перевіркою дотримання судами норм матеріального та процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи та виключно в межах доводів касаційної скарги.

Враховуючи викладене колегія суддів погоджується з висновками апеляційного та місцевого господарських судів про зменшення пені на 50%, у зв`язку з чим касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова апеляційного та рішення місцевого господарських судів в оскаржуваній частині - без змін.

Доводи касаційної скарги викладеного не спростовують та в більшій мірі повторюють доводи апеляційної скарги, яким була надана належна правова оцінка судом апеляційної інстанції.

Оскільки суд відмовляє у задоволенні касаційної скарги та залишає без змін оскаржувані судові рішення, судові витрати, відповідно до ст. 129 ГПК України, покладаються на заявника касаційної скарги.

Керуючись ст.ст. 240, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення.

Постанову Східного апеляційного господарського суду від 14.05.2019 та рішення Господарського суду Харківської області від 06.03.2019 в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Могил С.К.

Судді: Волковицька Н.О.

Міщенко І.С.