ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

м. Суми

06.08.2019 Справа № 920/226/18
Господарський суд Сумської області у складі судді Соп`яненко О.Ю при секретарі судового засідання Малюку Р.Б., розглянувши заяву представника відповідача Фермерського господарства Мальченка Петра Васильовича (с. Черепівка, Недригайлівський район, Сумська область, 42110, ідентифікаційний код 22976888) б/н від 09.07.2019 (вх. № 2110к від 11.07.2019) про відстрочення виконання рішення суду у справі № 920/226/18

за позовом керівника Роменської місцевої прокуратури (вул. Соборна, буд. 43, м. Ромни, 42000) в інтересах держави в особі позивача Головного управління Держгеокадастру у Сумській області (вул. Петропавлівська, буд. 108, м. Суми, 40021, ідентифікаційний код 39765885),

до відповідача Фермерського господарства Мальченка Петра Васильовича (с. Черепівка, Недригайлівський район, Сумська область, 42110, ідентифікаційний код 22976888),

про повернення земельної ділянки,

за участю представників:

прокурора Кошлякова А.Ю.

позивача не з`явилися,

відповідача Валюх Ю.В.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Сумської області від 20.06.2019 у справі № 920/226/18 судом ухвалено: позов задовольнити; зобов`язати Фермерське господарство Мальченка Петра Васильовича (42110, Сумська область, Недригайлівський район, с. Черепівка; ) повернути Головному управлінню Держгеокадастру у Сумській області (40021, м. Суми, вул. Петропавлівська, 108; ) земельну ділянку загальною площею 30,0 га (кадастровий номер :) для ведення фермерського господарства, розташовану на території Тернівської селищної ради Недригайлівського району Сумської області; стягнути з Фермерського господарства Мальченка Петра Васильовича (42110, Сумська область, Недригайлівський район, с. Черепівка; ) на користь Прокуратури Сумської області (40000, м. Суми, вул. Г.Кондратьєва, 33; , р/р НОМЕР_1 в ДКСУ у м. Київ, МФО 820172) витрати по сплаті судового збору у розмірі 13242,00 грн.

11.07.2019 до Господарського суду Сумської області надійшла заява представника відповідача Фермерського господарства Мальченка Петра Васильовича (с. Черепівка, Недригайлівський район, Сумська область, 42110, ідентифікаційний код 22976888) б/н від 09.07.2019 (вх. № 2110к від 11.07.2019) про відстрочення виконання рішення суду у справі № 920/226/18, відповідно до якої представник відповідача просить суд відстрочити виконання рішення Господарського суду Сумської області від 20.06.2019 у справі № 920/226/18до 01.12.2019.

Заява вмотивована тим, що земельна ділянка, площею 30 га кадастровий номер: НОМЕР_2 : для ведення фермерського господарства, засіяна зерновими культурами, які знаходяться в стані дозрівання. Збір врожаю на теперішній час не можливий. Після передачі земельної ділянки збір врожаю може бути теж неможливий так, як Головне управління Держгеокадастру може заборонити відповідачу доступ до земельної ділянки, або передасть її іншій фізичні чи юридичні особі. Тому, виконання рішення суду про передачу даної земельної ділянки призведе до втрати врожаю зернових культур та до значних матеріальних збитків відповідача. Закінчення повного циклу збору врожаю і звільнення земельної ділянки від зернових культур та соломи можливе до 01 грудня 2019 року.

Крім того, як зазначає представник відповідача, вищевказана земельна ділянка, площею 30 га кадастровий номер: : для ведення фермерського господарства, є єдиною земельною ділянкою, якою користується відповідач. Відповідно до пункту 6.1 Статуту відповідача, після виконання рішення суду про передачу земельної ділянки фермерське господарство має припинитись, як юридична особа у зв`язку з припиненням права користування земельною ділянкою. Після припинення юридичної особи збирання вирощеного врожаю теж стане неможливим та призведе до його втрати.

Ухвалою суду від 17.07.2019 у справі № 920/226/18 постановлено призначити розгляд заяви представника відповідача Фермерського господарства Мальченка Петра Васильовича (с. Черепівка, Недригайлівський район, Сумська область, 42110, ідентифікаційний код 22976888) б/н від 09.07.2019 (вх. № 2110к від 11.07.2019) про відстрочення виконання рішення суду в судове засідання на 22.07.2019, 11:30, а ухвалою від 22.07.2019 у справі № 920/226/18 постановлено відкласти розгляд вищезазначеної заяви на 06.08.2019, 12:45.

Позивач свого представника в засідання суду 06.08.2019 не направив, письмових пояснень щодо заяви відповідача про відстрочення виконання рішення суду не подав.

Суд, розглянувши заяву відповідача про відстрочення виконання рішення суду у справі № 920/226/18, визнав її правомірною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно статті 331 Господарського процесуального кодексу України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. При відстроченні або розстроченні виконання судового рішення суд може вжити заходів щодо забезпечення позову. Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю.

Згідно пункту 7.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2012 № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України», вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи -наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Таким чином, для застосування передбачених цією нормою заходів, суду необхідно встановити чи є у наявності обставини, що ускладнюють чи роблять неможливим виконання рішення у справі. Крім того, розглядаючи питання про відстрочку виконання рішення суду, господарський суд повинен врахувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи. При вирішенні заяв про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду потрібно мати на увазі, що відповідно до статті 331 Господарського процесуального кодексу України, їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Частиною третьою статті 331 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Тобто, перелік «обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення» у національному законодавстві є доволі нечітким. Обмеження стосовно можливого та допустимого строку відстрочки (розстрочки) виконання остаточного рішення у законі відсутнє. Відповідно, суд, який приймав рішення, має широкі дискреційні повноваження щодо підстав та строку для надання відстрочки виконання рішення, і у кожному конкретному випадку за своїм внутрішнім переконанням оцінює наявні у справі докази і вирішує питання про наявність чи відсутність обставин для вчинення таких процесуальних дій.

У той же час, зважаючи на те, що 1) виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012); 2) невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 № 11-рп/2012); 3) відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини (надалі - Суд) право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція), було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (справа «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Сгеесе), від 19 березня 1997 року, пункт 40, ReportsofJudgmeNtsaNdDecisioNs 1997-II); 4) за певних обставин затримка з виконанням судового рішення може бути виправданою, але затримка не може бути такою, що спотворює сутність гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції права (справа «ІммобільяреСаффі» проти Італії», № 22774/93, пункт 74, ЕСНR 1999-V), а також беручи до уваги, те, що існування заборгованості, підтверджене обов`язковими та такими, що підлягають виконанню, судовими рішеннями, надає особі, на чию користь воно було винесено, «легітимні сподівання» на те, що заборгованість буде йому сплачено та така заборгованість становить «майно» цієї особи у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції (справа «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року, заява № 3236/03, пункт 43), Вищий господарський суд України вважає, що з метою недопущення порушення гарантованих Конституцією України та Конвенцією права на справедливий суд та права на повагу до приватної власності суд, який надає відстрочку у виконанні рішення, у кожному конкретному випадку повинен встановити: 1) чи затримка у виконанні рішення зумовлена особливими і непереборними обставинами; 2) чи передбачена домовленістю сторін чи у національному законодавстві компенсація «потерпілій стороні» за затримку виконання рішення, ухваленого на його користь судового рішення, та індексації присудженої суми; 3) чи не є період виконання рішення надмірно тривалим для стягувача, як «потерпілої сторони»; 4) чи дотримано справедливий баланс інтересів сторін у спорі.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Савіцький проти України» від 26.07.2012 зазначено, що суд повторює, що право на суд, захищене пунктом 1 статті 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національні правові системи договірних держав допускали, щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін. Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок.

Тому необґрунтована тривала затримка виконання обов`язкового рішення може суперечити Конвенції. Саме на державу покладається обов`язок забезпечення того, щоб остаточні рішення, постановлені проти її органів або організацій чи підприємств, якими вона володіє або які вона контролює, були виконані відповідно до вищезазначених вимог Конвенції. Держава відповідає за виконання остаточних рішень, якщо органи влади контролюють обставини, що блокують або перешкоджають їхньому повному та своєчасному виконанню.

При цьому, відстрочення виконання рішення суду - це не спосіб уникнути відповідальності, а, навпаки, це організація та створення умов для подальшого виконання рішення суду, покращення фінансового стану відповідача, виконання ним зобов`язань як перед позивачем, так і перед третіми особами.

Як встановлено судом, на сьогоднішній день земельна ділянка, площею 30 га кадастровий номер: НОМЕР_2 :, яка є предметом розгляду даної справи, засіяна зерновими культурами, які знаходяться в стані дозрівання, збір врожаю на теперішній час не можливий. Після передачі земельної ділянки збір врожаю може бути теж неможливий так, як Головне управління Держгеокадастру може заборонити відповідачу доступ до земельної ділянки, або передасть її іншій фізичні чи юридичні особі. Тому, виконання рішення суду про передачу даної земельної ділянки призведе до втрати врожаю зернових культур та до значних матеріальних збитків відповідача. Закінчення повного циклу збору врожаю і звільнення земельної ділянки від зернових культур та соломи можливе до 01 грудня 2019 року. Відповідно до пункту 6.1 Статуту відповідача, після виконання рішення суду про передачу земельної ділянки фермерське господарство має припинитись, як юридична особа у зв`язку з припиненням права користування земельною ділянкою. Після припинення юридичної особи збирання вирощеного врожаю теж стане неможливим та призведе до його втрати.

За таких умов, миттєве виконання рішення Господарського суду Сумської області від 20.06.2019 значно погіршить фінансовий стан відповідача та призведе до припинення юридичної особи відповідача, що і є виключно обставиною, і відповідно підставою для відстрочення виконання рішення розумінні частини третьої статті 331 Господарського кодексу України.

З урахуванням вищевикладеного, приймаючи до уваги доводи відповідача, наявність обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення суду, а також відсутність станом на момент розгляду заяви відповідача будь-яких заперечень прокурора та позивача щодо відстрочення виконання рішення у даній справі, а також з метою забезпечення балансу інтересів як позивача, так і відповідача, суд вважає за доцільне відстрочити виконання рішення суду до 01.12.2019, оскільки позивач заінтересований у найшвидшому виконанні рішення суду, а відповідач заінтересований у його виконанні та одночасному збереженні свого майна (врожаю зернових культур) та подальшого продовження господарської діяльності.

На підставі викладеного, керуючись постановою пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» та статтями 46, 75, 233, 234, 235, 331 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву представника відповідача Фермерського господарства Мальченка Петра Васильовича (с. Черепівка, Недригайлівський район, Сумська область, 42110, ідентифікаційний код 22976888) б/н від 09.07.2019 (вх. № 2110к від 11.07.2019) про відстрочення виконання рішення суду у справі № 920/226/18 задовольнити.

2. Відстрочити виконання рішення Господарського суду Сумської області від 20.06.2019 у справі № 920/226/18 до 01 грудня 2019 року.

3. Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення 06 серпня 2019 року.

4. Ухвала про відстрочення виконання рішення є виконавчим документом.

5. Ухвала дійсна для пред`явлення протягом трьох років з наступного дня після набрання нею законної сили.

6. Ухвала може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду у строки та в порядку, встановлені статтями 253-259 Господарського процесуального кодексу України.

7. Ухвалу надіслати учасникам справи.

Повну ухвалу складено 09 серпня 2019 року.

Суддя О.Ю. Соп`яненко