РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.08.2019Справа № 910/15588/18

За позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз" м. Києва

до Акціонерного товариства "Київгаз" м. Києва

третя особа Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" м. Києва

про стягнення боргу, сум за прострочення виконання боржником грошового зобов`язання, ціна позову 17529248,49 грн.

Суддя Паламар П.І.

Секретар судового засідання Божко Д.О.

Представники:

від позивача: Онищенко І.П.,

від відповідача: Данилевський О.М.,

від третьої особи: Бернацька О.В.

СУТЬ СПОРУ :

у листопаді 2018 року Акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернулося в суд з указаним позовом.

Позивач зазначав, що між ним як правонаступником Дочірньої компанії "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" і відповідачем укладено договір на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № /П19 від 28 вересня 2011 р., додаткові угоди №№ 1 від 13 квітня 2012 р., 2, 3 від 17 січня 2013 р., 4 від 20 червня 2014 р., 5 від 1 жовтня 2014 р. до цього договору, згідно умов яких він зобов`язався надавати послуги з транспортування його магістральними трубопроводами природного газу відповідача від пунктів приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення - газорозподільних станцій (далі - ГРС), а відповідач - оплачувати вартість наданих послуг на умовах договору.

Всупереч умов договору відповідач не оплатив надані йому протягом червня-грудня 2015 року послуги з транспортування 24532857 м3 природного газу вартістю 12939002,94 грн.

З цих підстав просив задовольнити позов, стягнувши з відповідача на свою користь 12939002,94 грн. суму боргу, 3706970,46 грн. збитків внаслідок інфляції за час прострочення, 883275,09 грн. три проценти річних з простроченої суми, а також понесені ним по справі судові витрати.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги.

Відповідач у відзиві на позовну заяву, його представник у судовому засіданні проти позову заперечував посилаючись на необґрунтованість заявлених вимог. Вказував, що він не замовляв та не одержував від позивача послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами у червні-грудні 2015 року у заявленому обсязі. Вимоги фактично стосуються покриття обсягу негативного розбалансу, обов`язку компенсувати які на нього чинним законодавством покладено не було. Також заявив про застосування позовної давності до вимог позивача.

Третя особа у письмових поясненнях на позовну заяву, її представник у судовому засіданні пояснила, що вона не була вісником природного газу, під час поставки якого у період червня-грудня 2015 року виникло негативне розбалансування природного газу в обсязі 15735952 м3. Також до неї не надходило звернень щодо закупівлі природного газу для покриття розбалансування.

Заслухавши пояснення представників сторін, третьої особи, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що у позові слід відмовити з таких підстав.

Судом встановлено, що 28 вересня 2011 р. між позивачем та відповідачем укладено договір на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № /П19 (надалі - договір).

За умовами п. 1.1. договору газотранспортне підприємство (позивач) зобов`язується надати замовнику (відповідач) послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу (надалі - газ) замовника від пунктів приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення - газорозподільних станцій, а замовник зобов`язується внести плату за надані послуги з транспортування газу магістральними трубопроводами у розмірі, у строки та порядку, передбачені умовами цього договору.

Газ замовника, транспортування якого за договором здійснює газотранспортне підприємство, призначений для задоволення потреб промислових споживачів та інших суб`єктів господарювання, газоспоживаюче обладнання яких підключено до газорозподільних мереж, що знаходяться у власності чи в користування замовника (п. 1.2. договору в редакції додаткової угоди № 4 від 20 червня 2014 р.).

Пунктом 3.1. договору сторони погодили, що послуги з транспортування газу оформлюються газотранспортним підприємством і замовником актами наданих послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами (далі - акти наданих послуг).

Згідно з п. 3.2. договору, газотранспортне підприємство до п`ятнадцятого числа місяця, наступного за звітним, направляє замовнику два примірники актів наданих послуг за звітний місяць, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою газотранспортного підприємства.

Замовник протягом двох днів з дати одержання акта наданих послуг зобов`язується повернути газотранспортному підприємству один примірник оригіналу акту наданих послуг, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою замовника, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню відповідно до умов Договору або в судовому порядку. До прийняття рішення судом відповідні розрахунки за вартість послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами здійснюються відповідно до даних газотранспортного підприємства (п. 3.3. договору).

Згідно з п. 3.4. договору, акти наданих послуг є підставою для проведення остаточних розрахунків замовника з газотранспортним підприємством.

Відповідно до п. 5.5. договору, оплата вартості послуг за транспортування природного газу здійснюється замовником (крім гарантованого постачальника) шляхом перерахування грошових коштів на рахунок газотранспортного підприємства на умовах 100 відсотків попередньої оплати за десять днів до початку місяця, у якому буде здійснюватися транспортування газу.

Замовник самостійно визначає розмір суми платежу попередньої оплати як добуток тарифу та планового обсягу газу на відповідний місяць. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться замовником до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Згідно з п. 7.1. договору, газотранспортне підприємство і замовник у випадку невиконання або неналежного виконання зобов`язань за договором несуть відповідальність у межах, передбачених законодавством.

Відповідно до п. 11.1. договору, він діє в частині транспортування газу до 31 грудня 2012 р., а в частині проведення розрахунків за надані позивачем послуги - до повного виконання замовником своїх зобов`язань за договором.

Договір вважається продовженим на кожний наступний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення терміну дії договору жодною з сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Додатковою угодою № 3 від 27 січня 2013 р. сторони продовжили дію договору до 31 грудня 2013 р. У подальшому жодна з сторін не заявляла про припинення дії договору або перегляд його умов, у зв`язку з чим договір є чинним на даний час.

Позивач стверджує, що на виконання умов договору він надав відповідачу послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами:

- у червні 2015 року в обсязі 1466,413 тис. м3 на загальну суму 946716,23 грн. відповідно до коригуючого акту наданих послуг № 06-15-/П19/КОР;

- у липні 2015 року в обсязі 2602,709 тис. м3 на загальну суму 1594419,53 грн. відповідно до коригуючого акту № 07-15-/П19/КОР;

- у серпні 2015 року в обсязі 1623,047 тис. м3 на загальну суму 994278,59 грн. відповідно до коригуючого акту № 08-15-/П19/КОР;

- у вересні 2015 року в обсязі 3127,748 тис. м3 на загальну суму 1916059,42 грн. відповідно до коригуючого акту № 09-15-/П19/КОР;

- у жовтні 2015 року в обсязі 3427,126 тис. м3 на загальну суму 1633094,08 грн. відповідно до коригуючого акту № 10-15-/П19/КОР;

- у листопаді 2015 року в обсязі 4592,794 тис. м3 на загальну суму 2188558,20 грн. відповідно до коригуючого акту № 11-15-/П19/КОР;

- у грудні 2015 року в обсязі 7693,020 тис. м3 на загальну суму 3665877,89 грн. відповідно до коригуючого акту № 12-15-/П19/КОР.

Указані акти після надсилання супровідним листом № 9132/12 від 23 червня 2016 р. відповідачем підписані не були з підстав ненадання відповідних послуг.

Як стверджує позивач, об`єми протранспортованого природного газу, зазначені в коригуючих актах за червень-грудень 2015 року були призначені для забезпечення виробничо-технологічних витрат та власних потреб відповідача.

При цьому належних і допустимих доказів, які б підтверджували придбання відповідачем і споживання таких обсягів природного газу для власних витрат та потреб, не надано.

Поясненнями відповідача та третьої особи стверджується, що закупівля природного газу для забезпечення виробничо-технологічних витрат та власних потреб протягом 2015 року здійснювалася відповідачем на підставі договорів з третьою особою №№ 13-327-В від 8 січня 2013 р. (для забезпечення власних потреб об`єктів, які знаходяться на балансі покупця) та 13-328-ВТВ від 8 січня 2013 р. (газ для ВТВ та нормованих втрат покупця).

Виконання зазначених договорів підтверджується належним чином оформленими та підписаними обома сторонами актами приймання-передачі природного газу, наявними в матеріалах справи.

При цьому, умовами п. 5.2. вищевказаних договорів купівлі-продажу вартість транспортування природного газу магістральними трубопроводами включено у ціну продажу газу, що свідчить про те, що витрати по доставці товару за цими договорами покладено на продавця, який повинен самостійно проводити розрахунки з газотранспортним підприємством.

З наведеного слідує, що послуги транспортування природного газу для забезпечення виробничо-технологічних витрат та власних потреб відповідача надавалися позивачем третій особі, а не відповідачу. Транспортування цих обсягів природного газу не стосується послуг транспортування природного газу, що є предметом спору у даній справі.

Третьою особою надано до матеріалів справи інформацію про використання природного газу по ПАТ "Київгаз" за червень-грудень 2015 р., з яких вбачається, що обсяги газу, зазначені позивачем у коригуючих актах наданих послуг за аналогічний період, визначені відповідачем як обсяги розбалансування.

При цьому, позивач та третя особа не надали належних і допустимих доказів та не пояснили, якому постачальнику належав такий ресурс природного газу.

Посилаючись на Положення про порядок обліку обсягів розбалансування природного газу в газорозподільних мережах, затверджене наказом Міністерства палива та енергетики України № 112 від 25 лютого 2004 р. (в редакції наказу Міністерства палива та енергетики України № 310 від 15 червня 2009 р.), позивач стверджує, що відповідач, як підприємство, яке транспортує газ газорозподільними мережами, для компенсації обсягів негативного розбалансування газу у місяці, в якому вони утворилися, має закупити ці обсяги газу, а відповідно і оплатити послуги по його транспортуванню газотранспортною мережею позивача.

Аналогічні пояснення, що обсяг негативного розбалансування в газорозподільних мережах відповідача необхідно закупити у НАК "Нафтогаз України" шляхом укладення відповідного договору, надані третьою особою.

При цьому, доказів укладення нею за спірний період таких договорів з відповідачем суду не надано. Указані обставини третьою особою не заперечуються.

Питання балансування обсягів природного газу за період з червня до грудня 2015 року регулювалося Положенням про порядок обліку обсягів розбалансування природного газу в газорозподільних мережах, затвердженим наказом Міністерства палива та енергетики України № 112 від 25 лютого 2004 р. в редакції наказу Міністерства палива та енергетики України № 310 від 15 червня 2009 р. (надалі - Положення).

Згідно з п. 1.2. Положення, його дія поширюється на суб`єктів господарювання незалежно від організаційно-правових форм та форм власності, які транспортують газ газорозподільчою мережею та постачають його споживачам на підставі договорів і мають відповідні ліцензії (далі - підприємство).

Згідно з п. 2.4. Положення для компенсації обсягів негативного розбалансування газу підприємство у місяці, в якому вони утворилися, закуповує ці обсяги газу у ДК "Газ України" з ресурсів НАК "Нафтогаз України" за ціною, що відповідає граничному рівню ціни на природний газ для промислових споживачів та інших суб`єктів господарювання, встановленому Національною комісією регулювання електроенергетики України (далі - НКРЕ), з урахуванням тарифу на його транспортування магістральними газопроводами та податку на додану вартість.

Пунктами 2.9.2.2. та 2.9.2.3 Порядку доступу та приєднання до Єдиної газотранспортної системи України, що затверджене постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України № 420 від 19 квітня 2012 р., обсяги негативного розбалансування покладаються також на постачальників.

Згідно з ч. 1 ст. 39 Закону України "Про ринок природного газу" відповідачу як оператору газорозподільної системи заборонено провадити діяльність з видобутку, транспортування або постачання природного газу.

Відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) № 1837 від 25 червня 2015 р. відповідач припинив діяльність з постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом з 1 липня 2015 р., оскільки ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом з 1 липня 2015 року АВ № 597375, видану Публічному акціонерному товариству "Київгаз" (, м. Київ, вул. Кіквідзе, буд. 4-б) анульовано.

Отже, з 1 липня 2015 р. відповідач за ознаками його господарської діяльності не відповідає поняттю "підприємства", визначеному Положенням про порядок обліку обсягів розбалансування природного газу в газорозподільних мережах.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У відповідності до статей 626, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Договір на транспортування природного газу магістральними трубопроводами по своїй суті є договором про надання послуг.

Будь-яка послуга, в тому числі і послуга транспортування, може бути надана лише за завданням замовника. При цьому, чинним законодавством України не передбачено примусового надання послуг без відповідного волевиявлення замовника послуги.

Матеріали справи не містять жодного документального підтвердження того, що відповідачем було надано позивачу завдання на надання послуг транспортування газу в обсягах, зазначених в коригуючих актах за червень-грудень 2015 року загальною вартістю 12939002,94 грн.

Позивачем не доведено суду належними та допустимими доказами, що обсяги газу, наведені в коригуючих актах, транспортувались позивачем на замовлення відповідача, а ці послуги ним фактично були отримані.

За таких обставин твердження позивача про неправомірність відмови відповідача від підписання коригуючих актів є безпідставними.

Доводи про те, що у зв`язку з розбіжностями щодо підписання коригуючих актів відповідно до абз. 2 п. 3.3 договору до прийняття рішення судом відповідні розрахунки за послуги з транспортування газу магістральними трубопроводами здійснюється відповідно до даних позивача, також необґрунтовані, оскільки такий порядок розрахунків стосується оплати за фактично надані послуги, доказів чого в установленому порядку не надано.

За відсутності доказів порушення прав позивача з боку відповідача у задоволенні позову відповідно до вимог ст. 16 ЦК України слід відмовити.

Оскільки у позові відмовлено, понесені по справі судові витрати стосовно до вимог ст. 129 ГПК України слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 231, 232, 233, 236-241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

у позові Акціонерного товариства "Укртрансгаз" м. Києва відмовити.

Рішення набирає законної сили та підлягає оскарженню у строк і порядку, визначені ст. 241 та розділом ІV ГПК України.

Повне судове рішення складене 16 серпня 2019 року.

Суддя господарського суду міста Києва П.І.Паламар