УХВАЛА

м. Київ

16.08.2019Справа № 910/8387/19

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Рантьє Плюс" (01001, м. Київ, провулок Рильський, буд. 6)

до 1. Акціонерного товариства "РВС Банк" (04071, м. Київ, вул. Введенська, буд. 29/58)

2. Державного реєстратора Комунального підприємства "Реєстраційне бюро" Чуйко Ганни Георгіївни (04050, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 8 А, оф. 406)

про скасування рішення про державну реєстрацію

Суддя Літвінова М.Є.

Без виклику представників учасників справи.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Рантьє Плюс" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "РВС Банк" (далі - відповідач - 1) та до Державного реєстратора Комунального підприємства "Реєстраційне бюро" Чуйко Ганни Георгіївни (далі відповідач - 2 ) про:

- Визнання протиправним та скасування Рішення державного реєстратора Комунального підприємства "Реєстраційне бюро" Чуйко Ганни Георгіївни, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 46336266 від 05.04.2019, на підставі якого здійснено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,0882 га за адресою: м. Київ, провулок Рильський, 6 кадастровий номер :91:176:0017 за Акціонерним товариством "РВС Банк", ;

- Визнання протиправним та скасування Рішення державного реєстратора Комунального підприємства "Реєстраційне бюро" Чуйко Ганни Георгіївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 46336366 від 05.04.2019, на підставі якого здійснено державну реєстрацію права власності на будівлю торгівельно - офісного комплексу (літ. Д) за адресою: м. Київ, провулок Рильський, 6, загальною площею 5 367, 40 кв. м. за Акціонерним товариством "РВС Банк", .

Позовні вимоги мотивовані тим, що державним реєстратором здійснено державну реєстрацію права власності на будівлю та земельну ділянку, за адресою м. Київ, провулок Рильський, 6 за АТ "РВС БАНК" в порушення вимог Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", у зв'язку з цим позивач вирішив звернутися до суду з даним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.07.2019 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Рантьє Плюс" залишено без руху, встановлено позивачу строк та спосіб для усунення недоліків.

19.07.2019 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від представника позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій позивач просить уточнити позовні вимоги та викласти їх у наступній редакції:

- Визнання протиправним та скасування Рішення державного реєстратора Комунального підприємства "Реєстраційне бюро" Чуйко Ганни Георгіївни, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 46336266 від 05.04.2019, на підставі якого здійснено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,0882 га за адресою: м. Київ, провулок Рильський, 6 кадастровий номер :91:176:0017 за Акціонерним товариством "РВС Банк", ;

- Визнання протиправним та скасування Рішення державного реєстратора Комунального підприємства "Реєстраційне бюро" Чуйко Ганни Георгіївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 46336366 від 05.04.2019, на підставі якого здійснено державну реєстрацію права власності на будівлю торгівельно - офісного комплексу (літ. Д) за адресою: м. Київ, провулок Рильський, 6, загальною площею 5 367, 40 кв. м. за Акціонерним товариством "РВС Банк", ;

- Визнати відсутнім у Акціонерного товариства "РВС БАНК", , права власності на земельну ділянку площею 0,0882 га за адресою: м. Київ, провулок Рильський, 6, кадастровий номер :91:176:0017 та на будівлю торговельно-офісного комплексу (літ. Д) за адресою: м. Київ, провулок Рильський, 6, загальною площею 5367,40 кв. м.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.07.2019 відкрито провадження у справі № 910/8387/19, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 19.08.2019 року.

14 серпня 2019 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва представником позивача подано заяву про забезпечення позову шляхом:

- Накладення арешту на будівлю торговельно-офісного комплексу (літ. Д) за адресою м. Київ, провулок Рильський, 6, загальною площею 5367,40 кв. м. та земельну ділянку кадастровий номер :91:176:0017;

- Заборони органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема, але не виключно, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міській, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб'єктам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", вчиняти будь-які реєстраційні дії в тому числі, але не виключно: державну реєстрацію права власності та інших речових прав на нерухоме майно, скасування державної реєстрації права власності та інших речових прав, реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, державну реєстрацію обтяжень на нерухоме майно, скасування державної реєстрації обтяжень на нерухоме майно стосовно нерухомого майна - будівлі торговельно-офісного комплексу (літ. Д) за адресою м. Київ, провулок Рильський, 6, загальною площею 5367,40 кв. м. та земельної ділянки за адресою м. Київ, провулок Рильський, 6, кадастровий номер :91:176:0017;

- Заборони будь-яким особам вчиняти будь-які дії стосовно нерухомого майна - будівлі торговельно-офісного комплексу (літ. Д) за адресою м. Київ, провулок Рильський, 6, загальною площею 5367,40 кв. м. та земельної ділянки за адресою м. Київ, провулок Рильський, 6, кадастровий номер :91:176:0017.

Обґрунтовуючи вищевказану заяву позивач вказує на те, що позивач у 2012 році придбав будівлю торговельно - офісного комплексу (літ. Д) за адресою: м. Київ, провулок Рильський, 6, загальною площею 5367,40 кв. м. на підставі Договору купівлі-продажу нежилої будівлі від 24.07.2012 р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зарембою О. В. за реєстровим № 802 та земельну ділянку площею 0,0882 га за адресою: м. Київ, провулок Рильський, 6, кадастровий номер :91:176:0017 на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 24.07.2012 р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зарембою О. В. за реєстровим № 801. Право власності на придбану позивачем будівлю торговельно-офісного (літ. Д) було зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав № 35016692 від 01.08.2012 р. Право власності на придбану позивачем земельну ділянку кадастровий номер :91:176:0017 було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 4317420 від 03.06.2013 р.

01 травня 2019 року, як зазначає позивач, йому стало відомо про те, що з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно зникли записи про право власності останнього на вказані будівлю та земельну ділянку. При цьому позивач не вчиняв жодних правочинів щодо належних йому будівлі та земельної ділянки, не відчужував їх, не передавав у користування чи іпотеку третім особам. На момент укладення Позивачем Договору купівлі-продажу нежилої будівлі від 24.07.2012 р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зарембою О. В. за реєстровим № 802 та Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 24.07.2012 р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зарембою О. В. за реєстровим № 801, придбані Позивачем будівля та земельна ділянка не були передані в іпотеку, щодо них не існувало жодних заборон на відчуження, були відсутні права третіх осіб на належне останньому нерухоме майно.

Таким чином у позивача є наявні підстави вважати, що вчиняються дії спрямовані на відчуження права власності Позивача на будівлю торговельно-офісного комплексу (літ. Д) за адресою м. Київ, провулок Рильський, 6, загальною площею 5367,40 кв. м. та земельну ділянку кадастровий номер :91:176:0017, також на незаконне заволодіння вказаними об'єктами нерухомого майна.

Позивач зазначає, що про вчинення дій, спрямованих на відчуження права власності свідчать наступні фактичні дані.

08.08.2019 року представником позивача, під час перегляду газети AVISO.UA (від 06.08.2019 р., № 31/2548/), на сторінці 15 було виявлено оголошення з приводу продажу нерухомого майна. Відповідно до тексту вказаного оголошення, нерухоме майно, що відчужується, є саме тим майном, стосовно якого позивачем аргументується необхідність застосування заходів забезпечення - а саме, торговельно - офісний комплекс (літ. Д) заг.пл. 5367.40 кв.м., земельна ділянка 0.0882 га, кадастровий номер: :91:176:0017, розташоване за адресою м.Київ, пров.Рильський, 6.

Відповідно до частини 1 статті 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, що подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з'ясування питань, пов'язаних із зустрічним забезпеченням. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін (частини 3, 4 статті 140 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з положеннями частини 5 статті 140 Господарського процесуального кодексу України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Положеннями частини 6 статті 140 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Розглянувши подану Товариством з обмеженою відповідальністю «Рантьє Плюс» заяву про забезпечення позову суд вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача (боржника) або пов'язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача або особи, яка звернулась з відповідними вимогами у справі про банкрутство.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

З аналізу положень статті 136 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що нею передбачено можливість забезпечення позову не лише у разі, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити виконання рішення суду, а також у разі, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду і ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Тобто, за змістом частини 2 статті 136 Господарського процесуального кодексу України у вирішенні питання щодо забезпечення позову слід також враховувати за захистом якого порушеного чи оспорюваного права або інтересу звернувся позивач, не обмежуючись лише неможливістю виконання рішення суду та позовними вимогами.

Частиною 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов'язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;

7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об'єкти інтелектуальної власності;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина 4 статті 137 Господарського процесуального кодексу України).

Системний аналіз положень частини 1 статті 136 і 137 Господарського процесуального кодексу України дає підстави дійти висновку, що під час вирішення питання про необхідність задоволення чи відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову, суди розглядають вказані заяви з застосуванням судового розсуду (окрім випадків, які передбачені у ч.ч. 2, 5, 6, 7 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України).

Судовий розсуд - це передбачене законодавством право суду, яке реалізується за правилами передбаченими Господарським процесуальним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення (дії), встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), найбільш оптимальний в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення конкретної справи, з метою забезпечення верховенства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересів), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Виконання рішення у даному випадку слід розуміти не лише як стадію, яка має місце у судових рішеннях про присудження (та яка передбачає можливість застосування заходів державного примусу), але і більш широкому значенні, як таке правове положення сторін, за яких судом вирішено спір шляхом усунення невизначеності у правовідносинах між сторонами, зокрема, шляхом визнання права або його відсутності, та судом здійснено ефективний захист порушених прав, який в тому числі полягає у запобіганні подальшому порушенню прав та необхідності застосовувати додаткові заходи захисту.

В заяві про забезпечення позову позивач просить суд накласти арешт на будівлю торговельно-офісного комплексу (літ. Д) за адресою м. Київ, провулок Рильський, 6, загальною площею 5367,40 кв. м. та земельну ділянку кадастровий номер :91:176:0017.

Разом з тим, як вбачається з інформації, наявної в Єдиному державному реєстрі судових рішень, ухвалою 08.05.2019 у справі № 910/5791/19 за позовом Компанії Пресан ЛТД (PRESAN LTD) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Рантьє Плюс» про зобов'язання вчинити дії накладено арешт на наступне майно:

- будівлю торгівельно-офісного комплексу (літ. Д) площею 5367,40 кв. м, що знаходиться за адресою: м. Київ, пров. Рильський, буд. 6 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - 0);

- земельну ділянку площею 0,0882 га, кадастровий номер :91:176:0017, що розташована за адресою: м. Київ, пров. Рильський, буд. 6, цільове призначення: експлуатація та обслуговування торгівельно-офісного комплексу (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - 0).

Згідно з положеннями Закону України «Про доступ до судових рішень», усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. Так, суд зазначає, що відповідно до частини третьої статті 6 цього Закону, суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень.

Таким чином, станом на момент розгляду заяви про забезпечення позову є чинними ідентичні заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.05.2019 у справі № 910/5791/19.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обтяженням є заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, встановлена законом, актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або така, що виникла на підставі договору.

Згідно з п.1 ч.1 ст.4 Закону державній реєстрації прав підлягають заборона відчуження та арешт нерухомого майна, податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.

Отже, арешт є різновидом обтяження майна, яке не дозволяє жодній особі вчиняти дії, спрямовані на відчуження чи інше розпорядження таким майном.

Частиною п`ятою статті 12 Закону встановлено, що відомості Державного реєстру прав вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки їх не скасовано у порядку, передбаченому цим Законом. Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, зареєстрованих у Державному реєстрі прав, вчиняються на підставі відомостей, що містяться в цьому реєстрі.

Забезпечення позову шляхом накладення арешту на об`єкти нерухомого майна, які вже перебувають під арештом внаслідок вжиття заходів забезпечення позову іншим судом, не є доцільним, оскільки у поточного власника вказаних об`єктів відсутня можливість відчужувати їх чи іншим чином розпоряджатися ними в силу існування обтяження та наявності запису про нього в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а отже невжиття господарським судом такого заходу забезпечення позову не призведе до ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, а тому суд не вбачає підстав для задоволення заяви про забезпечення позову в цій частині.

Позовні вимоги мотивовані тим, що державним реєстратором здійснено державну реєстрацію права власності на будівлю та земельну ділянку, за адресою м. Київ, провулок Рильський, 6 за АТ "РВС БАНК" в порушення вимог Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

У немайнових спорах має досліджуватися питання, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Що стосується питання заборони будь-яким особам вчиняти будь-які дії стосовно нерухомого майна - будівлі торговельно-офісного комплексу (літ. Д) за адресою м. Київ, провулок Рильський, 6, загальною площею 5367,40 кв. м. та земельної ділянки за адресою м. Київ, провулок Рильський, 6, кадастровий номер :91:176:0017, то суд вважає недостатньо обґрунтованим твердження позивача про те, що такі дії можуть ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду, і фактично може бути розцінено як втручання в господарську діяльність, а тому є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Як вбачається з правовідносин, що призвели до спору у даній справі позивачем ставиться під сумнів питання правомірності цілої ланки реєстраційних дій, а тому заявлені заходи забезпечення позову направлені на запобігання виникнення в подальшому можливих реєстраційних дій щодо спірного майна. На думку суду, невжиття даних заходів може призвести до наступного заволодіння майном іншими особами, що зробить неможливим як виконання рішення у даній справі, так і захист прав позивача у майбутньому і може нівелювати обраний позивачем спосіб захисту, за захистом якого він звернувся до суду, оскільки зумовить необхідність подання нових заяв, в тому числі, заяв про зміну предмету позову тощо.

Крім того, у разі, якщо до закінчення розгляду даної справи будуть здійсненні інші реєстраційні дії щодо спірного майна, позивач не зможе захистити або поновити свої права в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Згідно з пунктами 6, 9, 12, 18, 19, 57 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб'єкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим Порядком.

Відповідно до частини 1 статті 25 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" проведення реєстраційних дій зупиняється на підставі рішення суду про заборону вчинення реєстраційних дій, що набрало законної сили, або на підставі заяви власника об'єкта нерухомого майна про заборону вчинення реєстраційних дій щодо власного об'єкта нерухомого майна. Підставою для відмови державним реєстратором у проведенні реєстраційних дій є судове рішення про заборону вчинення реєстраційних дій.

Враховуючи предмет та підстави позову, суд дійшов висновку про обґрунтованість поданої позивачем заяви про забезпечення позову в частині заборони органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема, але не виключно, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міській, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб'єктам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", вчиняти будь-які реєстраційні дії в тому числі, але не виключно: державну реєстрацію права власності та інших речових прав на нерухоме майно, скасування державної реєстрації права власності та інших речових прав, реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, державну реєстрацію обтяжень на нерухоме майно, скасування державної реєстрації обтяжень на нерухоме майно стосовно нерухомого майна - будівлі торговельно-офісного комплексу (літ. Д) за адресою м. Київ, провулок Рильський, 6, загальною площею 5367,40 кв. м. та земельної ділянки за адресою м. Київ, провулок Рильський, 6, кадастровий номер :91:176:0017 з метою ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Керуючись статтями 136 - 140, 144, 234 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,-

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Рантьє Плюс» про забезпечення позову задовольнити частково.

2. Заборонити органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема, але не виключно, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міській, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб'єктам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", вчиняти будь-які реєстраційні дії в тому числі, але не виключно: державну реєстрацію права власності та інших речових прав на нерухоме майно, скасування державної реєстрації права власності та інших речових прав, реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, державну реєстрацію обтяжень на нерухоме майно, скасування державної реєстрації обтяжень на нерухоме майно стосовно нерухомого майна - будівлі торговельно-офісного комплексу (літ. Д) за адресою м. Київ, провулок Рильський, 6, загальною площею 5367,40 кв. м. та земельної ділянки за адресою м. Київ, провулок Рильський, 6, кадастровий номер :91:176:0017;

4. В іншій частині заяви про забезпечення позову відмовити.

5. Дана ухвала є виконавчим документом, підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження та може бути пред'явлена до виконання протягом трьох років із наступного дня після набрання нею законної сили, тобто до 16.08.2022 року.

6. Стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Рантьє Плюс" (01001, м. Київ, провулок Рильський, буд. 6; ).

7. Боржник 1: Державний реєстратор Комунального підприємства "Реєстраційне бюро" Чуйко Ганни Георгіївни (04050, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 8 А, оф. 406, ).

Боржник 2: Акціонерне товариство "РВС Банк" (04071, м. Київ, вул. Введенська, буд. 29/58; ).

8. Ухвала може бути оскаржена в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Повний текст ухвали складено та підписано 16.08.2019 року.

Суддя М.Є. Літвінова