ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"12" серпня 2019 р. Справа № 911/2135/16

За скаргою Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" № 35-22-311 від 18.07.2019 на постанову головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про повернення виконавчого документа стягувачу по справі № 911/2135/16

за позовом Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль", 08300, Київська область, Бориспільський район, село Гора, вулиця Бориспіль-7

до Приватного підприємства "ТМД Сервіс", 54017, Миколаївська область, місто Миколаїв, проспект Центральний, будинок 73

про стягнення 6367,03 грн

суддя Н.Г. Шевчук

за участю представників сторін:

від заявника (стягувач): Коноваленко І. М. ( посв. №7182/10 від 07.12.18; дов. № 01-22/7-144 від 15.05.2019);

від боржника (відповідач): не з`явився;

від органу ДВС: не з`явився.

встановив:

Рішенням Господарського суду Київської області від 05.09.2016 у справі № 911/2135/16 позовні вимоги Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" було задоволено частково, а саме вирішено стягнути Приватного підприємства "ТМД Сервіс" на користь Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" 19495,29 грн, з яких: заборгованість у сумі 17449,08 грн, пеня у сумі 1685,78 грн, 3% річних у сумі 138,87 грн і інфляційні у сумі 221,56 грн; судовий збір у сумі 1378,00 грн.

На виконання вищевказаного рішення 20.09.2016 Господарським судом Київської області було видано відповідний наказ.

22 липня 2019 року до Господарського суду Київської області від Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" надійшла скарга № 35-22-311 від 18.07.2019 на постанову головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про повернення виконавчого документа стягувачу по справі № 911/2135/16 за позовом Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" до Приватного підприємства "ТМД Сервіс", за змістом якої скаржник просить суд визнати незаконною та скасувати дану постанову, зобов`язати головного державного виконавця Центрального ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ в Миколаївській області відновити виконавче провадження № 58495617, направити на адресу ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" копію постанови про відкриття вказаного виконавчого провадження із зазначенням ідентифікатора доступу, провести виконавчі заходи у виконавчому провадженні № 58495617, передбачені законодавством, у повному обсязі.

В скарзі скаржник зазначає, що ПП "ТМД Сервіс" було змінено адресу місцезнаходження, у зв`язку з чим 19.02.2019 ДП "МА "Бориспіль" згідно заяви № 35-22-76 від 15.02.2019 було повторно пред`явлено наказ для примусового виконання до Центрального відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області. Заява ДП "МА "Бориспіль" була отримана представником Центрального ВДВС м. Миколаїв 26.02.2019, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Однак, в порушення приписів статтей 18, 26, 28 Закону України "Про виконавче провадження" копія постанови про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 20.09.2016 по справі № 911/2135/16 на адресу ДП "МА "Бориспіль" не надходила.

Проте, 15.07.2019 ДП "МА "Бориспіль" було отримано постанову від 13.03.2019 головного державного виконавця Центрального ВДВС м. Миколаїв Власенка В.В. про повернення виконавчого документа стягувачу та оригінала наказу Господарського суду Київської області від 20.09.2016 по справі № 911/2135/16.

Скаржник вважає, що вказана вище постанова головного державного виконавця Центрального ВДВС м. Миколаїв Власенка В.В. про повернення виконавчого документа стягувачу від 13.03.2019 винесена з порушенням вимог Закону України "Про виконавче провадження" з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження, поміж іншим, має право: проводити перевірку виконання боржником рішень, що підлягають виконанню відповідно до Закону; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Як зазначає скаржник, жодним із наведених вище прав для виконання рішення головний державний виконавець Центрального ВДВС м. Миколаїв Власенко В.В. не скористався, що свідчить про те, що виконавчі дії в повному обсязі та своєчасно не проведені.

Державне підприємство "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" дізналось про порушення своїх прав 15.07.2019, отримавши супровідний лист Центрального ВДВС м. Миколаїв від 13.03.2019 № 10013, яким на адресу ДП "МА "Бориспіль" було надіслано постанову від 13.03.2019 ВП № 58495617 про повернення виконавчого документа стягувачу та відповідний виконавчий документ.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 23.07.2019 на підставі частини першої статті 174 Господарського процесуального кодексу України скаргу було залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Після усунення скаржником недоліків ухвалою суду від 05.08.2019 скаргу Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" № 35-22-311 від 18.07.2019 на постанову головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про повернення виконавчого документа стягувачу призначено до розгляду на 12.08.2019.

Згідно приписам частини другої статті 342 Господарського процесуального кодексу України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника скаржника, судом встановлені наступні обставини.

Статтею 1291 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 частини другої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Згідно з приписами статті 339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Відповідно до частини першої статті 340 Господарського процесуального кодексу України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Частиною першою статті 342 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", як зазначено у частині першій статті 5 Закону України "Про виконавче провадження".

У частині першій статті 18 цього Закону визначено, що державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 3 цієї статті визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу.

Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення (частина 5 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження").

Згідно з пункту 2 частини першої статті 37 зазначено Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 13.03.2019, винесеної головним державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області у виконавчому провадженні № 58495617, державним виконавцем встановлено: згідно отриманої відповіді державної фіскальної служби України, інформація про номери рахунків, відкритих юридичними особами та/або фізичними особами-підприємцями, боржник має зареєстровані розрахункові рахунки; згідно повідомлення банківських установ кошти на вказаних рахунках відсутні; згідно БД АІС автомобіль, НАІС ДДАІ автотранспортні засоби за боржником не зареєстровано; згідно отриманої інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна в порядку доступу державних виконавців та Реєстру речових прав відомості відсутні; згідно акта державного виконавця майно, яке належить боржнику на праві приватної власності та на яке можливо звернути стягнення, не виявлено; за адресою зазначеною у виконавчому документі боржник господарську діяльність не здійснює.

А тому на підставі викладеного керуючись пунктом 2 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець повернув виконавчий документ стягувачу.

Виходячи з встановлених обставин та вимог закону, вбачається, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, державним виконавцем здійснені необхідні заходи, спрямовані на виконання рішення суду; всі заходи державного виконавця щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Докази того, що державним виконавцем не були здійснені необхідні заходи, спрямовані на виконання рішення суду, відсутні.

За приписами частини п`ятої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" суд може за наявності достатніх правових підстав визнати неправомірними дії державного виконавця або визнати неправомірним необґрунтоване зволікання з вчиненням відповідних дій.

Поряд з цим, господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов`язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження). Оскільки обов`язок державного виконавця відновити виконавче провадження встановлений безпосередньо приписами частини першої статті 41 Закону України "Про виконавче провадження", то у суду відсутні підстави для зобов`язання державного виконавця вчиняти відповідні дії.

Поряд з цим, вимоги скаржника щодо зобов`язання головного державного виконавця провести виконавчі заходи у даному виконавчому провадженні, передбачені нормами Закону України "Про виконавче провадження", в повному обсязі, судом також відхиляються, як такі, що виходять за межі повноважень господарського суду, оскільки задоволення вказаних вимог скаржника є втручанням у діяльність державного органу, позаяк вчинення конкретних виконавчих дій, вибір виконавчої дії тощо є компетенцією і прерогативою органів Державної виконавчої служби, а не суду. При вчиненні кожної виконавчої дії державний виконавець має враховувати ряд обставин і спеціальних вимог законодавства, про що не йдеться в Господарському процесуальному кодексі України.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 123-124, 234, 339, 342-345 Господарського процесуального кодексу України суд

ухвалив:

В задоволенні скарги Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" № 35-22-311 від 18.07.2019 на постанову головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про повернення виконавчого документа стягувачу по справі № 911/2135/16 відмовити.

Ухвала господарського суду набирає законної сили в порядку статті 235 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала господарського суду оскаржується в порядку та строки, визначені статтями 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Н.Г. Шевчук

Ухвалу підписано: 15.08.2019