ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2019 року

м. Київ

Справа № 910/8812/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Краснова Є.В. - головуючого, Мачульського Г.М., Кушніра І.В.,

за участю секретаря судового засідання - Астапової Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Комунального підприємства Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.01.2019 та рішення Господарського суду м. Києва від 10.10.2018 у справі

за позовом Комунального підприємства Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" до: 1. Міністерства юстиції України в особі відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України; 2. Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві; 3. Державної казначейської служби України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів - Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго", про стягнення 965 384,74 грн,

за участю представників:

позивача - Антофій М.О. (адвокат);

відповідача-1 - Сабадаш О.І. (представник за довіреністю);

відповідача-2 - не з`явилися;

відповідача-3 - не з`явилися;

третьої особи - не з`явилися,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. У липні 2018 року Комунальне підприємство Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" (далі - КП "Полтававодоканал") звернулося до Господарського суду м. Києва з позовом до: 1. Міністерства юстиції України в особі відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - ДВС МЮУ); 2. Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві (далі - ГУ ДКС у м. Києві), 3. Державної казначейської служби України (далі - ДКС України), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів - Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" (далі - ПАТ "Полтаваобленерго"), про стягнення 965 384,74 грн шкоди, завданої незаконними діями ДВС МЮУ шляхом поновлення виконавчого провадження № 54128661 та списання з рахунків підприємства зазначеної суми коштів в період перебування його в реєстрі підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості.

1.2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що державним виконавцем всупереч положенням Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" було списано з рахунка КП "Полтававодоканал" грошові кошти в сумі 965 384,74 грн у межах виконавчого провадження № 54128661 на виконання наказу Господарського суду Полтавської області у справі №917/1353/16. За твердженнями позивача, протиправність дій ДВС МЮУ підтверджується у постанові Верховного Суду від 02.05.2018 у справі №917/1353/16, винесеній за наслідками розгляду скарги КП "Полтававодоканал" на дії ДВС МЮУ у справі № 917/1353/16.

2. Фактичні обставини справи, встановлені судами

2.1. Рішенням Господарського суду Полтавської області від 24.11.2016 у справі № 917/1353/16 стягнуто з КП "Полтававодоканал" на користь ПАТ "Полтаваобленерго" 47 067 441,55 грн заборгованості за використану активну електричну енергію, 95 812,18 грн заборгованості за перетоки реактивної електроенергії, 3 979 693,06 грн пені за несвоєчасну оплату активної електричної енергії, 49 346 599,57 грн інфляційних втрат за несвоєчасну оплату активної електричної енергії, 280 778,48 грн інфляційних втрат за несвоєчасну оплату за перетоки реактивної електроенергії, 5 886 102,37 грн - 3 % річних нарахованих на суму заборгованості за споживання активної електричної енергії, 31 072,26 грн - 3 % річних нарахованих за несвоєчасну оплату за перетоки реактивної електроенергії, 206 700,00 грн витрат зі сплати судового збору (з урахуванням ухвали від 02.12.2016 про виправлення описки в рішенні).

2.2. Вказане рішення суду змінено постановою Харківського апеляційного господарського суду від 25.01.2017, відповідно до якого стягнуто з КП "Полтававодоканал" на користь ПАТ "Полтаваобленерго" 3 797 693,06 грн пені за несвоєчасну оплату активної електричної енергії. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

2.3. Постановою державного виконавця ДВС МЮУ від 13.06.2017 відкрито виконавче провадження № 54128661 із виконання наказу Господарського суду Полтавської області від 10.02.2017 у справі № 917/1353/16. Стягнуто з боржника 10 671 219,94 грн виконавчого збору.

2.4. 25.09.2017 постановою заступника начальника ДВС МЮУ зупинено вчинення виконавчих дій з примусового виконання наказу Господарського суду Полтавської області від 10.02.2017 у справі № 917/1353/16 у зв`язку із тим, що наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 08.06.2017 № 142 КП "Полтававодоканал" включено до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії.

2.5. 08.12.2017 за наслідками розгляду заяви стягувача від 28.11.2017 про продовження виконання рішення суду заступником начальника ДВС МЮУ винесено постанову про поновлення виконавчого провадження.

2.6. Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.05.2018 у справі № 917/1353/16 визнано неправомірними дії ДВС МЮУ щодо винесення постанови від 08.12.2017 про поновлення вчинення виконавчих дій за виконавчим провадженням № 54128661, визнано незаконною та скасовано постанову ДВС МЮУ від 08.12.2017 про поновлення вчинення виконавчих дій за виконавчим провадженням № 54128661.

2.7. За твердженням позивача, протягом періоду, в який виконавчі дії були неправомірно поновлені, на підставі платіжних вимог Міністерства юстиції України від 03.03.2018 № 1/7 та від 14.05.2018 № 1/7 із рахунка підприємства були списані грошові кошти на загальну суму 965 384,74 грн, що підтверджується виписками з банківського рахунка позивача у Публічному акціонерному товаристві "Кредобанк" від 19.03.2018 (957 156,18 грн) та від 21.05.2018 (8 228,56 грн).

3. Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

3.1. Рішенням Господарського суду м. Києва від 10.10.2018 (суддя Князьков В.В.), залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду (колегія суддів: Сулім В.В., Коротун О.М., Чорногуз М.Г.), у задоволенні позову відмовлено.

Судові рішення мотивовані посиланнями на те, що грошові кошти в сумі 965 384,74 грн були списані з рахунку КП "Полтававодоканал" на підставі платіжних вимог Міністерства юстиції України не на виконання постанови державного виконавця про поновлення виконавчого провадження від 08.12.2017 № 54128661, яку Верховним Судом визнано незаконною, а на виконання рішення Господарського суду Полтавської області від 24.11.2016 у справі № 917/1353/16, яке набрало законної сили, тому дії державного виконавця, який вживав заходів для виконання рішення суду, яке набрало законної сили, не можуть розцінюватись як такі, що призвели до заподіяння майнової шкоди позивачу.

Також суди зазначили, що зважаючи на скасування постанови державного виконавця про поновлення виконавчого провадження від 08.12.2017 № 54128661, спірні грошові кошти були стягнуті з боржника на користь стягувача передчасно, однак не протиправно, оскільки, рішення Господарського суду Полтавської області від 24.11.2016 у справі № 917/1353/16 є законною підставою стягнення цих коштів.

4. Короткий зміст доводів і вимог касаційної скарги

4.1. У касаційній скарзі КП "Полтававодоканал" посилається на порушення судами попередніх інстанцій вимог статей 22, 1166, 1173 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та зазначає, що грошові кошти були списані з рахунка КП "Полтававодоканал" у зв`язку з неправомірним поновленням вчинення виконавчих дій, що свідчить про наявність складу правопорушення. Скаржник просить скасувати оскаржувані судові рішення та постановити нове рішення про задоволення позову.

5. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

5.1. Відзивів на касаційну скаргу від інших учасників справи до Верховного Суду не надійшло.

5.2. У судовому засідання представник ДВС МЮУ заперечив проти касаційної скарги та просив залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

6. Позиція Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду

Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду апеляційної інстанції

6.1. Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, які з`явилися у судове засідання, перевіривши наведені обставини, Верховний Суд у межах перегляду справи у касаційній інстанції, обговоривши доводи, викладені у касаційній скарзі, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, зважаючи на таке.

6.2. За змістом статті 236 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до таких правовідносин. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду стосовно встановлених обставин і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

6.3. Відповідно до частини 1 статті 237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.

6.4. Судові рішення попередніх інстанцій не відповідають вказаним вимогам законодавства, враховуючи наступне.

6.5. Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).

6.6. Згідно вимог статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним правочином;

2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

6.7. Попередніми судовими інстанціями встановлено, що постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.05.2018 у справі № 917/1353/16 визнано неправомірними дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо винесення постанови від 08.12.2017 про поновлення вчинення виконавчих дій за виконавчим провадженням № 54128661, визнано незаконною та скасовано постанову відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 08.12.2017 про поновлення вчинення виконавчих дій за виконавчим провадженням № 54128661.

6.8. Отже, факт неправомірності дій державного виконавця на час розгляду господарським судом спору про відшкодування шкоди вже встановлений судовим рішенням у справі у справі № 917/1353/16, і в цій частині воно має преюдиційне значення.

6.9. Зазначене свідчить про безпідставне стягнення ДВС МЮУ 965 384,74 грн боргу та виконавчого збору, у зв`язку з чим до спірних правовідносин підлягає застосуванню стаття 1212 ЦК України.

Зазначений висновок наведений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2018 у справі № 910/23967/16.

6.10. Крім того, судами не враховано, що позивачем не було розділено суми боргу та виконавчого збору, а також те, що сума основного боргу була безпідставно стягнута ДВС МЮУ саме на користь стягувача, тому ДВС МЮУ не є зобов`язаною стороною у цій частині спірних правовідносин.

7. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

7.1. За таких обставин, висновки судів попередніх інстанцій про відмову в позові з підстав відсутності причинно-наслідкового зв`язку між діями ДВС МЮУ і шкодою та недоведенням КП "Полтававодоканал" завдання йому шкоди, є такими, що не відповідають вимогам статті 1212 ЦК України та постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2018 у справі № 910/23967/16.

7.2. Оскільки передбачені статтею 300 ГПК України межі розгляду справи судом касаційній інстанції не дають йому права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, постановлені у цій справі судові рішення підлягають скасуванню, а справа - передачі на новий розгляд до господарського суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи місцевому господарському суду необхідно врахувати викладене, урахувати правовий висновок наведений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2018 у справі № 910/23967/16, правильно застосувати норми права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин сторін і прийняти обґрунтоване та законне судове рішення.

8. Розподіл судових витрат

8.1. Відповідно до вимог статті 129 ГПК України у зв`язку із скасуванням попередніх судових рішень і передачею справи на новий розгляд, розподіл судового збору у справі, у тому числі й сплаченого за подання апеляційної та касаційної скарги, здійснює господарський суд, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 300, 301, 306, 308, 310, 314, 315, 316, 317 ГПК України, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Комунального підприємства Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" задовольнити частково.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.01.2019 та рішення Господарського суду м. Києва від 10.10.2018 у справі № 910/8812/18 скасувати.

3. Справу № 910/8812/18 направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Є. Краснов

Суддя Г. Мачульський

Суддя І. Кушнір