ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.08.2019 року м.Дніпро

Справа № 11/25

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Коваль Л.А. (доповідач)

суддів: Білецької Л.М., Паруснікова Ю.Б.

при секретарі судового засідання: Мудрак О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "ВТБ Банк" на ухвалу Господарського суду Кіровоградської області від 22.03.2019, постановлену за результатами розгляду клопотання ліквідатора, арбітражного керуючого Стіфутіна І.В. про надання згоди на продаж майна банкрута ПрАТ "Кіровоградське будівельно-монтажне управління № 5" (постановлену суддею Колодій С.Б., повний текст складено 26.03.2019) у справі № 11/25

за заявою кредитора Приватного підприємства "Енергопромстрой"

до боржника Приватного акціонерного товариства "Кіровоградське будівельно-монтажне управління № 5"

в межах справи №11/25 про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст заявлених вимог.

Арбітражний керуючий Стіфутін І.В. звернувся до Господарського суду Кіровоградської області з клопотанням про надання згоди на продаж майна у справі про банкрутство ПрАТ "Кіровоградське будівельно-монтажне управління № 5", а саме: опалубки для монолітного будівництва в кількості 1 шт., яке є предметом забезпечення вимог ПАТ "ВТБ Банк" за договором застави від 15.07.2008 № 50.00.000011.

Клопотання вмотивовано тими обставинами, що банком надано згоду на реалізацію заставного майна, що є предметом забезпечення, проте Банк висловив свою незгоду стосовно вартості заставного майна, яка визначена ТОВ "Експертне бюро" на замовлення ліквідатора, оскільки Банк вважає її заниженою та такою, що не відповідає дійсності та вартості аналогічного майна.

2. Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі та мотиви його прийняття.

Ухвалою Господарського суду Кіровоградської області від 22.03.2019 у справі № 11/25 клопотання від 19.03.2019 № б/н АТ "ВТБ Банк" залишено без розгляду; клопотання від 11.06.2018 № 01-18/30/18 ліквідатора, арбітражного керуючого Стіфутіна І.В. задоволено; надано згоду на продаж майна банкрута ПрАТ "Кіровоградське будівельно-монтажне управління № 5" (), що є предметом забезпечення вимог ПАТ "ВТБ Банк" за договором застави від 15.07.2008 № 50.00.000011: опалубки для монолітного будівництва в кількості 1 шт.

Приймаючи рішення про задоволення клопотання ліквідатора про надання згоди на продаж майна ПрАТ "Кіровоградське будівельно-монтажне управління № 5" (), що є предметом забезпечення вимог ПАТ "ВТБ Банк" за договором застави від 15.07.2008 № 50.00.000011: опалубки для монолітного будівництва в кількості 1 шт. місцевий господарський суд виходив з тих обставин, що законодавець визначив порядок надання згоди на відчуження заставного майна, згідно якого така згода є безумовною та надається кредитором - заставодержателем, або судом (за відсутності згоди кредитора-заставодержателя), а дії ліквідатора, спрямовані на її одержання, є необхідними для формування ліквідаційної маси банкрута. При цьому, надання згоди на продаж заставного майна забезпеченим кредитором не надає йому права обирати порядок та умови подальшої реалізації заставного майна, оскільки такий порядок та умови визначені Законом. Іншого порядку продажу майна, в тому числі і заставного, яке є складовою частиною цілісного майнового комплексу, у ліквідаційній процедурі, ніж встановленого Законом, не передбачено. При цьому, заставний кредитор надав згоду ліквідатору на продаж заставного майна, відповідно, клопотання від 11.06.2018 № 01-18/30/18 ліквідатора, арбітражного керуючого Стіфутіна І.В. про надання згоди на продаж майна у справі про банкрутство ПрАТ "Кіровоградське будівельно-монтажне управління № 5", а саме: опалубки для монолітного будівництва, яке є предметом забезпечення вимог ПАТ "ВТБ Банк" за договором застави від 15.07.2008 № 50.00.000011, за висновком суду, є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись з прийнятим рішенням (ухвалою) Акціонерне товариство "ВТБ Банк" подало апеляційну скаргу. Посилаючись на те, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права, товариство просить її скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити ліквідатору у наданні такої згоди.

4. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник зазначає, що оскаржуваною ухвалою Господарський суд Кіровоградської області клопотання про відкладення розгляду заяви ліквідатора щодо погодження реалізації майна банкрута та залучення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб як заінтересовану особу у даній справі, залишив без розгляду на підставі того, що зазначені документи отримані господарським судом без кваліфікованого електронного підпису повноважного представника кредитора. На думку скаржника, це є грубим порушенням норм процесуального права та нехтування судом свого обов'язку забезпечити справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення спору. Тобто, будучи повідомленим про фактичні обставини справи та процесуальні питання, які підлягали вирішенню, суд не відклав розгляд справи та не надав можливості учаснику провадження у справі усунути недоліки, а скористався цим з метою порушити його права та надати перевагу іншим учасникам справи.

Скаржник вважає, що питання про "продаж/не продаж" майна банкрута взагалі не може бути предметом розгляду, оскільки при ліквідації вимоги кредиторів задовольняються лише від продажу майна боржника в т.ч. заставного, а отже і майно має звичайно бути продане в порядку передбаченому Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Продаж майна боржника у справі про банкрутство для задоволення вимог кредиторів здійснюється у будь-якому випадку, а згода заставного кредитора на продаж майна, яке забезпечує його вимоги, за своєю суттю, є згодою із тими умовами, на яких заставодержатель погоджується на продаж заставного майна, зокрема це може бути ціна, порядок такого продажу, можливість зниження ціни тощо.

Також, скаржник зазначає, що згода кредитора є згодою на продаж на певних умовах (визначення початкової вартості, порядку її зміни, порядок продажу майна, тощо). При цьому, визначення таких умов та надання пропозицій щодо них заставному кредитору, нормами Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" віднесено до компетенції саме арбітражного керуючого. Згода заставного кредитора на продаж майна, що забезпечує його вимоги, за своєю правовою природою є обов'язковою передумовою для подальшого задоволення грошових вимог кредитора в процедурі банкрутства шляхом продажу майна банкрута за певних умов (початкової вартості, порядку її зміни тощо) та в певному порядку (через аукціон (продаж майна шляхом проведення аукціону без можливості/з можливістю зниження початкової вартості), прямими продажами тощо).

При розгляді заяви ліквідатора суд першої інстанції не з'ясував всі суттєві умови продажу майна банкрута. Таким чином, очевидно, що має місце неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, та що є підставою для скасування або зміни рішення (ст. 277 ГПК України).

Більше того, судом взагалі не визначені умови такого продажу, тобто фактично, надана місцевим господарським судом згода на продаж майна банкрута є передчасною та такою, що не визначає у повному обсязі умов його продажу, оскільки ліквідатор, звертаючись до суду за згодою, також не посилається на всі суттєві умови такого продажу.

На думку скаржника, оскаржуваною ухвалою суд жодним чиномне визначив ключових питань щодо реалізації заставного майна боржника в процедурі банкрутства, таких як початкова вартість майна боржника й порядок його реалізації, обмежившись формальним наданням дозволу на реалізацію.

Тобто, згідно позиції Вищого господарського суду України, з метою захисту інтересів заставних кредиторів, насамперед в контексті задоволення їх вимог, які забезпечені заставою, умови продажу заставного майна мають бути погоджені з заставним кредитором.

5. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи.

Ліквідатор у відзиві на апеляційну скаргу та відповідно до його пояснень у судовому засіданні просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги АТ "ВТБ Банк" на ухвалу Господарського суду Кіровоградської області від 22.03.2019 по справі № 11/25, оскаржуване рішення залишити в силі.

Ліквідатор посилається на ті обставини, що під час проведення ліквідаційних дій ліквідатором було проведено інвентаризацію майна, за результатами якої були складені відповідні акти. Як повідомлялось Скаржнику та досліджувалось під час неодноразових судових засідань, відомості про те, що предметом застави є опалубка для монолітного будівництва, стало відомо лише з інформації, яка містилась в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна № 53730341 від 18.10.2017, де в записі № 1 зазначені підстави обтяження - договір застави від 15.07.2008. Зазначене майно немало ніяких родових ознак, інвентарних номерів та будь-яких індивідуальних особливостей, по яких було б можливим його ототожнювати. Тому, ліквідатором було проведено оцінку майна, яке відповідно до документації боржника визначалось як опалубка та знаходилось на території підприємства - банкрута.

Після виявлення майна, яке значилось як заставне, та проведення оцінки, ліквідатор 27.02.2018 звернувся до забезпеченого кредитора - АТ "ВТБ Банк" з заявою надати відповідний дозвіл на продаж цього майна. В цьому листі ліквідатор повідомив банк про порядок продажу майна - шляхом проведення аукціону у вигляді ЦМК та про початкову вартість - сукупну суму визнаних судом вимог всіх кредиторів (ст. ст. 43, 44 ЗУ "Про відновлення платоспроможності... ").

Не отримавши в розумні строки будь-якої відповіді від Скаржника, 11.06.2018 ліквідатор звернувся до суду з клопотанням надати згоду на продаж заставного майна. В день розгляду судом зазначеного клопотання (24 липня 2018 року) ліквідатором було отримано відповідь представника ПАТ "ВТБ Банк" на запит ліквідатора щодо реалізації заставного майна.

В цій відповіді банк надавав згоду на реалізацію майна банкрута, що перебуває в заставі банку у вигляді ЦМК за початковою вартістю, що становить суму всіх кредиторських вимог (т. 38, а.с 7-8). При цьому банк просив в разі не реалізації майна на прилюдних торгах в складі ЦМК на першому аукціоні, знову додатково звернутись до нього для погодження подальшої реалізації майна.

Крім цього, банк не погоджувався з оцінкою заставного майна, яка була проведена ліквідатором, в сумі 163 300, 00 грн., і вважав, що під час продажу необхідно врахувати експертну оцінку, яка була проведена на замовлення банку в сумі 1 308 963, 16 грн.

Ліквідатор вважає, що суд обґрунтовано не прийняв до уваги "докази" про проведення оцінки за ініціативою банку, виходячи з того, що в фотокопії оцінки, яка прикладена до відповіді банка, зазначено, що оцінка проводилась по відношенню до майна, яке знаходиться за адресою місцезнаходження банкрута. Але, як вбачається з додаткових документів, за основу було прийнято майно, яке зазначено в специфікації № 10659 від 09.06.2008. Крім цього, у фототаблиці, яка містить лише шість фотографій, відсутнє майно, про яке зазначено у висновку.

Крім того, ліквідатор зазначає, що разом з його клопотанням надавався акт інвентаризації майна, яке було виявлено під час проведення ліквідаційних дій. З цього акту вбачається, що майно, про яке зазначено в Звіті банка, було відсутнє у підприємства банкрута.

У звіті про оцінку майна банкрута, яка проводилась ліквідатором, було зазначено лише те майно, яке фактично знаходилось на території підприємства. Особа, яка проводила оцінку, оглядала це майно, і надала свій висновок після проведення відповідних дій. Але будь-яких доказів того, що особа, яка проводила оцінку на замовлення банка і також оглядала майно, немає. Таким чином висновок скаржника про те, що вартість заставного майна становить 1 308 963,16 грн., на думку ліквідатора, не відповідає дійсності, тому що банком була проведена оцінка не існуючого майна.

Ліквідатор посилається і на те, що стаття 57 Закону, яка передбачає визначення початкової вартості майна, зазначає, що початкова вартість майна визначається арбітражним керуючим. Лише у разі наявності обґрунтованих сумнівів щодо визначення арбітражним керуючим початкової вартості майна комітет кредиторів або окремий кредитор чи власник майна боржника, можуть звернутись до господарського суду з клопотанням про проведення незалежної оцінки. Господарський суд своєю ухвалою може призначити незалежну оцінку майна боржника за рахунок зацікавлених кредиторів.

Але, в даному випадку, скаржник не звертався до господарського суду з клопотанням про проведення незалежної оцінки, а лише висловив свою незгоду, посилаючись на неналежні докази.

6. Рух справи у суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 24.06.2019 колегією суддів у складі головуючого судді: Коваль Л.А. (доповідач), суддів: Білецької Л.М., Чередка А.Є. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "ВТБ Банк" на ухвалу Господарського суду Кіровоградської області від 22.03.2019, постановлену за результатами розгляду клопотання ліквідатора, арбітражного керуючого Стіфутіна І.В. про надання згоди на продаж майна банкрута ПрАТ "Кіровоградське будівельно-монтажне управління № 5", у справі № 11/25; розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 08.08.2019 о 10:30 год.

07.08.2019 розпорядженням керівника апарату Центрального апеляційного господарського суду № 1267/19 "Щодо повторного автоматизованого розподілу" призначено проведення автоматичної зміни складу колегії суддів у судовій справі № 11/25 у зв'язку з перебуванням у відпустці судді Чередка А.Є.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.08.2019 для розгляду справи №11/25 визначено колегію суддів у складі головуючого судді: Коваль Л.А. (доповідач), суддів: Білецької Л.М., Паруснікова Ю.Б.

У судовому засіданні 08.08.2019 оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

7. Встановлені судом обставини справи

Постановою від 19.04.2016 господарський суд визнав ПрАТ "Кіровоградське будівельно-монтажне управління № 5" банкрутом, відкрив ліквідаційну процедуру щодо банкрута - ПрАТ "Кіровоградське будівельно-монтажне управління № 5", призначив ліквідатором банкрута ПрАТ "Кіровоградське будівельно-монтажне управління № 5" арбітражного керуючого Стіфутіна І.В.

У відповідності із частинами першою та другою статті 44 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство) після проведення інвентаризації та оцінки майна ліквідатор здійснює продаж майна банкрута наступними способами: проведення аукціону, продаж безпосередньо юридичній або фізичній особі. Вибір способів продажу майна банкрута здійснюється ліквідатором з метою забезпечення його відчуження за найвищою ціною. Ліквідатор організовує проведення аукціону з продажу майна банкрута з урахуванням вимог цього Закону.

ВАТ "ВТБ Банк" є заставним кредитором ПрАТ "Кіровоградське будівельно-монтажне управління № 5" на підставі договору застави від 15.07.2008 № 50.00.000011, відповідно до умов якого банку передано в заставу Опалубку для монолітного будівництва.

Як встановлено судом першої інстанції, ліквідатором, арбітражним керуючим Стіфутіним І.В. було проведено незалежну грошову оцінку всього майна банкрута, в т.ч. і майна, яке обліковується як заставне. За результатами проведення оцінки було складено Звіт, в якому було зазначено, що вартість заставного майна ПАТ "ВТБ Банк" складає 163 300,00 грн. (без ПДВ).

Ліквідатор, арбітражний керуючий Стіфутін І.В. звернувся до ПАТ "ВТБ Банк" із заявою від 27.02.2018 № 01-18/31/18 про надання згоди на продаж вищезазначеного заставного майна в складі цілісного майнового комплексу, з початковою вартістю 246 493 368, 82 грн.

ПАТ "ВТБ Банк" в своєму листі від 23.07.2018 № 4847/1-2 зазначило, що надає згоду на реалізацію майна банкрута, що перебуває з заставі банку, у вигляді цілісного майнового комплексу за початковою ціною, що становить суму всіх кредиторських вимог. В разі не реалізації майна на прилюдних торгах в складі ЦМК на першому аукціоні, просив додатково звернутись до Банку для погодження подальшої реалізації заставного майна. При цьому, не погодився з оцінкою заставного майна, яке є забезпеченням по зобов'язанням Банку, що проведена ТОВ "Експертне бюро" і становить 163 300,00 грн. (без ПДВ), адже на замовлення Банку ТОВ "Експертна компанія "Вектор" проведено оцінку заставного майна АТ "ВТБ Банк", а саме опалубка для монолітного будівництва, що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, Кіровоградський район, с. Неопалимівка, вул. Шахтарська, 3, вартість якої становить 1 308 983,16 грн., просить врахувати вищевказану вартість заставного майна Банку при його реалізації та погашенні кредиторських вимог Банку в разі його реалізації.

Отже, предметом розгляду даної справи є надання згоди на продаж заставного майна, в межах справи про банкрутство.

8. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 44 Закону про банкрутство після проведення інвентаризації та оцінки майна ліквідатор здійснює продаж майна банкрута наступними способами: проведення аукціону, продаж безпосередньо юридичній або фізичній особі. Вибір способів продажу майна банкрута здійснюється ліквідатором з метою забезпечення його відчуження за найвищою ціною. Ліквідатор організовує проведення аукціону з продажу майна банкрута з урахуванням вимог цього Закону.

Майно, яке підлягає реалізації у ліквідаційній процедурі, оцінюється ліквідатором. Початковою вартістю цілісного майнового комплексу є сукупність визнаних у встановленому цим Законом порядку вимог кредиторів.

Під час продажу майна банкрута на аукціоні вартість майна, що визначається ліквідатором, є початковою вартістю (ч. 1, 2 ст. 43 Закону).

Статтею 49 Закону про банкрутство визначено, що продаж майна боржника в провадженні у справі про банкрутство здійснюється в порядку, встановленому цим Законом, шляхом проведення торгів у формі аукціону, за винятком майна, продаж якого відповідно до законодавства України здійснюється шляхом проведення закритих торгів.

Відповідно до ч.5 ст.44 Закону про банкрутство ліквідатор здійснює продаж майна боржника у вигляді цілісного майнового комплексу. У разі якщо продати майно боржника у вигляді цілісного майнового комплексу не вдалося, ліквідатор здійснює продаж майна боржника частинами.

Частиною четвертою статті 42 Закону про банкрутство встановлено, що майно банкрута, що є предметом забезпечення, не включається до складу ліквідаційної маси і використовується виключно для задоволення вимог кредитора за зобов'язаннями, які воно забезпечує. Продаж майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється в порядку, передбаченому цим Законом, виключно за згодою кредитора, вимоги якого воно забезпечує, або суду.

Тобто, положеннями статті 42 Закону про банкрутство законодавець визначив порядок надання згоди на відчуження заставного майна, згідно якого така згода є безумовною та надається кредитором-заставодержателем, або судом (за відсутності згоди кредитора-заставодержателя), а дії ліквідатора, спрямовані на її одержання, є необхідними для формування ліквідаційної маси банкрута. При цьому, надання згоди на продаж заставного майна забезпеченим кредитором не надає йому права обирати порядок та умови реалізації заставного майна, оскільки такий порядок та умови визначені Законом.

Колегія суддів відзначає, що передбачений наведеною вище нормою дозвіл дається на реалізацію майна боржника в цілому, а не на кожну окрему дію, спрямовану на реалізацію майна боржника (зокрема, не на проведення конкретного аукціону, а на продаж майна банкрута).

Як зазначено вище, на виконання вимог Закону про банкрутство ліквідатор, арбітражний керуючий Стіфутін І.В. звернувся до ПАТ "ВТБ Банк" з листом від 27.02.2018 № 01-18/31/18 про надання згоди на продаж вищезазначеного заставного майна.

Листом від 23.07.2018 № 4847/1-2 ПАТ "ВТБ Банк" надало відповідь на лист ліквідатора.

В зазначеній відповіді банком повідомлено ліквідатора, що банк надає згоду на реалізацію майна банкрута, що перебуває в заставі банку, у вигляді цілісного майнового комплексу за початковою ціною, яка становить суму всіх кредиторських вимог. В разі не реалізації майна на прилюдних торгах в складі ЦМК на першому аукціоні, просив додатково звернутись до Банку для погодження подальшої реалізації заставного майна. При цьому, не погодився з оцінкою заставного майна, яке є забезпеченням по зобов'язанням Банку, що проведена ТОВ "Експертне бюро" і становить 163 300,00 грн. (без ПДВ), адже на замовлення Банку ТОВ "Експертна компанія "Вектор" проведено оцінку заставного майна АТ "ВТБ Банк", а саме опалубка для монолітного будівництва, що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, Кіровоградський район, с. Неопалимівка, вул. Шахтарська, буд.3, вартість якої становить 1 308 983,16 грн., просить врахувати вищевказану вартість заставного майна Банку при його реалізації та погашенні кредиторських вимог Банку в разі його реалізації .

Надання згоди на продаж заставного майна кредитором або заставодержателем відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону, не пов'язане з наданням заставному кредитору права обирати порядок та умови реалізації заставного майна.

Законом про банкрутство не передбачено обов'язку ліквідатора погоджувати вартість майна боржника та порядок реалізації майна з заставним кредитором.

Наведеної правової позиції дотримується Верховний Суд у складі Касаційного господарського суду, що викладена у постанові від 05.03.2019 у справі №918/1738/14.

Аналіз вищенаведених законодавчих положень дає підстави для висновку про те, що оцінка майна боржника здійснюється відповідно до Закону, виключно ліквідатором боржника, а згода забезпеченого кредитора на реалізацію майна, передбачена статтею 42 Закону, не пов'язана із наданням заставному кредитору права обирати порядок і умови реалізації даного майна (постанова Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 14.06.2018 у справі №911/1362/15).

Отже, суд вправі надати згоду на продаж заставного майна боржника у випадку неотримання відповідної згоди ліквідатором боржника від заставного кредитора.

Колегія суддів також звертає увагу, що метою аукціону як способу реалізації є, передусім, відчуження майна банкрута за максимальною ціною, яку визначає ринок за умови прозорості та вільної конкуренції, тому початкову чи оціночну вартість майна можна розглядати лише як стартову ціну, яка із першим кроком аукціону втрачає своє значення. При цьому, початкова вартість майна на аукціоні ніяк не впливає на кінцеву ціну реалізації майна, оскільки під час торгів вона може бути як зменшена, так і збільшена. Тобто ціна майна банкрута формується виходячи зі стану майна, попиту та пропозиції, на які ліквідатор банкрута не має жодного впливу.

Наведеної правової позиції дотримується Верховний Суд у складі Касаційного господарського суду у постанові від 12.06.2018 року у справі №905/1084/16.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції стосовно задоволення клопотання ліквідатора щодо надання згоди на продаж заставного майна.

Судом відхиляються доводи скаржника стосовно того, що судом першої інстанції не визначені умови продажу майна боржника, оскільки порядок продажу майна банкрута чітко та послідовно встановлено нормами Закону про банкрутство.

Крім того, судом не приймаються до уваги доводи скаржника щодо залишення судом першої інстанції, відповідною ухвалою, без розгляду клопотання ПАТ "ВТБ Банк" про відкладення розгляду заяви ліквідатора щодо погодження реалізації майна банкрута та залучення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб як заінтересовану особу у даній справі, оскільки оскарження такої ухвали не є предметом розгляду даної апеляційної скарги.

Також, з огляду на зазначене вище, решта доводів скаржника, які зазначені в цій постанові, не знайшли свого підтвердження. Натомість висновки суду першої інстанції є правильними та такими, що ґрунтуються на нормах права.

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвала місцевого господарського суду зміні або скасуванню.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 269, 275, 276, 281-283 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "ВТБ Банк" на ухвалу Господарського суду Кіровоградської області від 22.03.2019, постановлену за результатами розгляду клопотання ліквідатора, арбітражного керуючого Стіфутіна І.В. про надання згоди на продаж майна банкрута ПрАТ "Кіровоградське будівельно-монтажне управління № 5" у справі № 11/25 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Кіровоградської області від 22.03.2019 у справі № 11/25 залишити без змін.

Витрати з оплати судового збору за подання апеляційної скарги віднести на Акціонерне товариство "ВТБ Банк".

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, з урахуванням положень ст. 8 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Повне судове рішення складено 14.08.2019.

Головуючий суддя Л.А. Коваль

Суддя Л.М. Білецька

Суддя Ю.Б. Парусніков