ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2019 року Справа № 903/811/18

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Саврій В.А., суддя Дужич С.П.

при секретарі судового засідання Ільчук Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області на рішення господарського суду Волинської області від 11.03.2019р. (повний текст - 18.08.2019р.) у справі №903/811/18 (суддя Дем`як В.М.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України"

до: 1) Управління Державної казначейської служби України у м.Луцьку Волинської області

2) Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області,

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Публічного акціонерного товариства "Електротермометрія",

про стягнення 25956,00грн. безпідставно набутих коштів.

за участі представників:

позивача - Опейда А.В. (посвідчення № 946 від 14.07.17);

відповідача Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області -Кушнір Ю.В. (довіреність від 18.03.19);

відповідача Управління Державної казначейської служби України у м.Луцьку Волинської області - не з`явився;

третьої особи - не з`явився;

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Волинської області від 11.03.2019р. у справі №903/811/18 задоволено позов Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" до: 1) Управління Державної казначейської служби України у м.Луцьку Волинської області та 2) Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Публічного акціонерного товариства "Електротермометрія", про стягнення 25956,00грн. безпідставно набутих коштів.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" кошти в сумі 25956,00грн. та 1762,00грн. судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Головне управління Державної фіскальної служби у Волинській області звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою (вх.№959/19 від 12.04.2019р., т.1, арк.справи 249-251).

В скарзі апелянт, зокрема зазначає, що контролюючим органом було відкрито ІКП ПАТ «Електротермометрія», у тому числі по платежах: військовий збір, податок на доходи фізичних осіб та єдиний внесок нарахований роботодавцем на суми заробітної плати, по яких 24.11.2018р. останнім була здійснення сплата в загальному розмірі 38934,00 грн., в тому числі 25956,00 грн., які стягнуті на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» оскаржуваним рішенням господарського суду Волинської області від 11.03.2019р.

Стверджує, що суд першої інстанції необгрунтовано посилається на те, що третя особа ПАТ «Електротермометрія» в поясненні вх.№01-55/12863/18 від 26.11.2018р. нібито повідомила, що 24.11.2017р. товариством було здійснено платежі на загальну суму 12 978,00 грн. і інших платежів ПАТ «Електротермометрія» не здійснювало, оскільки в письмовому поясненні по суті позову від 22.11.2018р вих.№3230/1-19 ПАТ «Електротермометрія» зазначає лише суми платежів в розмірі яких 24.11.2018р. здійснювалася сплата по платежах: військовий збір, податок на доходи фізичних осіб та єдиний внесок нарахований роботодавцем на суми заробітної плати і ці суми відповідають вищезазначеним сумам сплат зарахованих в ПАТ «Електротермометрія», тоді як загальна сума сплати, здійснена 24.11.2018р. у поясненні, поданому третьою особою суду і на виконання вимог ухвали господарського суду Волинської області від 12.11.2018р. не зазначена.

Оскільки на момент зарахування відповідних сум за ПАТ «Електротермометрія» рахувався борг по єдиному внеску, вказані сплати по єдиному внеску були спрямовані на погашення такого боргу.

На виконання положень ч.6 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування», ч.ч.1, 2 розділу III Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №422 від 07.04.2016р., Головним управлінням ДФС у Волинській області інформація щодо сплати ПАТ «Електротермометрія» коштів в загальному розмірі 38934,00 грн. по платежах: військовий збір, податок на доходи фізичних осіб та єдиний внесок нарахований роботодавцем на суми заробітної плати була відображена в ІКП ПАТ «Електротермометрія» виключно на підставі відомостей органів Казначейства про зарахування коштів до бюджету.

Також зазначає, що кошти в сумі 25 956,00 грн., про стягнення яких просить позивач, не є в розумінні норм Податкового кодексу України, ні помилково, ні надміру сплаченими коштами.

Звертає увагу, що ПАТ «Електротермометрія» не зверталося до контролюючого органу із заявою про повернення надміру/помилково сплачених коштів.

Крім того, відповідно до пункту 43.1 статті 43 ПК України, помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Разом з тим, наразі за ПАТ «Електротермометрія» рахується податковий борг по платежах до бюджету, що виключає можливість подання контролюючим органом висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

На підставі викладеного апелянт просить суд скасувати рішення господарського суду Волинської області від 11.03.2019р. та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову ПАТ «Державний ощадний банк України» відмовити повністю; розгляд справи здійснювати за участю представника Головного управління ДФС у Волинській області.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 23.04.2019р. (гол.суддя Саврій В.А., суддя Миханюк М.В., суддя Дужич С.П.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області та призначено розгляд апеляційної скарги на 29.05.2019р. об 10:00год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33001, м.Рівне, вул.Яворницького, 59 у залі судових засідань №4.

11.05.2019р. на адресу суду від позивача надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу (вх.№17414/19, т.1, арк.справи 275-277).

У відзиві AT «Ощадбанк» звертає увагу, що здійснив всі можливі дії для позасудового врегулювання даного спору та можливого отримання подання (висновку) контролюючого органу - ГУ ДФС у Волинській області для подальшого надання до територіальних органів Казначейства на повернення помилково перерахованих коштів.

Вважає, що судом першої інстанції було надано належну правову оцінку листу ПАТ «Електротермометрія» від 16.01.2018р. за вих.№9/1-19 та поясненню ПАТ «Електротермометрія» за вих.№01-55/12863/18 від 26.11.2018р., наданих до суду, з яких вбачається, що 24.11.2017р. товариством було проведено перерахування до державного бюджету коштів лише в сумі 12 978,00 грн. Інших, окрім вищевказаних платежів, 24.11.2017р. ПАТ «Електротермометрія» не здійснювало. Тобто, замість перерахування до державного бюджету коштів клієнта в сумі 12978,00 грн., банком додатково перераховано власних коштів в сумі 25 956,00 грн., а всього 38 934,00 грн.

Звертає увагу, що ПАТ «Електротермометрія» не є фактичним платником помилково сплачених коштів в сумі 25 956,00 грн. в результаті технічного збою в програмі СБОН+, з огляду на відсутність спростовань цього в апеляційній скарзі.

Технічний збій в програмі СБОН+ підтверджується: службовою запискою начальника відділу ІТ - ОСОБА_1 від 01.11.2018р.; службовою запискою головного бухгалтера - начальника відділу - ОСОБА_2 від 14.05.2018р.; висновком службового розслідування, проведеного за фактом виявлення нестачі коштів в ТВБВ №10002/069 від 31.05.2018р.

Також звертає увагу, що оскільки набувачем помилково сплачених АТ «Ощадбанк» коштів є Державний бюджет України, такі кошти підлягають стягненню саме з Державного бюджету України. Зазначене твердження узгоджується із правовою позицією Верховного Суду у справі №910/23967/16 від 19 червня 2018р.

Стягнення з Державного бюджету України на користь АТ «Ощадбанк» помилково перерахованих коштів в результаті технічного збою в програмі СБОН+ в сумі 25 956,00грн. за наведених вище обставин та наявних матеріалів у справі відповідає принципу верховенства права, чому судом першої інстанції, при постановленні рішення, надана належна правова оцінка.

На підставі викладеного позивач просить суд залишити без задоволення апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області, за результатами розгляду справи постановити законне і обґрунтоване рішення, про що повідомити АТ «Ощадбанк», шляхом направлення копії відповідної постанови на адресу Банку.

У зв`язку із тимчасовою непрацездатністю судді - члена колегії Дужича С.П., судове засідання 29.05.2019р. о 10:00 у справі №903/811/18 не відбулося.

Ухвалою від 10.06.2019р. розгляд апеляційної скарги призначено на 24.06.2019р. об 11:30год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33001, м.Рівне, вул. Яворницького, 59 у залі судових засідань №4.

Ухвалами від 24.06.2019р., у зв`язку із перебуванням у відпустці судді Миханюк М.В., прийнято апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області на рішення господарського суду Волинської області від 11.03.2019р. у справі №903/811/18 до свого провадження колегію суддів у складі: гол.суддя Саврій В.А., суддя Дужич С.П., суддя Коломис В.В. Відкладено розгляд апеляційної скарги на "14" серпня 2019р. об 10:30год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33001, м.Рівне, вул.Яворницького, 59 у залі судових засідань №4.

08.07.2019р. на адресу суду від Управління Державної казначейської служби України у м.Луцьку Волинської області надійшло клопотання про розгляд апеляційної скарги без участі представника за наявними матеріалами справи.

Розпорядженням керівника апарату від 13.08.2019р. №01-04/732, у зв`язку із перебуванням у відпустці судді Коломис В.В. у період з 22.07.2019р. по 23.08.2019р. включно, відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України, статті 155 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", пунктів 18, 20 Розділу VIII Положення про автоматизовану систему документообігу суду та п.8.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Північно-західному апеляційному господарському суді, призначено заміну судді-члена колегії у справі №903/811/18.

Згідно витягу з Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.08.2019р. визначено колегію суддів для розгляду справи №903/811/18 у складі: головуючий суддя Саврій В.А., суддя Дужич С.П., суддя Тимошенко О.М.

Ухвалою від 14.08.2019р. прийнято апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області на рішення господарського суду Волинської області від 11.03.2019р. у справі №903/811/18 до свого провадження колегію суддів у складі: гол.суддя Саврій В.А., суддя Дужич С.П., суддя Тимошенко О.М.

Публічне акціонерне товариство "Електротермометрія" не забезпечило явку свого представника у судове засідання суду апеляційної інстанції 14.08.2019р., хоч про дату, час та місце розгляду було повідомлене у встановленому законом порядку (т.2, арк.справи 19).

Враховуючи клопотання Управління Державної казначейської служби України у м.Луцьку Волинської області, належне повідомлення всіх учасників справи про день, час та місце розгляду справи, а також те, що явка представників учасників судового процесу в судове засідання не визнана обов`язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу в даному судовому засіданні за наявними матеріалами.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції 14.08.2019р. представник апелянта підтримала доводи апеляційної скарги та надала пояснення в обґрунтування своєї правової позиції. Просить рішення господарського суду Волинської області скасувати та прийняти нове рішення, яким у позові відмовити.

Представник позивача заперечив проти доводів апеляційної скарги та надав пояснення в обґрунтування своєї позиції. Вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, таким, що прийняте з дотриманням норм чинного законодавства, а тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Розглядом матеріалів справи встановлено.

24.11.2017р. до Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України", в особі філії - Волинське обласне управління АТ "Ощадбанк" (позивач, банк), звернувся клієнт - Публічне акціонерне товариство "Електротермометрія" для перерахування до Державного бюджету України платежів на загальну суму 12978,00 грн. із наступним призначенням: Єдиний соціальний внесок, зазначений у ч.5, абз.2 ч.6 (крім суми єдиного внеску, що сплачується) за липень в сумі - 4745,00 грн., які були перераховані відповідно до платіжного доручення №5677946SB від 24.11.2017р.; податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника за липень в сумі - 3882,00 грн., які були перераховані відповідно до платіжного доручення №5677940SB від 24.11.2017р.; Єдиний соціальний внесок, зазначений у ч.5, абз.2 ч. 6 (крім суми єдиного внеску, що сплачується) за червень в сумі - 1700,00 грн., які були перераховані відповідно до платіжного доручення № 5677945SB від 24.11.2017р; податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника за червень в сумі - 1390,00грн., які були перераховані відповідно до платіжного доручення № 5677957SB від 24.11.2017р.; податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника за серпень в сумі - 756,00 грн., які були перераховані відповідно до платіжного доручення № 5677949SB від 24.11.2017р.; зарахування військового збору за липень в сумі - 324,00грн., які були перераховані відповідно до платіжного доручення №5677961SB від 24.11.2017р.; зарахування військового збору за червень в сумі - 116,00грн., які були перераховані відповідно до платіжного доручення №5677950SB від 24.11.2017р.; зарахування військового збору за серпень в сумі - 65,00грн., які були перераховані відповідно до платіжного доручення №5677944SB від 24.11.2017р; вказані вище платежі були проведенні позивачем 24.11.2017р.

В результаті збою системи з рахунку банку помилково перераховано до державного бюджету готівкових коштів на загальну суму 25956,00грн., що підтверджується платіжними дорученнями:

- платіжне доручення №5677956SB від 24.11.2017р. на суму 4745,00грн. *;101;00225644; Єдиний внесок, зазначений у ч.5, абз.2 ч.6 (крім суми єдиного внеску, що сплачується) за липень; ПАТ Електротермометрія через Герасименко МФО 803014; рахунок НОМЕР_1 ; ;

- платіжне доручення №5677938SB від 24.11.2017р. на суму 4745,00грн. *;101;00225644; Єдиний внесок, зазначений у ч.5, абз.2 ч.6 (крім суми єдиного внеску, що сплачується) за липень; ПАТ Електротермометрія через Герасименко МФО 803014; рахунок НОМЕР_1 ; ;

- платіжне доручення №5677948SB від 24.11.2017р. на суму 3882,00грн. *;101;00225644;Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника за липень; ПАТ Електротермометрія через Герасименко, МФО 803014; рахунок НОМЕР_2 ; ;

- платіжне доручення №5677958SB від 24.11.2017р. на суму 3882,00грн. *;101;00225644;Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника за липень; ПАТ Електротермометрія через Герасименко, МФО 803014; рахунок НОМЕР_2 ; ;

- платіжне доручення №5677955SB від 24.11.2017р. на суму 1700,00грн. *;101;00225644;Єдиний внесок, зазначений у ч. 5, абз. 2 ч. 6 (крім суми єдиного внеску, що сплачується) за червень; ПАТ Електротермометрія через Герасименко МФО 803014; рахунок 0318; ;

- платіжне доручення №5677937SB від 24.11.2017р. на суму 1700,00грн. *;101;00225644;Єдиний внесок, зазначений у ч. 5, абз. 2 ч. 6 (крім суми єдиного внеску, що сплачується) за червень; ПАТ Електротермометрія через Герасименко МФО 803014; рахунок НОМЕР_1 ; ;

- платіжне доручення №5677947SB від 24.11.2017р. на суму 1390,00грн. *;101;00225644;Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника за червень; ПАТ Електротермометрія через Герасименко, МФО 803014; рахунок 0002; ;

- платіжне доручення №5677939SB від 24.11.2017р. на суму 1390,00грн. *;101;00225644;Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника за червень; ПАТ Електротермометрія через Герасименко, МФО 803014; рахунок 0002; ;

- платіжне доручення №5677959SB від 24.11.2017р. на суму 756,00грн. *;101;00225644;Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника за серпень; ПАТ Електротермометрія через Герасименко, МФО 803014; рахунок 0002; ;

- платіжне доручення №5677941SB від 24.11.2017р. на суму 756,00грн. *;101;00225644;Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника за серпень; ПАТ Електротермометрія через Герасименко, МФО 803014; рахунок 0002; ;

- платіжне доручення №5677943SB від 24.11.2017р. на суму 324,00грн. *;101;00225644;Зарахування військового збору за липень; ПАТ Електротермометрія через Герасименко; Луцьк. МФО 803014; рахунок 0002; ;

- платіжне доручення №5677951SB від 24.11.2017р. на суму 324,00грн. *;101;00225644;Зарахування військового збору за липень; ПАТ Електротермометрія через Герасименко; Луцьк. МФО 803014; рахунок 0002; ;

- платіжне доручення №5677942SB від 24.11.2017р. на суму 116,00грн. *;101;00225644;Зарахування військового збору за червень; ПАТ Електротермометрія через Герасименко; Луцьк. МФО 803014; рахунок 0002; ;

- платіжне доручення №5677960SB від 24.11.2017р. на суму 116,00грн. *;101;00225644;Зарахування військового збору за червень; ПАТ Електротермометрія через Герасименко; Луцьк. МФО 803014; рахунок НОМЕР_3 ; ;

- платіжне доручення №5677962SB від 24.11.2017р. на суму 65,00грн. *;101;00225644;Зарахування військового збору за серпень; ПАТ Електротермометрія через Герасименко; Луцьк. МФО 803014; рахунок 0002; ;

- платіжне доручення №5677952SB від 24.11.2017р. на суму 65,00грн. *;101;00225644;Зарахування військового збору за серпень; ПАТ Електротермометрія через Герасименко; Луцьк. МФО 803014; рахунок НОМЕР_3 ; .

Банк перерахував зайві кошти на суму 25956,00грн., що підтверджується випискою по балансовому рахунку 2809 "Інша кредитна заборгованість".

Технічний збій в програмі СБОН+ підтверджується:

- службовою запискою начальника відділу ІТ - ОСОБА_1 від 01.11.2018р.,

- службовою запискою головного бухгалтера - начальника відділу - ОСОБА_2 від 14.05.2018р.,

- Висновком службового розслідування проведеного за фактом виявлення нестачі коштів в ТВБВ № 10002/069 від 31.05.2018р.,

Вищезазначені матеріали справи свідчать про те, що АТ "Ощадбанк" здійснив перерахування коштів ПАТ "Електротермометрія" на суму 12978,00грн. та крім того до державного бюджету сплатив власні кошти на суму 25956,00грн., в результаті технічного збою.

Також, як вбачається з матеріалів справи, з метою повернення з державного бюджету цих коштів позивачем - банком, в особі - філії - Волинське обласне управління АТ "Ощадбанк", на адресу Головного управління ДФС у Волинській області було направлено листи з проханням повернути помилково перераховані 24.11.2017р. кошти в сумі 25956,00 грн., від 27.11.2017р. за вих.№56/069-1-660 та від 22.12.2017р. за вих.№56/069-1-680.

Однак, відповідачем-2 відповіді не надано, кошти не повернуто.

21.03.2018р. за вихідним №56/069-1-831 на адресу Головного управління ДФС у Волинській області, був направлений лист з проханням повернути на рахунок банку надлишково сплачені кошти в сумі 25956,00грн. або повідомити послідовність дій банку для повернення даних коштів.

У відповіді на вказаний вище лист ГУ ДФС у Волинській області повідомив банк про неможливість виконання заяви щодо повернення грошових коштів в сумі 25956,00грн., оскільки підставою для повернення надмірно сплачених коштів є виключно заява платника податку та вказані ним код і назва платежу.

У зв`язку із викладеним відповідачем-2 17.05.2018р. за вихідним №44-04/236/45533/2018-02/Вих на адресу Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області та Головного управління ДФС у Волинській області була направлена претензія щодо повернення помилково зарахованих грошових коштів, яку відповідачами було отримано, відповідно 23.05.2018р. та 22.05.2018р.

Однак, претензія відповідачем-2 була залишена без реагування.

Відповідач-1 листом за вихідним №05-06/448-2216 від 25.05.2018р. повідомив банк про те, що повернення коштів буде здійснено у разі надання Луцькою об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Волинській області до управління Державної казначейської служби України у м.Луцьку Волинської області висновків на повернення коштів, зарахованих на рахунки 3111 та 3311, і розрахункових документів на повернення коштів, зарахованих на рахунки 3719, оформлених відповідно до вимог чинного законодавства.

Оскільки відповідачем-2 листи та претензія були залишені без розгляду, кошти не повернуто, не взято до уваги лист ПАТ "Електротермометрія" від 16.01.2018р. за вихідним №9/1-19 про належність коштів в сумі 25956,00грн., АТ "Ощадбанк" з метою захисту порушеного права на вільне, без обмежень користування (володіння) своїм майном, яким є грошові кошти в сумі 25956,00 грн. звернувся до господарського суду Волинської області.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд прийшов до висновку про наступне:

Статтею 41 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Згідно ст.1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним правочином;

2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Як встановлено ч.1 ст.1213 Цивільного кодексу України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Відповідно до п.1.24 ст.1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" регламентовано, що помилковим переказом є рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини банку або іншого суб`єкта переказу відбувається її списання з рахунку неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому цієї суми у готівковій формі, у свою чергу, неналежним отримувачем є особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі.

Згідно з п.2.35 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України №22 від 21.01.2004р., кошти, що помилково зараховані на рахунок неналежного отримувача, мають повертатися ним у строки, установлені законодавством України, за порушення яких неналежний отримувач несе відповідальність згідно із законодавством України. У разі неповернення неналежним отримувачем за будь-яких причин коштів у зазначений строк повернення їх здійснюється в судовому порядку.

Як встановлено абз.3-4 п.2.37 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України №22 від 21.01.2004р., у разі неповернення коштів неналежним отримувачем добровільно банк, з вини якого кошти зараховані цьому отримувачу не за призначенням, стягує їх в судовому порядку.

Спори між банком, з вини якого здійснено помилковий переказ коштів та неналежним отримувачем цих коштів, вирішуються в судовому порядку.

Згідно ч.2 ст.45 Бюджетного кодексу України Казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, перерахування компенсації частини суми штрафних (фінансових) санкцій покупцям (споживачам) за рахунок сплачених до державного бюджету сум штрафних (фінансових) санкцій, застосованих такими органами за наслідками проведеної перевірки за зверненням або скаргою покупця (споживача) про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій.

Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 р. №845 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30 січня 2013 р. №45).

Цей Порядок визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення.

Стягувач, на користь якого прийняті судові рішення про бюджетне відшкодування податку на додану вартість та/або пені, нарахованої на заборгованість державного бюджету з відшкодування такого податку, подає документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку, до органу Казначейства за місцем реєстрації стягувача в органі державної фіскальної служби.

Орган Казначейства надсилає після надходження зазначених документів до органу державної фіскальної служби запит щодо визначення розміру залишку невідшкодованих з державного бюджету сум податку на додану вартість та/або пені, нарахованої на заборгованість бюджету з відшкодування такого податку.

У разі коли на дату надходження виконавчого документа або у процесі його виконання розмір такого залишку зменшився, орган державної фіскальної служби узгоджує протягом п`яти робочих днів зазначений розмір із стягувачем, про що повідомляє органу Казначейства за встановленою формою.

Після закінчення строку узгодження розміру зазначеного залишку орган Казначейства передає виконавчий документ та інші документи, необхідні для його виконання, до Казначейства.

Казначейство здійснює в порядку черговості надходження виконавчих документів безспірне списання коштів державного бюджету в розмірі, встановленому судом або узгодженому органом державної фіскальної служби із стягувачем, та перераховує такі кошти на рахунок стягувача, зазначений у виконавчому документі або його заяві про виконання рішення про стягнення коштів.

Таким чином, територіальний орган Державної казначейської служби України є органом, який здійснює стягнення коштів, що були помилково або надмірно зараховані до бюджету, за поданням фіскального органу, яким у цьому спорі виступає Державна фіскальна служба України в особі відповідного її територіального органу.

Зазначені положення встановлюють порядок взаємодії державних органів між собою. Тому у разі, коли фіскальний орган в установлений законом строк не надає відповідний висновок органу державного казначейства, платник вправі скористатись своїм правом на судове оскарження бездіяльності шляхом звернення з позовом про стягнення відповідної суми коштів (повернення надміру сплаченої суми) з державного бюджету.

Кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України).

Оскільки набувачем помилково сплачених АТ "Ощадбанк" коштів є Державний бюджет України, такі кошти підлягають стягненню саме з Державного бюджету України.

Відповідно до частини першої статті 170 ЦК України держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

При цьому, в господарському процесі, відповідно до частини четвертої статті 56 ГПК України, держава, територіальна громада бере участь у справі через відповідний орган державної влади, орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник або представник.

Отже, відповідачем у даному позові є держава, яка бере участь у справі через відповідний орган (органи) державної влади, якими є Державна фіскальна служба України в особі Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області (дії якого призвели до неповернення помилково перерахованих коштів), та Управління Державної казначейської служби України у місті Луцьку (яка, відповідно до законодавства, є органом, який здійснює повернення коштів з державного бюджету).

Відповідно до вимог господарського процесуального законодавства у резолютивній частині рішення зазначаються: 1) висновок суду про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної із заявлених вимог; 2) розподіл судових витрат; 3) строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження; 4) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків сторін (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України. Висновок суду про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної із заявлених вимог не може залежати від настання або ненастання певних обставин (умовне рішення). У разі необхідності у резолютивній частині також вказується про: 1) порядок і строк виконання рішення; 2) надання відстрочки або розстрочки виконання рішення; 3) забезпечення виконання рішення; 4) повернення судового збору; 5) призначення судового засідання для вирішення питання про судові витрати, дата, час і місце його проведення; строк для подання стороною, за клопотанням якої таке судове засідання проводиться, доказів щодо розміру, понесених нею судових витрат; 6) дата складення повного судового рішення.

При цьому необхідності зазначення таких відомостей, як орган, через який грошові кошти мають перераховуватись, або номера чи виду рахунку, з якого має бути здійснено стягнення/списання, наведена вище норма не встановлює, як і не встановлювала відповідна норма у редакції ГПК України, чинній до 15 грудня 2017 року, оскільки такі відомості не впливають ні на підстави, ні на обов`язковість відновлення права позивача в разі встановлення судом його порушення, та за своєю суттю є регламентацією способу та порядку виконання судового рішення, що має відображатися у відповідних нормативних актах, а не резолютивній частині рішення.

У спорах про стягнення помилково або надміру сплачених коштів, спірні суми мають стягуватись з Державного бюджету України.

Резолютивні частини рішень у вказаних спорах не повинні містити відомостей про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено безспірне списання.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 08.07.2019р. у справі №908/156/18 та від 19.06.2018р. у справі №910/23967/16.

Водночас позивач, звертаючись до суду стягнення 25956,00грн. безпідставно набутих коштів, як на правову підставу посилається на Порядок повернення коштів помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Державного казначейства України № 787 від 03.09.2013р.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, даний порядок визначає повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті здійснюється органами Державної казначейської служби України з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень, відкритих в органах Казначейства відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів, а відтак не може бути застосований до спірних правовідносин.

Згідно ч.4 ст.236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на викладене, позовні вимоги ґрунтуються на нормах порушення відповідачем права позивача, щодо вільного розпорядження (користування) майном, грошовими коштами в сумі 25956,00грн. підтверджуються матеріалами справи та були правомірно задоволені господарським судом Волинської області.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч.4 ст.11 ГПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Пронін проти України", "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зазначене судом першої інстанції було дотримано в повній мірі.

При цьому, п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відхиляючи скаргу апеляційний суд у принципі має право просто підтвердити правильність підстав, на яких ґрунтувалося рішення суду нижчої інстанції (рішення у справі Гарсія Руїс проти Іспанії").

Доводи скаржника в апеляційній скарзі, спростовуються наведеним вище, матеріалами справи та не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства і висновків господарського суду Волинської області не спростовують.

У відповідності до ст.276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи скаржника, зазначені в апеляційній скарзі, апеляційним судом не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст.ст.275-280 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваного рішення, тому суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарського суду прийнято у відповідності до норм матеріального та процесуального права і його слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

На підставі ст.129 ГПК України судовий збір за розгляд апеляційної скарги покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст.269, 270, 272, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області на рішення господарського суду Волинської області від 11.03.2019р. у справі №903/811/18 - залишити без задоволення, а рішення господарського суду першої інстанції - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Повний текст постанови складено 19.08.2019р.

Головуючий суддя Саврій В.А.

Суддя Дужич С.П.

Суддя Тимошенко О.М.