УХВАЛА

08 серпня 2019 року

м. Київ

Справа № 910/4886/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Ткач І.В. - головуючий, Стратієнко Л.В., Студенець В.І.,

розглянувши касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альфа Страхування"

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 13.06.2019

(головуючий суддя Агрикова О.В., судді Чорногуз М.Г., Хрипун О.О.)

та ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.01.2019

(суддя Гулевець О.В.)

у справі №910/4886/18

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС"

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альфа Страхування"

про стягнення страхового відшкодування у розмірі 789 041,72 грн,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.01.2019 у справі №910/4886/18, залишеною без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 13.06.2019, відмовлено у заяві Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альфа Страхування" про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню по справі №910/4886/18.

03 липня 2019 року Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Альфа Страхування" звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.01.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 13.06.2019 у справі №910/4886/18.

Частиною 2 статті 6 та частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України та зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Право на суд, одним із аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення (рішення Європейського Суду з прав людини від 18.11.2010 у справі "Мушта проти України").

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

За змістом частини 1 статті 304 Господарського процесуального кодексу України ухвали судів першої та апеляційної інстанцій можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2 і 3 частини 1 статті 287 цього Кодексу.

Пунктом 2 частини 1 статті 287 ГПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 13, 14, 21, 25, 26, 28, 30 частини першої статті 255 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Частиною 3 статті 3 ГПК України передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Ухвала суду першої інстанції про визнання чи відмову у визнанні виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, що визначені в пункті 23 частини 1 статті 255 ГПК України, після її перегляду в апеляційному порядку не належить до переліку судових рішень, на які учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі (якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки), мають право подати касаційну скаргу.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: "Levages Prestations Services v. France" від 23 жовтня 1996 року; "Brualla Gomes de la Torre v. Spain" від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 293 ГПК України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альфа Страхування" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.01.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 13.06.2019 у справі №910/4886/18, оскільки вона подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 234, 255, 287, 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі №910/4886/18 за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альфа Страхування" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 13.06.2019 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.01.2019.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І. Ткач

Судді Л. Стратієнко

В. Студенець