ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" серпня 2019 р. Справа№ 910/22297/17

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Козир Т.П.

суддів: Яковлєва М.Л.

Коробенка Г.П.

при секретарі Даниленко Т.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Сєров Є.І. за довіреністю від 06.11.2018;

від відповідача 1: не з`явився;

від відповідача 2: не з`явився;

від третьої особи: Сабадаш О.І. за довіреністю від 20.12.2018;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укрнафта"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 17.04.2019 (повний текст ухвали складений 22.04.2019) (суддя Підченко Ю.О,)

за заявою Публічного акціонерного товариства "Укрнафта"

про зупинення виконання за наказом та визнання наказу таким, що не підлягає виконанню (01-20/2784/19)

у справі №910/22297/17

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрнафта"

до 1) Міністерства юстиції України,

2) Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві

за участю третьої особи - Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України;

про стягнення 1 777 866, 85 грн.,

УСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17 квітня 2019 року відмовлено у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" про зупинення виконання за наказом Господарського суду міста Києва від 03.09.2018 у справі № 910/22297/17 про стягнення з ПАТ "Укрнафта" на користь Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України 40 002, 00 грн судового збору за подачу апеляційної скарги.

Відмовлено у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" про визнання наказу Господарського суду міста Києва від 03.09.2018 у справі № 910/22297/17 про стягнення з ПАТ "Укрнафта" на користь Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України 40 002, 00 грн судового збору за подачу апеляційної скарги таким, що не підлягає виконанню.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою суду, Публічне акціонерне товариство "Укрнафта" подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нове рішення, яким задовольнити його заяву про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевим господарським судом порушені норми матеріального та процесуального права, оскільки апеляційний господарський суд, на виконання постанови якого був виданий наказ, не мав права стягувати з позивача судовий збір за подачу апеляційної скарги, це є порушенням ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 129 ГПК України, однак суд першої інстанції не надав жодної оцінки незаконності стягнення судового збору з позивача.

Згідно Витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.08.2019, у зв`язку із перебуванням суддів Михальської Ю.Б. та Тищенко А.І. у відпустках, для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі головуючого судді Козир Т.П., суддів Коробенка Г.П., Яковлєва М.Л.

Відповідачі про дату та час судового засідання були повідомлені належним чином, представників у судове засідання не направили, що не перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті.

Представник позивача (апелянта) у судовому засіданні підтримав доводи, викладені у апеляційній скарзі, просив її задовольнити, оскільки позивач не сплачував судовий збір при поданні позову та не повинен його відшкодовувати відповідачу 1 і третій особі.

Представник третьої особи у судовому засіданні заперечив проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши пояснення представників позивача і третьої особи, дослідивши матеріали оскарження, розглянувши апеляційну скаргу, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, рішенням Господарського суду міста Києва від 10.05.2018 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/74190481) позов задоволено. Стягнуто з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві на користь Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" грошові кошти в розмірі 1777866 грн. 85 коп. в рахунок відшкодування шкоди, завданої незаконними діями Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 07.08.2018 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/75871564) задоволено апеляційні скарги Міністерства юстиції України та Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Рішення Господарського суду міста Києва від 10.05.2018 скасовано та прийнято нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" на користь Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України 40002 грн. 00 коп. судового збору за подачу апеляційної скарги.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" на користь Міністерства юстиції України 40 002 грн. 00 коп. судового збору за подачу апеляційної скарги.

Доручено Господарському суду міста Києва видати відповідні накази.

На виконання вказаної постанови Господарським судом міста Києва 03 вересня 2018 року були видані відповідні накази, які пред`явлені для примусового виконання до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ та 07 листопада 2018 року було відкрито виконавче провадження №57595047 (а.с.12).

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 14.11.2018 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/77983919) касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" залишено без задоволення. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 07.08.2018 у справі №910/22297/17 залишено без змін.

У березні 2019 року Публічне акціонерне товариство "Укрнафта" звернулось до Господарського суду міста Києва із заявою, у якій, на підставі ст.328 ГПК України, у якій заявник просив суд:

- зупинити виконання за наказом Господарського суду міста Києва № 910/22297/17 від 03.09.2018 про стягнення з ПАТ "Укрнафта" на користь Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України 40002,00 грн судового збору за подачу апеляційної скарги;

- визнати таким, що не підлягає виконанню, наказ Господарського суду міста Києва № 910/22297/17 від 03.09.2018 про стягнення з ПАТ "Укрнафта" на користь Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України 40 002, 00 грн судового збору за подачу апеляційної скарги.

В обґрунтування вказаної заяви позивач посилався на те, що судовий збір не справляється за подання позову з даної категорії спорів, а тому, згідно з положеннями ч.3 ст.129 ГПК України, він підлягав компенсації за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Отже, апеляційний суд не мав права стягувати з ПАТ "Укрнафта" на користь Департаменту ДВС 40002 грн. судового збору за подачу апеляційної скарги, постанова в цій частині суперечить закону, тому наказ підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції прийшов до висновку щодо її необґрунтованості.

Північний апеляційний господарський суд погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви позивача з огляду на наступне.

Частинами 1, 2 ст. 328 ГПК України встановлено, що суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Позивач, посилаючись на "інші причини", вважає, що наказ у даній справі не підлягає виконанню, оскільки постанова Київського апеляційного господарського суду в частині стягнення з позивача витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги, суперечить нормам закону.

Однак, пунктом 9 частини 2 статті 129 Конституції України визначено, що однією із основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Частиною 1 статті 129-1 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Зазначені конституційні принципи знайшли своє відображення у ст. 18 ГПК України, яка кореспондується з ч. 2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", і якою встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Статтею 284 ГПК України встановлено, що постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Отже, постанова Київського апеляційного господарського суду у даній справі набрала законної сили з дня їх прийняття - 07 серпня 2018 року та є обов`язковою для виконання.

Позивач скористався своїм правом на касаційне оскарження зазначеної постанови, однак його касаційна скарга була залишена Верховним Судом без задоволення.

Відповідно до ч.4 ст.11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Як зазначено у пунктах 33, 34 рішення Європейського суду з прав людини від 19.02.2009 р. у справі "Христов проти України" одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див. справу "Брумареску проти Румунії", п. 61).

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто, поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі.

Позивач не погоджується із розподілом судових витрат, проведеним Київським апеляційним господарським судом за наслідками розгляду апеляційних скарг на рішення у даній справі, однак, як вбачається зі змісту постанови Верховного Суду (пункт 10) позивач посилався на ці обставини у своїй касаційній скарзі і Верховним Судом у пункті 23 постанови була надана оцінка вказаним доводам позивача.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував на том, що пункт 1 статті 6 Конвенції, interalia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Суд зазначав, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторював, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності (див. рішення Європейського суду з прав людини у справі Глоба проти України, no. 15729/07, від 05.07.2012).

Конституційний Суд України у своєму рішенні №18-рп/2012 від 13.12.2012 вказав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Розглядаючи справу №5-рп/2013 Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.06.2013 зазначив, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13.06.2007 "Про незалежність судової влади" передбачено, що судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені.

Отже, враховуючи наведені норми чинного законодавства, правові позиції Конституційного Суду України та практику Європейського суду з прав людини, постанова Київського апеляційного господарського суду від 07.08.2018 у справі № 910/22297/17, яка набрала законної сили, є обов`язковою для виконання та не може залишатися невиконаною.

Разом із тим, до інших причин, у розумінні ч. 2 ст. 328 ГПК України, слід відносити скасування чи зміни в апеляційному або в касаційному порядку чи за результатами перегляду за нововиявленими обставинами рішення, на підставі якого наказ було видано, якщо на момент таких скасування чи зміни наказ ще не було виконано повністю або частково, або інші причини, які зумовили зникнення підстави для видачі виконавчого документу.

Враховуючи викладене, місцевий господарський суд прийшов до юридично правильного висновку про те, що є безпідставними посилання заявника на незаконність постанови Київського апеляційного господарського суду від 07.08.2018, яка залишена без змін Постановою Верховного Суду від 14.11.2018, тому відсутні інші причини, які зумовили зникнення підстави для видачі виконавчого документу в розумінні ч. 2 ст. 328 ГПК України, у зв`язку із чим заява визнання наказу таким, що не підлягає виконання, не підлягає задоволенню.

Доводи апелянта по суті його скарги в межах заявлених вимог свого підтвердження в судовому засіданні не знайшли, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставами для скасування ухвали господарського суду першої інстанції.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ухвала суду першої інстанції ґрунтується на фактичних обставинах та прийнята відповідно до норм чинного законодавства, а тому підстави для її скасування відсутні. Отже, відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Оскільки цією постановою суд апеляційної інстанції не змінює рішення та не ухвалює нового, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 17 квітня 2019 року - без змін.

2. Матеріали оскарження ухвали повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 15.08.2019.

Головуючий суддя Т.П. Козир

Судді М.Л. Яковлєв

Г.П. Коробенко