ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2019 року

м. Київ

Справа № 910/1711/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Волковицької Н. О. - головуючого, Міщенка І. С., Могила С. К.,

секретар судового засідання - Мельникова Л. В.,

за участю представників:

позивача - Попенко О. С. (прокурор), Щербина І. О.,

відповідача 1 - не з`явилися,

відповідача 2 - Скалов С. Ю. (адвокат),

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - не з`явилися,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Першого заступника прокурора Миколаївської області

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.01.2019 (Сулім В. В. - головуючий, судді - Коротун О. М., Чорногуз М. Г.) у справі

за позовом Першого заступника прокурора Миколаївської області в інтересах держави в особі Миколаївського обласного управління лісового та мисливського господарства

до 1) Миколаївської обласної ради,

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "СМГ "БУГ",

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області,

про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним на майбутнє договору та повернення мисливських угідь,

Короткий зміст і підстави позовних вимог

1. Перший заступник прокурора Миколаївської області звернувся до господарського суду м. Києва з позовом в інтересах держави в особі Миколаївського обласного управління лісового та мисливського господарства до відповідачів Миколаївської обласної ради та Товариства з обмеженою відповідальністю "СМГ" Буг" (далі - ТОВ "СМГ "Буг") про:

- визнання незаконним та скасування рішення Миколаївської обласної ради від 10.11.2016 № 15 про надання у користування мисливських угідь ТОВ "СМГ "Буг" на території Новоодеського району Миколаївської області;

- визнання недійсним на майбутнє договору про умови ведення мисливського господарства, що укладений 14.07.2017 між Миколаївським обласним управлінням лісового та мисливського господарства та ТОВ "СМГ" Буг";

- зобов`язання ТОВ "СМГ "Буг" повернути Миколаївському обласному управлінню лісового та мисливського господарства мисливські угіддя, які надані у користування на підставі рішення Миколаївської обласної ради від 10.11.2016 № 15, загальною площею 8 084,38 га, що розташовані у Новоодеському районі Миколаївської області на території Михайлівської, Новопетрівської, Новосафонівської, Підлесненської, Себинської, Троїцької сільських та Новоодеської міської ради.

2. Позовні вимоги мотивовані тим, що рішення Миколаївської обласної ради від 10.11.2016 № 15 про надання у користування мисливських угідь ТОВ "СМГ"Буг" на території Новоодеського району Миколаївської області є незаконним та таким, що підлягає скасуванню, а також укладений на підставі нього договір підлягає визнанню недійсним на майбутнє, а мисливські угіддя поверненню.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

3. Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.08.2018 у справі № 910/1711/18 позов задоволено. Визнано незаконним та скасовано рішення Миколаївської обласної ради від 10.11.2016 №15 про надання у користування мисливських угідь ТОВ "СМГ "Буг" на території Новоодеського району Миколаївської області. Визнано недійсним на майбутнє договір про умови ведення мисливського господарства, що укладений 14.07.2017 Миколаївським обласним управлінням лісового та мисливського господарства і ТОВ "СМГ "Буг". Зобов`язано ТОВ "СМГ "Буг" повернути Миколаївському обласному управлінню лісового та мисливського господарства мисливські угіддя, які надані у користування на підставі рішення Миколаївської обласної ради від 10.11.2016 №15, загальною площею 8084,38 га, що розташовані у Новоодеському районі Миколаївської області на території Михайлівської, Новопетрівської, Новосафонівської, Підлесненської, Себинської, Троїцької сільських та Новоодеської міської ради.

4. Рішення мотивоване тим, що оскаржуване рішення Миколаївської обласної ради прийнято з порушенням вимог законодавства без погодження з Головним управлінням Держгеокадастру у Миколаївській області, яке розпоряджається земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності.

5. Крім того, в межах території мисливських угідь, наданих у користування ТОВ "СМГ "Буг", фактично розташовані об`єкти природно-заповідного фонду України загальною площею 598 га, ландшафтні заказники місцевого значення "Михайлівський", "Новопетрівські плавні" та "Вовча балка", ботанічні пам`ятки природи місцевого значення "Себінський" та "Богодарівка", що підтверджується інформацією управління екології та природних ресурсів Миколаївської обласної державної адміністрації та картою-схемою мисливських угідь з відображеними орієнтовними межами територій об`єктів природно-заповідного фонду України.

6. Водночас відповідно до статей 25, 26 Закону України "Про природно - заповідний фонд України" у редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення та укладання договору, заказниками оголошуються природні території (акваторії) з метою збереження і відтворення природних комплексів чи їх окремих компонентів. На території заказника обмежується або забороняється мисливство та діяльність, що суперечить цілям і завданням, передбаченим положенням про заказник.

7. У договорі про умови ведення мисливського господарства від 14.07.2017, зокрема у пунктах 2.1 - 2.4 договору викладені права та обов`язки сторін. Однак будь-яких обмежень діяльності ТОВ "СМГ" Буг", вступереч зазначеним положенням законодавства, на території об`єктів природно-заповідного фонду України не міститься, та взагалі відсутня інформація про їх існування.

8. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 28.01.2019 у справі № 910/1711/18 рішення Господарського суду міста Києва від 09.08.2018 скасовано та прийнято нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

9. Аргументуючи зазначену постанову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області не може реалізувати повноваження власника або користувача земель в розумінні цивільного законодавства (погодити/не погодити їх використання для полювання або інших цілей), а лише зобов`язано виконувати функції органу державної влади по відношенню до земель запасу, і лише у порядку встановленому законом. Передання земельної ділянки згідно з оспорюваним рішенням облради не відбувається та відсутність земельних відносин в цьому випадку не дає відповідних повноважень органам Держгеокадастру щодо погодження надання у користування мисливських угідь. Такими повноваженнями наділені обласні, міські та районні держадміністрації.

10. Території ландшафтних заказників "Михайлівський", "Вовча балка", ботанічних пам`яток природи місцевого значення "Себінський" та "Богодарівка" не входять до мисливських угідь наданих в користування ТОВ "СМГ "Буг".

11. Частина території ландшафтного заказника місцевого значення "Новопетрівські плавні" була надана ТОВ "СМГ "Буг" у користування мисливськими угіддями, проте не на підставі оскаржуваного рішення, і відповідно до рішення Миколаївської обласної ради від 07.09.2012 № 22.

12. Водночас діюче законодавство не містить приписів про заборону передачі об`єктів природно-заповідного фонду у складі мисливських угідь, а вище перелічені об`єкти природно-заповідного фонду стосуються охорони виключно рослинної флори, не стосуються охорони мисливських тварин, а на території цих об`єктів не обмежувалось і не заборонялося полювання.

13. Не погоджуючись з постановою Північного апеляційного господарського суду від 28.01.2019 у справі № 910/1711/18, заступник прокурора Миколаївської області звернувся до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить зазначене судове рішення скасувати та залишити в силі рішення Господарського суду міста Києва від 09.08.2018.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

14. Підставами для скасування постанови скаржник вважає порушення приписів статей 86, 236 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) та неправильне застосування норм матеріального права, а саме статті 22 Закону України "Про мисливське господарство та полювання", статті 122 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), статей 25, 26 Закону України "Про природно-заповідний фонд України".

15. Скаржник наголошує, що при наданні мисливських угідь безумовною і обов`язковою вимогою є погодження всіх без виключення власників та користувачів земельної ділянки на якій це угіддя буде розташоване. З додатку до спірного договору вбачається, що на території мисливських угідь знаходиться 1020,73 га пасовища (землі сільськогосподарського признання). Відповідно до приписів ЗК України та положення про Головне управління Держгеокадастру в області, до повноважень відповідного управління входить розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення та вирішення інших питань, визначених законами України та покладених на нього актами Президента України. Таким чином, за відсутності погодження Головного управління Держгеокадастру в Миколаївській області, Миколаївська обласна рада не мала підстав для прийняття оскаржуваного рішення.

16. Крім того, заявник вказує на помилковість висновку суду апеляційної інстанції про те, що в межах мисливських угідь відсутні об`єкти природно-заповідного фонду України, що спростовується інформацією управління екології та природних ресурсів Миколаївської обласної державної адміністрації від 13.11.2017.

17. Також скаржник вказує на те, що спірним рішенням Миколаївської обласної ради та укладеним на його підставі договором, будь-яких обмежень діяльності ТОВ "СМГ "Буг" на території об`єктів природно-заповідного фонду не встановлено, попри те, що приписами Закону України "Про природно-заповідний фонд" визначена необхідність обмеження або заборони мисливства, а також встановлена заборона на території пам`яток природи здійснювати будь-яку діяльність, що загрожує збереженню або призводить до деградації чи зміни їх стану.

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

18. У відзивах ТОВ "СМГ "Буг" та Миколаївська обласна рада вказано на безпідставність доводів касаційної скарги та висловлено прохання залишити без змін постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.01.2019 у справі № 910/1711/18.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

19. Рішенням Миколаївської обласної ради від 10.11.2016 № 15 надано у користування ТОВ "СМГ" Буг" мисливські угіддя загальною площею 8084,38 га, що розташовані у Новоодеському районі Миколаївської області на території Михайлівської, Новопетрівської, Новосафонівської, Підлесненської, Себинської, Троїцької сільських та Новоодеської міської ради строком на 20 років.

20. Згідно з додатком до зазначеного рішення, загальна площа мисливських угідь, які надаються у користування ТОВ "СМГ "Буг" становить 8084,38 га, з яких 2 924,1 га - землі запасу та 5 160,28 га - землі, що перебувають у постійному та тимчасовому користуванні.

21. Пунктом 2 цього рішення передбачено необхідність укласти Миколаївському обласному управлінню лісового та мисливського господарства в установленому порядку договір про умови ведення мисливського господарства з ТОВ "СМГ" Буг".

22. На підставі зазначеного рішення обласної ради, Миколаївським обласним управлінням лісового та мисливського господарства 14.07.2017 укладено договір про умови ведення мисливського господарства з ТОВ "СМГ" Буг". Додатками до вказаного договору є карта-схема угідь і опис меж.

23. Згідно із зазначеним описом визначено наступні межі мисливських угідь ТОВ "СМГ" Буг" на території Новоодеського району: з південного заходу господарство межує з угіддями ТОВ "Мисливців та рибалок Білоусівки" Вознесенського району та по річці Південний Буг з Веселинівським районом та Миколаївським районом, з заходу межує з угіддями Новоодеського "ГМР", з півночі з Сланецьким районом, зі сходу з угіддями Новоодеського "ГМР".

24. Як встановив суд першої інстанції, за змістом інформації Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 05.12.2017, згідно з картою-схеми угідь, що є додатком до договору про умови ведення мисливського господарства від 14.07.2017, на території зазначених мисливських угідь, відповідно до форми 6-зем станом на 01.01.2016 рахується 2 924,34 га земель запасу не наданих у власність чи користування. З вказаної кількості 1 020,73 га - пасовища (землі сільськогосподарського призначення), 1 269,85 га - відкриті заболочені землі та 633,76 га - відкриті землі без рослинного покриву.

25. Згідно з інформацією управління екології та природних ресурсів Миколаївської обласної державної адміністрації від 13.11.2017 на території Новоодеського району створено об`єкти природно-заповідного фонду, а саме:

- рішенням Миколаївської обласної ради народних депутатів від 12.03.1993 № 11 створені ландшафтні заказники місцевого значення " Новопетрівські плавні " площею 200 га та " Вовча балка " площею 250 га, ботанічна пам`ятка природи місцевого значення " Себінський " площею 11 га.

- рішенням Миколаївської обласної ради народних депутатів від 02.02.1995 № 24 створені ландшафтний заказник місцевого значення " Михайлівський " площею 87,2 та ботанічний заказник місцевого значення " ботанічний заказник місцевого значення "Богодарівка" площею 50 га.

Зазначені об`єкти природно-заповідного фонду України загальною площею 598 га фактично розташовані в межах території мисливських угідь, наданих у користування ТОВ "СМГ "Буг", що підтверджується інформацією управління екології та природних ресурсів Миколаївської обласної державної адміністрації та картою-схемою мисливських угідь з відображеними орієнтовними межами територій об`єктів природно-заповідного фонду України.

26. Водночас суд апеляційної інстанції зазначив, що територія заказника "Михайлівський" не входить до мисливських угідь наданих в користування ТОВ "СМГ "Буг", що підтверджується положенням про ландшафтний заказник місцевого значення "Михайлівський", та довідкою форми 6-зем в розрізі угідь наданих на території Михайлівської сільської ради . Відповідно до пункту 1.2 зазначеного Положення заказник розташований на землях Кашперівського заводу будматеріалів, колгоспу "Михайлівський", та КСП "Білоусівське". При цьому землі КСП "Білоусівське" розташовані в межах Вознесенького району Миколаївської області тобто взагалі поза межами Новоодеського району в межах якого надавались спірні угіддя, що підтверджується роздруківкою карти з межею району, яка міститься в матеріалах справи. Крім того, у вказаному положенні не міститься обмежень та заборони полювання.

27. Також Північний апеляційний господарський суд вказав на помилкові висновки суду першої інстанції стосовно того, що спірним рішенням ТОВ "СМГ "Буг" надана територія ботанічної пам`ятки природи "Себінський" площею 11 га, оскільки остання не входить в межі наданих угідь, що підтверджується довідкою форми 6- зем про виділені мисливські угіддя ТОВ "СМГ "Буг" - у вигляді пасовищ 70,5 га та водних угідь 123 га в межах Себінської сільської ради Новоодеського району наданої прокурором. Також судом встановлено, що положення про ботанічну пам`ятку також не містить обмежень та заборони полювання.

28. Крім того, суд апеляційної інстанції встановив, що території ландшафтного заказника "Вовча балка", ботанічної пам`ятки природи місцевого значення ""Богодарівка" не входять до мисливських угідь наданих в користування ТОВ "СМГ "Буг". Частина території ландшафтного заказника місцевого значення "Новопетрівські плавні" була надана ТОВ "СМГ "Буг" у користування мисливськими угіддями, проте не на підставі оскаржуваного рішення, а відповідно до рішення Миколаївської обласної ради від 07.09.2012 № 22.

Позиція Верховного Суду

29. Заслухавши суддю-доповідача представників сторін, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

30. Відповідно до статті 79 ЗК України у редакції, чинній на момент прийняття спірного рішення, земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий (ґрунтовий) шар, а також на водні об`єкти, ліси і багаторічні насадження, які на ній знаходяться, якщо інше не встановлено законом та не порушує прав інших осіб. Право власності на земельну ділянку розповсюджується на простір, що знаходиться над та під поверхнею ділянки на висоту і на глибину, необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд.

31. Згідно з частиною першою статті 90 ЗК України власники земельних ділянок мають право самостійно господарювати на землі; власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур, на вироблену продукцію; використовувати у встановленому порядку для власних потреб наявні на земельній ділянці загальнопоширені корисні копалини, торф, лісові насадження, водні об`єкти, а також інші корисні властивості землі; споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди.

32. Відповідно до частини 1 статті 92 ЗК України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

33. Згідно з приписами статті 95 ЗК України землекористувачі, якщо інше не передбачено законом або договором, мають право: самостійно господарювати на землі; власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур, на вироблену продукцію; використовувати у встановленому порядку для власних потреб наявні на земельній ділянці загальнопоширені корисні копалини, торф, 34. ліси, водні об`єкти, а також інші корисні властивості землі; споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди.

34. Суттю землекористування є використання землевласником або землекористувачем певних властивостей саме земельної ділянки.

35. Водночас, згідно зі статтею 1 Закону України "Про мисливське господарство та полювання" у редакції станом на день прийняття спірного рішення, мисливські угіддя - ділянки суші та водного простору, на яких перебувають мисливські тварини і які можуть бути використані для ведення мисливського господарства;

мисливство - вид спеціального використання тваринного світу шляхом добування мисливських тварин, що перебувають у стані природної волі або утримуються в напіввільних умовах у межах мисливських угідь;

мисливське господарство як галузь - сфера суспільного виробництва, основними завданнями якого є охорона, регулювання чисельності диких тварин, використання та відтворення мисливських тварин, надання послуг мисливцям щодо здійснення полювання, розвиток мисливського собаківництва;

полювання - дії людини, спрямовані на вистежування, переслідування з метою добування і саме добування (відстріл, відлов) мисливських тварин, що перебувають у стані природної волі або утримуються в напіввільних умовах;

користувачі мисливських угідь - спеціалізовані мисливські господарства, інші підприємства, установи та організації, в яких створені спеціалізовані підрозділи для ведення мисливського господарства з наданням в їх користування мисливських угідь."

36. Таким чином, суттю мисливського господарства, мисливства та полювання є охорона, регулювання чисельності диких тварин, використання та відтворення мисливських тварин, здійснення добування мисливських тварин, що перебувають у стані природної волі або утримуються в напіввільних умовах у межах мисливських угідь, що не є використанням саме властивостей землі.

37. У свою чергу, визначення мисливських угідь, як певної ділянки суші та водного простору (а не земельної ділянки), має на меті виключно чітке окреслення меж, кордонів певної території, на якій перебувають мисливські тварини і які можуть бути використані для ведення мисливського господарства.

38. Відповідно до частин 1, 5 статті 21 Закону України "Про мисливське господарство та полювання" ведення мисливського господарства здійснюється користувачами мисливських угідь. Для потреб мисливського господарства користувачі мисливських угідь мають право у встановленому порядку, за згодою власників або користувачів земельних ділянок, будувати на мисливських угіддях необхідні будівлі та біотехнічні споруди, вирощувати кормові культури, створювати захисні насадження, проводити штучне обводнення, здійснювати інші заходи, пов`язані з веденням мисливського господарства, які не суперечать законодавству та інтересам власників або користувачів земельних ділянок.

39. За змістом статті 22 Закону України "Про мисливське господарство та полювання" мисливські угіддя для ведення мисливського господарства надаються у користування Верховною Радою Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими радами за поданням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового та мисливського господарства, погодженим з Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями, а також власниками або користувачами земельних ділянок.

40. Викладені приписи законодавства свідчать, що земельні ділянки та мисливській угіддя є різними об`єктами користування з різним порядком надання їх в таке користування, а тому, спірне рішення не встановлює, не змінює та не припиняє жодних прав саме на земельні ділянки (аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.02.2018 у справі № 910/23965/16).

41. Відповідно до змісту статті 122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Будь якими іншими повноваженнями в частині розпорядження земельними ділянками органи з питань земельних ресурсів не наділено.

42. Як вірно зазначив суд апеляційної інстанції, такі органи не мають права погоджувати надання у користування мисливських угідь, на це мають право лише фізичні чи юридичні особи, які отримали земельні ділянки у власність або користування та здійснюють правомочності щодо володіння, розпорядження та користування ними, як об`єктами цивільних прав на власний розсуд у порядку, встановленому ЦК України та ЗК України.

43. Отже, ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області не може реалізувати повноваження власника або користувача земель в розумінні статті 22 "Про мисливське господарство та полювання" (погодити/не погодити їх використання для полювання або інших цілей), а лише зобов`язано виконувати функції органу державної влади по відношенню до земель запасу, і лише у порядку встановленому законом.

44. Крім того, як вірно встановлено судом апеляційної інстанції, що ГУ Держгеокадастру в Миколаївській області повідомляло ТОВ "СМГ "Буг" та прокуратуру про відсутність у нього повноважень щодо погодження надання в користування мисливських угідь через відсутність земельних правовідносин, що підтверджується листами від 27.10.2016, 19.12.2016, 24.10.17.

45. З наведеного вбачається, що помилковими є доводи скаржника про наявність у Головного управління Держгеокадастру в Миколаївській області повноважень щодо погодження надання у користування ТОВ "СМГ" Буг" мисливських угідь на території земельних ділянок сільськогосподарського призначення.

46. Водночас стосовно доводів скаржника про наявність в межах мисливських угідь об`єктів природно-заповідного фонду України колегія суддів зазначає таке.

47. Як вказано вище, відповідно до змісту статті 22 Закону України "Про мисливське господарство та полювання" ключовим для можливості передання мисливських угідь для ведення мисливського господарства є погодження усіх власників та користувачів земельних ділянок, на яких знаходяться мисливські угіддя, які планується отримати у користування для ведення мисливського господарства.

48. У цьому випадку, першочерговим є визначення меж мисливських угідь задля встановлення власників та користувачів земельних ділянок на яких розміщено такі мисливські угіддя,. Саме за відсутності чіткого встановлення таких меж, неможливо визначити чи було отримано всі погодження власників і користувачів земельних ділянок.

49. Втім, у цій частині суди попередніх інстанцій дійшли суперечливих висновків.

Зокрема, суд першої інстанції, посилаючись на інформацію управління екології та природних ресурсів Миколаївської обласної державної адміністрації та карту-схему мисливських угідь з відображеними орієнтовними межами територій об`єктів природно-заповідного фонду України зазначив, що в межах території мисливських угідь, наданих у користування ТОВ "СМГ "Буг", фактично розташовані об`єкти природно-заповідного фонду України загальною площею 598 га, ландшафтні заказники місцевого значення "Михайлівський", "Новопетрівські плавні" та "Вовча балка", ботанічні пам`ятки природи місцевого значення "Себінський" та "Богодарівка".

50. Однак суд апеляційної інстанції зазначив, що території ландшафтних заказників "Михайлівський", "Вовча балка", ботанічних пам`яток природи місцевого значення "Себінський" та "Богодарівка" не входять до мисливських угідь наданих в користування ТОВ "СМГ "Буг". Частина території ландшафтного заказника місцевого значення "Новопетрівські плавні" була надана ТОВ "СМГ "Буг" у користування мисливськими угіддями, не на підставі оскаржуваного рішення, а відповідно до рішення Миколаївської обласної ради від 07.09.2012 № 22, однак доводів прокурора про те, що ці об`єкти фактично розташовані у межах територій мисливських угідь не спростував.

51. Крім того, судами першої і апеляційної інстанції встановлено, що частина території ландшафтного заказника місцевого значення "Новопетрівські плавні" передана як мисливські угіддя ТОВ "СМГ "Буг". У свою чергу суд апеляційної інстанції зазначив, що вказане було здійснено не на підставі оскаржуваного рішення, а відповідно до рішення Миколаївської обласної ради від 07.09.2012 № 22. Однак з рішень судів не вбачається, які саме земельні ділянки входять до території ландшафтного заказника місцевого значення "Новопетрівські плавні" та надані як мисливські угіддя ТОВ "СМГ "Буг" та які з них надані на підставі спірного рішення від 10.11.2016, а які на підставі рішення Миколаївської обласної ради від 07.09.2012 № 22.

52. Згідно зі статтею 3 Закону України "Про природно - заповідний фонд України" до природно-заповідного фонду України належать, зокрема природні території та об`єкти - природні заповідники, біосферні заповідники, національні природні парки, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища.

53. Частиною 4 статті 7 цього Закону передбачено, що межі територій та об`єктів природно-заповідного фонду встановлюються в натурі відповідно до законодавства. До встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

54. Заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища, ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки та парки-пам`ятки садово-паркового мистецтва, згідно з частиною 2 статті 4 Закону України "Про природно - заповідний фонд України", можуть перебувати як у власності Українського народу, так і в інших формах власності, передбачених законодавством України

55. Відповідно до статей 25, 26 Закону України "Про природно - заповідний фонд України" у редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення заказниками оголошуються природні території (акваторії) з метою збереження і відтворення природних комплексів чи їх окремих компонентів. На території заказника обмежується або забороняється мисливство та діяльність, що суперечить цілям і завданням, передбаченим положенням про заказник. Власники або користувачі земельних ділянок, водних та інших природних об`єктів, оголошених заказником, беруть на себе зобов`язання щодо забезпечення режиму їх охорони та збереження.

56. Із зазначених норм законодавства вбачається, що території та об`єкти природно-заповідного фонду мають чіткі межі та на цих землях діє спеціальний режим щодо можливості ведення на них мисливського господарства. Зокрема, законодавством передбачена можливість заборони або обмеження мисливства.

57. Крім того, відповідно до пункту 3.1 положення про ландшафтний заказник місцевого значення "Михайлівський" на території заказника забороняється будь-яка діяльність, що порушує природні процеси, які відбуваються у природних комплексах, включених до їх складу, а саме інші роботи, що можуть призвести до порушення придроного рослинного покриву, негативного впливу на фауну, стан ландшафтів, тощо. Згідно з пунктом 3.1 положення про ботанічну пам`ятку природи місцевого значення " Себінський " на території пам`ятки природи забороняється будь-яка діяльність, що загрожує збереженню або призводить до деградації чи зміни первісного стану, зокрема передача у господарське використання окремих ділянок Пам`ятки природи.

58. Таким чином, без чіткого встановлення власників та користувачів земельних ділянок на яких розташовані мисливські угіддя, неможливо визначити чи поширюються спеціальні обмеження на ці ділянки.

59. Водночас встановлюючи обставини щодо належності/неналежності земельних ділянок до земель природно-заповідного фонду, судами попередніх інстанцій жодним чином не досліджено фактичні межі об`єктів природно-заповідного фонду та межі територій, переданих для ведення мисливського господарства ТОВ "СМГ "Буг", внаслідок чого неможливо встановити їх власників і користувачів, а також чи поширюються на ці ділянки спеціальні обмеження щодо мисливства.

60. З наведеного вбачається, що судами фактично не досліджено доказів щодо меж земельних ділянок на яких рішенням Миколаївської обласної ради від 10.11.2016 № 15 надано у користування мисливські угіддя ТОВ "СМГ "Буг" на території Новоодеського району Миколаївської області, внаслідок чого судами здійснено розгляд справи № 910/1711/18 без належного встановлення усіх власників і користувачів земельних ділянок у розумінні статті 22 Закону України "Про мисливське господарство та полювання", їх правового статусу у спірних правовідносинах та чи надавалась ними згода на передачу мисливських угідь.

61. Також суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції не зазначено конкретних підстав щодо того, у чому саме полягає шкода державі, завдана спірним рішенням та укладеним договором; чи надані угіддя відповідно до закону не можуть використовуватися з метою, наведеною в рішенні та договорі, а також яким чином буде змінено наявну ситуацію в бік державних/суспільних інтересів щодо використання земельних ділянок, на яких знаходяться спірні угіддя, в разі задоволення позовних вимог. Водночас, колегія суддів вважає, що апеляційний господарський суд не навів аргументів на спростування відсутності шкоди державі, завданої спірним рішенням та укладеним договором, внаслідок чого відсутні підстави стверджувати, що постанова від 28.01.2019 у цій частині обґрунтована належним чином.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги та норми права, якими керувався суд

62. Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

63. За наведених обставин, висновки судів попередніх інстанцій, яких вони дійшли без дослідження всіх необхідних доказів у справі, не можна вважати такими, що відповідають приписам статей 74, 76, 86, 236 ГПК України щодо всебічного, повного, об`єктивного і безпосереднього розгляду всіх обставин справи в їх сукупності.

64. Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 310 ГПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

65. Оскільки передбачені статтею 300 ГПК України межі розгляду справи судом касаційної інстанції не надають йому права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, постановлені у цій справі судові рішення підлягають скасуванню.

66. З огляду на викладене колегія суддів вбачає підстави для часткового задоволення касаційної скарги. Під час нового розгляду справи місцевому господарському суду слід врахувати наведене, дослідити та об`єктивно оцінити аргументи учасників справи і всі зібрані у справі докази в їх сукупності, всебічно і повно з`ясувати фактичні обставини справи та, залежно від встановленого, прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Розподіл судових витрат

67 З огляду на те, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а справа - передачі на новий розгляд, з урахуванням статті 129 ГПК України, розподіл судових витрат у справі має здійснити господарський суд, який прийматиме рішення по суті спору, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 300, 301, 308, 310, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Першого заступника прокурора Миколаївської області задовольнити частково.

Рішення Господарського суду міста Києва від 09.08.2018 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.01.2019 у справі № 910/1711/18 скасувати.

Справу № 910/1711/18 передати на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Н. О. Волковицька

Судді І. С. Міщенко

С. К. Могил