РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

25.07.2019Справа № 910/4404/19

Господарський суд міста Києва в складі:

головуючого судді Привалова А.І.

при секретарі Мазур В.М.

розглянувши справу № 910/4404/19

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ДАХ В.Н"

до 1) товариства з обмеженою відповідальністю "Авіаційний розрахунковий

центр";

2) товариства з обмеженою відповідальністю "СИСТЕМ -ГРУП ЛТД";

про визнання договору поставки та виконання робіт недійсним

За участю представників сторін:

від позивача: Коваленко І.В., ордер серії КВ № 422304 від 19.06.2019р.;

від відповідача-1: Решетило С.В., ордер КВ № 772329 від 10.05.2019р.;

від відповідача-2: Пархомчук Р.І., довіреність б/н від 18.04.2019р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ДАХ В.Н." звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Авіаційний розрахунковий центр", товариства з обмеженою відповідальністю "Систем-Груп Лтд" про визнання договору поставки та виконання робіт №2509-01-ЛТД від 25.09.2017р. недійсним.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що укладений між відповідачами Договір поставки та виконання робіт № 2509-01-ЛТД від 25.09.2017р. суперечить положенням Договору підряду, укладеного між ТОВ "ДАХ В.Н." та ТОВ "Авіаційний розрахунковий центр", в частині залучення субпідрядника, що в свою чергу суперечить положенням ч. 1 ст. 838 ЦК України.

Відтак, на думку позивача, оспорюваний правочин було укладено відповідачами в порушенням норм цивільного законодавства в частині положень щодо відповідного типу договорів, а також з виходом за законодавчо визначені межі цивільної дієздатності юридичної особи, що є безумовними підставами для визнання такого правочину недійсним. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.04.2019р. позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю "ДАХ В.Н." залишено без руху.

12.04.2019р. через відділ автоматизованого документообігу суду від товариства з обмеженою відповідальністю "ДАХ В.Н." надійшло клопотання про усунення недолків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.04.2019р. відкрито провадження у справі № 910/4404/19 та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 23.05.2019р.

16.05.2019р. через канцелярію суду від відповідача-2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній проти позову заперечує.

В підготовчому засіданні 23.05.2019р. представник позивача просив відкласти підготовче засідання у справі та надати час для підготовки відповіді на відзив.

Представники відповідачів щодо перенесення підготовчого засідання не заперечували.

Відповідно до ч. 5 ст. 183 ГПК України, в підготовчому засіданні було оголошено перерву до 06.06.2019р.

05.06.2019р. через канцелярію суду від позивача надійшла відповідь на відзив.

06.06.2019р. через канцелярію суду від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з хворобою представника.

Присутні в підготовчому засіданні 06.06.2019р. представники відповідачів не заперечували щодо відкладення розгляду справи.

Суд продовжив на підставі ч. 3 ст. 177 ГПК України строк підготовчого провадження та відклав підготовче засідання на 20.06.2019р.

Присутній у підготовчому засіданні 20.06.2019р. представник позивача підтримав позовні вимоги та не заперечував щодо призначення справи до судового розгляду.

Представник відповідача-1 не заперечував щодо призначення справи до судового розгляду.

Представник відповідача-2 заявив усне клопотання щодо не прийняття судом до уваги відповіді на відзив, оскільки остання подана з пропуском строку.

Суд відмовив у задоволенні усного клопотанні представника відповідача-2, з огляду на необхідність повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.06.2019р. закрито підготовче провадження у справі № 910/4404/19 та призначено справу до судового розгляду по суті на 18.07.2019р.

18.07.2019р. через канцелярію суду від відповідача-2 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.07.2019р. розгляд справи відкладено на 25.07.2019р.

В судовому засіданні 25.07.2019р. представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Представники відповідачів проти задоволення позовних вимог заперечили.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих позивачем.

У судовому засіданні 25.07.2019р., відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ДАХ В.Н" є власником нежитлового будинку (літера А), загальною площею 520,900 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №111611744 від 24.01.2018р.

07.11.2013р. між товариством з обмеженою відповідальністю "ДАХ В.Н" (далі - замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю "Авіаційний розрахунковий центр" (далі - підрядник) було укладено Договір підряду №2-11/1 (далі - договір-1), відповідно до умов якого підрядник зобов`язується за завданням замовника власними та залученими силами і засобами, на свій ризик виконати роботи по реконструкції об`єкту замовника (надалі - «об`єкт»), який складається з двох будівель Корпус 1 та Корпус 2, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, та належать замовнику на праві власності, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконані роботи. Як вбачається із підпункту 5.1.1. договору-1, підрядник має право залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи, на умовах та у порядку, передбачених договором. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник.

Відповідно до змісту підпункту 5.2.5. договору-1, у разі залучення підрядником до виконання робіт за Договором інших осіб (субпідрядних організацій), загальною вартістю (грошовою оцінкою) більше ніж 1,000,000.00 грн., зміст відповідних правовідносин (правочинів, що мають бути укладені у цьому зв`язку) повинен бути доведений до відома Замовника, а останній, в свою чергу, має засвідчити факт ознайомлення із такими відомостями та надати згоду на укладення відповідних правочинів, здійснення відповідних правовідносин. Така згода має бути викладена у письмовій формі.

Цей договір набирає чинності з дати його укладення і діє до 31.12.2020р., але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п. 17.1. договору-1).

25.09.2017р. між товариством з обмеженою відповідальністю "Авіаційний розрахунковий центр" (далі - замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю "Систем-Груп Лтд" (далі - виконавець) був укладений договір поставки та виконання робіт 2509-01-ЛТД (далі - договір-2) за умовами якого замовник доручає та оплачує, а виконавець зобов`язується за рахунок власних та/або залучених (також наданих замовником) сил, засобів, ресурсів (будівельних матеріалів, обладнання, устаткування тощо) та будівельної машинної техніки, у відповідності до даного договору, проектної документації та законодавства виконати комплекс підрядних робіт з монтажу системи вентиляцій, кондиціонування та проведення пусконалагоджувальних робіт, в приміщенні будівлі, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Волинська 67, в обсягах та за цінами, та у строки, що визначені у додатках до даного договору.

Відповідно п. 1.2. договору-2, з метою виконання п. 1.1. сторони зобов`язані:

1.2.1. Замовник передати, а виконавець прийняти проектну документацію.

1.2.2. Замовник передати, а виконавець прийняти в монтаж обладнання (вентиляційне обладнання "Remak", кондиціонерне обладнання "LG"). Виконавець зобов`язується перевірити обладнання на відсутність візуальних дефектів та несправностей, перевірити технічні параметри обладнання на відповідність вимогам проектної документації.

1.2.3. Виконавець зобов`язується змонтувати вищенаведене обладнання та виконати пусконалагоджувальні роботи.

1.2.4. Виконавець зобов`язується виконати комплекс монтажних та пусконалагоджувальних робіт з постачанням необхідного обладнання та матеріалів виконавця згідно специфікації (додаток № 1), що відповідає проекту, наданому замовником та відкоригованому згідно наданим та прийнятим замовником рекомендацій виконавця.

Замовник зобов`язується прийняти та оплатити обладнання та матеріали виконавця та виконані послуги в порядку та строки, визначені договором. Виконавець зобов`язується надати, а замовник прийняти, після проведення всіх монтажних та пусконалагоджувальних робіт, виконавчу документацію згідно діючих ДБН.

Згідно п. 2.1. договору-2, загальна вартість договору включає вартість матеріалів виконавця та вартість послуг і складає 2 299 000, 00 грн., у т.ч. ПДВ 20% - 383 166, 67 грн.

Підпунктами 2.1.1. та 2.1.2. договору-2 передбачено, що вартість обладнання і матеріалів становить 1 525 970, 02 грн., у т.ч. ПДВ 20% - 254 328, 34 грн. Вартість монтажних та пусконалагоджувальних робіт становить 773 029, 98 грн., у т.ч. ПДВ 20% - 128 838, 33 грн.

П.п. 2.2.1. п. 2.2. договору-2 передбачено, що замовник сплачує аванс за матеріали в сумі 1 525 970, 02 грн., у т.ч. ПДВ 20% - 254 328, 34 грн. протягом 3 банківських днів з дати підписання договору.

Решту суми договору у розмірі 773 029, 98 грн., у т.ч. ПДВ 20% - 128 838, 33 грн., а саме, вартість монтажних та пусконалагоджувальних робіт замовник сплачує поетапно, згідно актів фактичного виконання робіт, протягом 3 банківських днів з моменту підписання відповідного акту виконання робіт (п.п. 2.2.2. договору-2).

За умовами п. 3.1. договору-2, послуги, вказані у п. 1.1., проводяться замовником поетапно, згідно графіку виконання робіт (додаток № 2):

На першому етапі виконавець поставляє матеріали та виконує монтаж магістральних повітропроводів та фріонопроводів на всіх поверхах будівлі замовника - до 20.10.2017р.

На другому етапі виконавець поставляє матеріали та виконує монтаж вентиляційних установок на всіх поверхах будівлі замовника.

На третьому етапі виконавець поставляє матеріали та виконує монтаж системи вентиляцій та кондиціонування у всіх приміщеннях, та монтує зовнішні блоки системи кондиціювання.

На четвертому етапі виконавець зобов`язаний ввести обладнання в експлуатацію протягом 10 робочих днів з моменту завершення монтажу обладнання - до 25.11.2017р. Введення обладнання в експлуатацію оформлюється двостороннім актом введення в експлуатацію.

У відповідності до п. 3.3. договору-2, у випадку невчасного виконання замовником умов п.п. 1.2.2, 3.2., 5.1.3. цього договору (порівняно з датами, вказаними у графіку виконання робіт (додаток № 2)), строк виконання підрядником монтажних та пусконалагоджувальних робіт переноситься на відповідну кількість днів.

Поставка та передача обладнання та матеріалів замовнику оформлюється накладними та актами прийому-передачі обладнання/матеріалів. Виконання послуг в повному обсязі, а також поетапне виконання монтажних, пусконалагоджувальних робіт, введення обладнання в експлуатацію оформлюється відповідними актами виконаних послуг. Виконавець зобов`язаний складати, підписувати та надавати замовнику акти приймання-передачі обладнання/матеріалів та акти виконаних послуг в двох примірниках. Замовник зобов`язується протягом п`яти робочих днів з дня отримання відповідного акту підписати вказаний акт або надати письмову обґрунтовану відмову від прийняття обладнання або виконаних послуг, в тому числі, частково виконаних послуг, та від підписання акту (п. 7.1. - 7.4. договору-2).

За умовами п. 8.1. та 8.2. договору-2, за невиконання та/або неналежне виконання передбачених договором зобов`язань сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства України. За порушення строків поставки обладнання, та/або виконання послуг з вини виконавця, останній на вимогу замовника, повинен сплатити замовнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у момент прострочення, від вартості недопоставленого обладнання/матеріалів та/або невиконання послуг відповідно, за кожен день прострочення.

За порушення замовником строків оплати, останній, на вимогу виконавця, зобов`язується сплатити виконавцю за кожний календарний день прострочення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення (п. 8.4. договору-2).

Згідно п. 10.1. договору-2 цей договір набирає чинності з дня його підписання сторонами і діє до 30.09.2018р.

Договір припиняє дію до закінчення строку дії: внаслідок розірвання договору за взаємною згодою сторін; у інших випадках, передбачених чинним законодавством України (п. 10.2. договору-2).

Позивач вважає, що укладений між відповідачем-1 та відповідачем-2 Договір №250901-ЛТД від 25.09.2017р. за своєю суттю є залученням відповідачем-1 субпідрядної організації (третьої особи) для передоручення обов`язків за Договором №2-11/1 від 07.11.2013р.

При цьому, Договір №2-11/1 від 07.11.2013р. було укладено без надання замовником (позивачем) згоди на залучення до виконання робіт третіх осіб (субпідрядника), а отже, такий договір укладено в порушення умов основного договору, а отже - в порушення ч. 1 ст. 838 ЦКУ, та з виходом за межі повноважень юридичної особи.

На підставі викладеного позивач вважає, що існують підстави для визнання Договору № 250901-ЛТД від 25.09.2017р. недійсним, у зв`язку із чим звернувся до суду з даним позовом.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною першою статті 626 Цивільний кодекс України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 627 ЦК України закріплений принцип свободи договору, згідно із якою відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ст. 215 ЦК України).

Згідно із ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

У ст. 215 вказаного Кодексу закріплено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Отже, вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин, що зазначено в абз. 4 пп.2.1 п.2 постанови №11 від 29.05.2013р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними».

Проаналізувавши зміст Договору №2-11/1 від 07.11.2013р., суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою він є договором підряду, а Договір № 2509-01-ЛТД від 25.09.2017р. - змішаним, з елементами договору поставки та підряду.

Відповідно до ст. 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. До окремих видів договорів підряду, встановлених параграфами 2 - 4 цієї глави, положення цього параграфа застосовуються, якщо інше не встановлено положеннями цього Кодексу про ці види договорів.

Згідно ст. 838 ЦК України, підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник. Генеральний підрядник відповідає перед субпідрядником за невиконання або неналежне виконання замовником своїх обов`язків за договором підряду, а перед замовником - за порушення субпідрядником свого обов`язку. Замовник і субпідрядник не мають права пред`являти один одному вимоги, пов`язані з порушенням договорів, укладених кожним з них з генеральним підрядником, якщо інше не встановлено договором або законом.

При цьому, відповідно до змісту підпункту 5.2.5. договору-1, у разі залучення підрядником до виконання робіт за Договором інших осіб (субпідрядних організацій), загальною вартістю (грошовою оцінкою) більше ніж 1,000,000.00 грн., зміст відповідних правовідносин (правочинів, що мають бути укладені у цьому зв`язку) повинен бути доведений до відома Замовника, а останній, в свою чергу, має засвідчити факт ознайомлення із такими відомостями та надати згоду на укладення відповідних правочинів, здійснення відповідних правовідносин. Така згода має бути викладена у письмовій формі.

Позивач вважає, що укладений між відповідачем-1 та відповідачем-2 Договір № 250901-ЛТД від 25.09.2017р. за своєю суттю є залученням відповідачем-1 субпідрядної організації (третьої особи) для передоручення обов`язків за Договором №2-11/1 від 07.11.2013р.

При цьому, Договір №2-11/1 від 07.11.2013р. було укладено без надання замовником (позивачем) згоди на залучення до виконання робіт третіх осіб (субпідрядника), а отже, такий договір укладено в порушення умов основного договору, а отже - в порушення ч. 1 ст. 838 ЦКУ, та з виходом за межі повноважень юридичної особи.

Виходячи із сутності договору, який є домовленістю сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, недодержання однією із сторін його умов призводить до порушення відповідних прав іншої сторони, за захистом яких остання може звернутися до господарського суду відповідно до ст. 1 ГПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 92 ЦК України, юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону

Згідно з ч. 3 ст. 92 ЦК України, орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Таким чином, за змістом вищенаведених норм вбачається, що дієздатність юридичної особи полягає у можливості набуття та подальшому здійсненні цивільних прав та обов`язків відповідно до своїх установчих документів та закону.

Разом з тим, обмеження на вільне волевиявлення та здійснення прав та обов`язків юридичної особи не може обмежуватись окремим правочином.

Таким чином, твердження позивача, що Договір №2-11/1 від 07.11.2013р. укладений відповідачем-1 з перевищенням повноважень є необґрунтованим.

В свою чергу, надання/ненадання згоди на залучення субпідрядників до виконання договору, укладеного між позивачем та відповідачем-1 є виключно питанням правовідносин та відповідальності сторін такого договору, а добросовісне і розумне виконання своїх обов`язків за таким договором відповідачем-1 не може ставитись в залежність від дійсності спірного договору.

Також судом встановлено, що Договір № 2509-01-ЛТД поставки та виконання робіт від 25.09.2017р., укладений між відповідачем-1 та відповідачем-2, та Договір № 2-11/1 від 07.11.2013р., укладений між позивачем та відповідачем-1, не мають між собою жодного правового зв`язку та не співвідносяться між собою як договір підряду та договір субпідряду, а їх сторони, в свою чергу, не набули статусу замовника, генпідрядника та субпідрядника.

Оскільки, зі змісту спірного договору не вбачається жодних посилань на укладений між позивачем та відповідачем-1 Договір підряду № 2-11/1 від 07.11.2013р. або зазначення, що такий договір укладений саме на виконання Договору підряду № 2-11/1 від 07.11.2013р.

Доказів протилежного, зокрема щодо ідентичності робіт, що є предметами вказаних договорів, сторонами не надано.

Сам лише факт того, що спірні договори за своєю правовою природою є договорами підряду та стосуються одного об`єкту, не свідчить про наявність взаємозв`язку між ними як договорів підряду та субпідряду.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що Договір поставки та виконання робіт № 2509-01-ЛТД від 25.09.2017р. та Договір підряду № 2-11/1 від 07.11.2013р. є окремими невзаємопов`язаними договорами.

А тому, відповідач-1 не був зобов`язаний отримувати згоду позивача, в порядку, передбаченому підпунктом 5.2.5. договору № 2-11/1 від 07.11.2013р., на укладення Договору поставки та виконання робіт № 2509-01-ЛТД від 25.09.2017р., що свідчить про відсутність порушення ним ч. 1 ст. 838 ЦКУ.

Крім того, недотримання генпідрядником положень ч. 1 ст. 838 ЦКУ при укладенні договору субпідряду не є підставою для недійсності такого договору, в розумінні ст. 215 ЦК України, проте може бути підставою для притягнення його до відповідальності за неналежне виконання основного договору.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що рішенням Господарського суду міста Києва від 10.10.2018р. у справі № 910/6491/18 стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Авіаційний розрахунковий центр" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Систем-Груп Лтд" 423 029, 98 грн. основного боргу, 42 952,03 грн. пені, 3 789,89 грн. 3 % річних та 2 538,18 грн. інфляційних втрат за порушення зобов`язань за Договором поставки та виконання робіт № 2509-01-ЛТД від 25.09.2017р., яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 13.05.2019р. та постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.07.2019р.

При цьому, судом встановлено, що позивач і відповідач-1 є взаємопов`язаними особами, оскільки згідно інформації Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ «ДАХ В.Н.» та ТОВ «Авіаційний розрахунковий цент» мають одного засновника - ТОВ «АЛГОРИТМ АВІА», засновниками якого є: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

В той же час, ОСОБА_1 є директором ТОВ «ДАХ В.Н».

Також, відповідно до інформації, що міститься на офіційному веб-сайті ТОВ «Авіаційний розрахунковий центр» (http://www.avia.org.ua/kontakty) ОСОБА_2 є кінцевим беніфіціарним власником ТОВ «Авіаційний розрахунковий центр», ТОВ «ДАХ В.Н.» та ТОВ «АЛГОРИТМ АВІА», а також головою Ради директорів ТОВ «Авіаційний розрахунковий центр».

Наведені обставини та характер спірних правовідносин, на переконання суду свідчать, що звернення позивача до суду з позовом у даній справі спрямоване на уникнення ТОВ «Авіаційний розрахунковий цент» відповідальності за рішенням Господарського суду міста Києва від 10.10.2018р. у справі № 910/6491/18.

З огляду на встановлені вище обставини, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено наявності обставини, передбачених ст. 215 ЦК України, для визнання Договору поставки та виконання робіт № 2509-01-ЛТД від 25.09.2017р. недійним.

Згідно статей 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "Серявін проти України", § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Підсумовуючи вищенаведене, суд відмовляє в задоволенні позовних товариства з обмеженою відповідальністю "ДАХ В.Н" до товариства з обмеженою відповідальністю "Авіаційний розрахунковий центр", товариства з обмеженою відповідальністю "СИСТЕМ -ГРУП ЛТД" визнання договору поставки та виконання робіт недійсним.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано: 05.08.2019р.

СуддяА.І. Привалов