РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23.07.2019Справа № 910/1133/19

Господарський суд міста Києва у складі:

судді - Бондаренко Г. П.,

за участю секретаря - Лебович А. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві матеріали господарської справи

За позовом "EUROTEL COMMUNICATION s.r.o." (Товариство з обмеженою відповідальністю "Євротел Коммунікейшн") (12000, Чеська Республіка, м. Прага, вул. Над. Петруску, 6/639)

До Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські новітні технології" (01001, м. Київ, вулиця Троьохсвятительска, будинок 5/1, Літ. А)

Про стягнення грошових коштів

Представники сторін:

від позивача: Мовчан В. І. (адвокат, ордер ЧК № 49980);

від відповідача: не прибув.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

"EUROTEL COMMUNICATION s.r.o." (Товариство з обмеженою відповідальністю "Євротел Коммунікейшн", далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські новітні технології" (далі - відповідач) про стягнення грошових коштів.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем укладеного між сторонами договору позики № б/н від 31.04.2016, а тому позивач просить стягнути з відповідача 147 077, 00 доларів США, що еквівалентно 4 082 199, 35 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.02.2019 залишено позовну заяву "EUROTEL COMMUNICATION s.r.o." (Товариства з обмеженою відповідальністю "Євротел Коммунікейшн") без руху, встановлено позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви потягом 10 днів з дня вручення цієї ухвали шляхом: подання до суду належним чином засвідченої копії договору про надання правової допомоги, на підставі якого видавався ордер ЧК № 49980; подання орієнтовного розрахунку сум судових витрат на професійну адвокатську допомогу; надання документів, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, а саме платіжного доручення в іноземній валюті про сплату позивачем судового збору у сумі 2 306, 15 доларів США.

26.02.2019 від позивача до суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви з доданими належним чином засвідченою копією Договору про надання правової допомоги від 20.12.2018, на підставі якого видався ордер ЧК № 49980; попереднім (орієнтовним) розрахунком суми витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи; документами, що підтверджують сплату судового збору: довідку Державної казначейської служби України від 28.01.2019 № 15-06-2-06/1746 та виписку з історії фінансових операцій з рахунку позивача від 14.01.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.03.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи № 910/1133/19 ухвалено здійснювати у порядку загального позовного провадження та підготовче засідання у справі № 910/1133/19 призначено на 04.04.2019.

Ухвалою - повідомленням від 28.03.2019 суд повідомив учасників справи, що у зв`язку з перебуванням судді Бондаренко Г. П. у відрядженні, розгляд справи призначений на 04.04.2019 не відбудеться та що розгляд справи призначений на 14.05.2019.

29.03.2019 через відділ канцелярії суду віл позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача.

В судовому засіданні 14.05.2019 суд зобов`язав відповідача надати суду оригінали виписок з банківського рахунку, докази отримання позики та розрахунок відсотків по договору позики. Також суд за власною ініціативою ухвалив продовжити строк підготовчого судового засідання та оголосив перерву в підготовчому судовому засіданні до 30.05.2019, про що ухвалив протокольну ухвалу.

28.05.2019 від відповідача через відділ канцелярії суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності відповідача та заява про надання документів.

В судовому засіданні 30.05.2019 суд зобов`язав позивача надати обґрунтований розрахунок позовних вимог та попередив про наслідки неподання такого розрахунку та протокольно ухвалив відкласти підготовче засідання на 25.06.2019.

11.06.2019 від позивача через відділ канцелярії суду надійшла заява про долучення документів.

В судовому засіданні 26.06.2019 суд протокольно ухвали закрити підготовче провадження та призначив розгляд справи по суті на 23.07.2019.

В судове засідання 23.07.2019 відповідач не прибув, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином докази чого наявні в матеріалах справи.

Позивач в судове засідання 23.07.2018 прибув та надав суду усні пояснення по справі, в яких позовні вимоги підтримав у повному розмірі. Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Дослідивши матеріали справи, оглянувши долучені до матеріалів справи докази, заслухавши пояснення позивача, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

Як підтверджено матеріалами справи, між "EUROTEL COMMUNICATION s.r.o." (юридичною особою, яка зареєстрована та діє відповідно до законодавства Чеської Республіки), як позикодавцем та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "УКРАЇНСЬКІ НОВІТНІ ТЕХНОЛОГІЇ", як позичальником було укладено Договір позики від 13.04.2016 б/н, зареєстрований в Національному банку України 27.04.2016 № 19122 (далі за текстом - договір).

Відповідно до умов договору позикодавець бере на себе зобов`язання надати позичальнику позику, а позичальник погоджується отримати позику та сплачувати відсотки за користування позикою (п. (а) розділу 1.1. договору).

Позика має бути надана у сумі 250 000 (двісті п`ятдесят тисяч) доларів США частинами на розсуд сторін (п. (b) розділу 1.1. договору).

Відповідно до п. (а) розділу 1.2. договору за користування позикою встановлюється відсоткова ставка 10% (десять відсотків) річних.

Відсотки нараховуються щоквартально (в останній день календарного кварталу) з дня зарахування позики (частини позики) на поточний рахунок позичальника до дня списання позики (частини позики) з поточного рахунку позичальника за кожен день користування фактично наданою сумою позики. Позичальник сплачує проценти не пізніше 20 числа місяця, наступного за календарним кварталом (п. (b) розділу 1.2. договору).

У разі, якщо позичальник не поверне позику в зазначений у пункті (b) розділу 1.4. строк, то відсотки зазначені у цьому розділі будуть нараховані до моменту фактичного повернення усієї сумі позики.

Відповідно до пункту (b) розділу 1.4 договору закінченням строку позики вважається 30.04.2018. Також згідно із пункту (а) розділу 1.5 договору позика підлягає поверненню у повному обсязі до 30.04.2018 («Дата повного повернення позики»).

Відповідно до пункту (а) розділу 1.7. договору усі суми, які повинні бути сплачені позикодавцю, у рамках договору, сплачуються у доларах США, коли такий платіж має бути здійснений у відповідності до договору.

Відповідно до абзацу 1 пункту (а) розділу 4.1 договору випадком порушенням є, випадок, коли позичальник не оплачує будь-яку основну суму позики відповідно до умов договору.

Відповідно до розділу 5.3 договору договір регулюється правом України.

За цим договором позикодавець фактично надав позичальнику позику у розмірі 125 000 (сто двадцять п`ять тисяч) доларів США, що підтверджується банківськими виписками з рахунку позивача, а саме виписки з історії фінансових операцій за рахунком від 11.01.2019 вхідний номер платежу GPP , виписки з історії фінансових операцій за рахунком від 11.01.2019 вхідний номер платежу GPP , виписки з історії фінансових операцій за рахунком від 11.01.2019 вхідний номер платежу GPP .

Враховуючи той факт, що договір не було пролонговано та дата повного повернення позики не була змінена, відповідач був зобов`язаний повернути надані йому грошові кошти у якості позики позивачу до 30.04.2018.

Відповідачем не було повернуто суму позики у строки визначені умовами договору, і станом на момент винесення рішення у справі надана позика не була повернута відповідачем ані у повному обсязі, ані частково, і доказів іншого матеріали справи не містять.

Відповідно до акту звірки взаєморозрахунків за період січень-листопад 2018 року станом на 30.11.2018 загальна сума заборгованості відповідача, враховуючи нараховані відсотки за договором становить 147 077, 00 доларів США.

Позивачем було направлено відповідачу вимогу про погашення заборгованості №30/11/1 від 30.11.2018, однак жодної відповіді від відповідача не було отримано та борг не було сплачено у встановлені вимогою строки, і доказів іншого матеріали справи не містять.

Предметом позову у справі є матеріально - правові вимоги позивача до відповідача про стягнення з останнього 147077,00 доларів США, з яких 125 00, 00 доларів США основної заборгованості та 22077,00 доларів США заборгованості по процентах за період з травня 2016 року по листопад 2018 року включно.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Договір укладений між сторонами є договором позики, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 71 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України (далі за текстом - ГК України), ст. 1046 - 1050 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно розділу 1.5 договору строк повернення фінансової допомоги встановлений сторонами - до 30.04.2018.

Позивачем умови договору виконані в повному обсязі, у відповідності до вимог чинного законодавства та умов договору, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідачем, в свою чергу, умови договору щодо повернення грошових коштів в розмірі 125000, 00 доларів США у строк до 30.04.2018 включно виконані не були, як не були виконані і зобов`язання по сплаті процентів за користування сумою позики за період з травня 2016 року по листопад 2018 року включно в розмірі 22 077, 00 доларів США, і станом на момент винесення рішення по справі позика не повернута і проценти за вказаний період в розмірі 22077, 00 доларів США не сплачені. Доказів іншого матеріали справи не містять. Спір між сторонами щодо розміру заборгованості та розміру заборгованості по процентах відсутній.

В силу ч. 1 ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Доказів на підтвердження повернення грошової позики у розмірі 125 000, 00 доларів США та сплати процентів в розмірі 22077, 00 доларів США або в будь-якому іншому розмірі відповідачем суду не надано.

Факт наявності боргу у відповідача перед позивачем за договором в сумі 147 077, 00 доларів США, з яких 125 00, 00 доларів США основної заборгованості та 22077, 00 доларів США заборгованості по процентах за період з травня 2016 року по листопад 2018 року включно належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований, строк повернення грошової позики, у відповідності до (b) розділу 1.4 договору та строк сплати процентів у відповідності до п. (b) розділу 1.4 договору є таким, що настав, а тому позовні вимоги в частині стягнення основного боргу у розмірі 125 000, 00 доларів США та процентів у розмірі 22077, 00 доларів США є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

Відповідно до вимог статті 192 ЦК України гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

За змістом статті 524 ЦК України грошовим визнається зобов`язання, виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Загальні положення виконання грошового зобов`язання закріплені у статті 533 ЦК України, зокрема: грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях; якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом; використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

У частині третій статті 533 ЦК України закріплено, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Відповідно до пункту 30.1 «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» моментом виконання грошового зобов`язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою.

При цьому правовий режим іноземної валюти на території України, хоча і пов`язується з певними обмеженнями в її використанні як платіжного засобу, тим не менше, не виключає здійснення платежів в іноземній валюті.

Особливості звернення стягнення на кошти боржника в іноземній валюті та виконання рішень при обчисленні боргу в іноземній валюті визначені у статті 53 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини третьої вказаної статті у разі обчислення суми боргу в іноземній валюті державний виконавець у результаті виявлення у боржника коштів у відповідній валюті стягує ці кошти на валютний рахунок органу державної виконавчої служби для їх подальшого перерахування стягувачу. У разі виявлення коштів у гривнях чи іншій валюті державний виконавець за правилами, встановленими частинами першою і другою цієї статті, дає доручення про купівлю відповідної валюти та перерахування її на валютний рахунок органу державної виконавчої служби.

У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквіваленту такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні.

Перерахування стягувачеві суми у національній валюті України чи іншій валюті, аніж валюта, зазначена у резолютивній частині судового рішення, не вважається належним виконанням судового рішення.

Наведена правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 761/12665/14-ц.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач не надав суду жодних доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги або свідчили про відсутність у відповідача обов`язку сплати заборгованості у заявленому позивачем розмірі.

Стаття 74 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За таких обставин, оцінивши подані докази, які досліджені в судовому засіданні, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по оплаті судового збору покладаються судом на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 13, 73-77, 86, 129, 182, 183, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов "EUROTEL COMMUNICATION s.r.o." (Товариство з обмеженою відповідальністю "Євротел Коммунікейшн") до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські новітні технології" про стягнення коштів задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські новітні технології" (01001, м. Київ, вул. Троьохсвятительска, буд. 5/1, Літ. А; ідентифікаційний код 30753866) на користь "EUROTEL COMMUNICATION s.r.o." (Товариство з обмеженою відповідальністю "Євротел Коммунікейшн", юридичної особи, яка зареєстрована та діє відповідно до законодавства Чеської Республіки) (12000, Чеська Республіка, м. Прага, вул. Над. Петруску, 6/639) 125 000 (сто двадцять п`ять тисяч) доларів США основної заборгованості, що станом на момент винесення рішення за офіційним курсом НБУ становить еквівалент в гривні в сумі 3 205 387 (три мільйони двісті п`ять тисяч триста вісімдесят сім) грн 50 коп., 22 077 (двадцять дві тисячі сімдесят сім) доларів США заборгованості по процентах, що станом на момент винесення рішення за офіційним курсом НБУ становить еквівалент в гривні в сумі 566 122 (п`ятсот шістдесят шість тисяч сто двадцять дві) грн 72 коп. та 2 306 (дві тисячі триста шість) доларів США 15 центів витрат по сплаті судового збору, що станом на момент винесення рішення за офіційним курсом НБУ становить еквівалент в гривні в сумі 52 213 (п`ятдесят дві тисячі двісті тринадцять) грн 20 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 13.08.2019.

Суддя Г.П. Бондаренко