ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" серпня 2019 р. Справа № 911/1438/19

Господарський суд Київської області у складі судді Горбасенка П.В., розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення та виклику сторін матеріали справи

за позовом Фізичної особи-підприємця Попкової Людмили Валентинівни

до Фізичної особи-підприємця Дзюбяк Наталії Ігорівни

про стягнення 12 598, 85 грн

Обставини справи:

07.06.2019 до канцелярії господарського суду Київської області надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця Попкової Людмили Валентинівни до Фізичної особи-підприємця Дзюбяк Наталії Ігорівни про стягнення 12 598,85 грн заборгованості, з яких: 9 150 грн боргу за поставлений згідно договору № П-02/01-17 від 02.01.2017 товар, 1 618,85 грн пені та 1 830 грн штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором № П-02/01-17 від 02.01.2017.

Ухвалою господарського суду Київської області від 10.06.2019 відкрито провадження у справі № 911/1438/19, постановлено розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження, встановлено строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження, а також встановлено строк для подання додаткових доказів у справі (за наявності) до 03.07.2019.

Відповідач не скористався правом, наданим ст. 165 ГПК України, та відзив на позовну заяву не надав.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

02.01.2017 між Фізичною особою-підприємцем Попковою Людмилою Валентинівною (далі - Постачальник) та Фізичною особою-підприємцем Дзюбяк Наталією Ігорівною (далі - Покупець) укладено договір № П-02/01-17, за умовами якого постачальник зобов`язався на замовлення покупця передати покупцю у власність матеріальні носії у форматі (CD, VL, DVD, Blu-Ray) з записом музичних творів (товар), а покупець - прийняти та сплатити за товар відповідно до умов договору.

Згідно п.п. 2.1., 2.2., 2.3., 2.4. договору ціна кожної партії товару визначається виходячи з ціни одиниці товару та фіксується в накладних, які є невід`ємною частиною договору. Ціна договору складає суму, отриману від додавання сум всіх накладних до договору. Не пізніше 10-го та 25-го числа кожного місяця - двічі на місяць покупець направляє постачальнику звіт, в якому вказується кількість та загальна вартість поставленого до цієї дати товару, виходячи з ціни одиниці товару, вказаної у відповідній видатковій накладній. До 15-го та до останнього числа кожного місяця - двічі на місяць покупець зобов`язується сплатити суму, вказану у звіті шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок постачальника.

Відповідно до п.п. 4.2., 4.2.5. договору покупець зобов`язаний за першою вимогою постачальника протягом 5-ти днів повернути нереалізований товар у такому ж стані, в якому він був отриманий від постачальника з урахуванням нормального зносу.

Договір набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє до « 31» грудня 2017 року. У разі якщо не пізніше, ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору жодна зі сторін не направить іншій стороні письмове повідомлення про припинення договору, договір вважається продовженим на кожен наступний календарний рік (п. 9.3. договору).

01.12.2017 та 11.06.2018 між Фізичною особою-підприємцем Лимар Людмилою Валентинівною (далі - Постачальник) та Фізичною особою-підприємцем Дзюбяк Наталією Ігорівною (далі - Покупець) укладено додаткову угоду № 1 до договору № П-02/01-17 від 02.01.2017, за умовами якої у зв`язку із зміною прізвища постачальника сторони вирішили змінити у договорі найменування постачальника на Фізичну особу-підприємець Попкову Людмилу Валентинівну .

На виконання договору № П-02/01-17 від 02.01.2017 позивачем було поставлено відповідачу товар на загальну суму 219 600 грн, що підтверджується підписаними обома сторонами договору видатковими накладними, копії яких наявними в матеріалах справи.

Як вбачається з досліджених судом звітів відповідача, відповідач повернув позивачу товар на загальну суму 131 200 грн.

Згідно наявних в матеріалах справи та досліджених судом звітів, відповідачем було сплачено позивачу 78 350 грн, одиниця товару на суму 900 грн, зазначена під порядковим номером 66 у видатковій накладній № 02/01/17 від 02.01.2017, не є поверненою, а також не вказана у звітах відповідача як реалізований товар.

Судом встановлено, що відповідач решту боргу за поставлений згідно договору № П-02/01-17 від 02.01.2017 товар, в порушення п. 2.4. договору, позивачу не сплатив, внаслідок чого борг відповідача перед позивачем за поставлений згідно договору № П-02/01-17 від 02.01.2017 товар на момент ухвалення судового рішення склав 9 150 грн (219 600 грн - 131 200 грн - 78 350 грн - 900 грн).

Предметом позову є вимоги про стягнення 9 150 грн боргу за поставлений згідно договору № П-02/01-17 від 02.01.2017 товар, 1 618,85 грн пені та 1 830 грн штрафу.

Суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини поставки.

Частиною першою ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (абз. 2 ч. 1 ст. 175 ГК України).

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч. 1 ст. 692 ЦК України).

Пунктом першим статті 193 Господарського кодексу України та статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Суд встановив, що на виконання договору № П-02/01-17 від 02.01.2017 позивачем було поставлено відповідачу товар на загальну суму 219 600 грн, що підтверджується підписаними обома сторонами договору видатковими накладними, копії яких наявними в матеріалах справи; як вбачається з досліджених судом звітів відповідача, відповідач повернув позивачу товар на загальну суму 131 200 грн; згідно наявних в матеріалах справи та досліджених судом звітів, відповідачем було сплачено позивачу 78 350 грн, одиниця товару на суму 900 грн, зазначена під порядковим номером 66 у видатковій накладній № 02/01/17 від 02.01.2017, не є поверненою, а також не вказана у звітах відповідача як реалізований товар; відповідач решту боргу за поставлений згідно договору № П-02/01-17 від 02.01.2017 товар, в порушення п. 2.4. договору, позивачу не сплатив, внаслідок чого борг відповідача перед позивачем за поставлений згідно договору № П-02/01-17 від 02.01.2017 товар на момент ухвалення судового рішення склав 9 150 грн (219 600 грн - 131 200 грн - 78 350 грн - 900 грн).

Враховуючи те, що борг відповідача перед позивачем на час прийняття судового рішення складає 9 150 грн, який не погашено, розмір вказаного боргу відповідає фактичним обставинам справи, вимога позивача про стягнення з відповідача 9 150 грн боргу за поставлений згідно договору № П-02/01-17 від 02.01.2017 товар є обґрунтованою, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами і відповідно підлягає задоволенню.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язання за договором № П-02/01-17 від 02.01.2017, позивачем за період з 15.01.2018 по 25.01.2018 нараховано 1 618,85 грн пені.

Частинами першою і третьою ст. 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення.

У сфері господарювання згідно ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 ГК України застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Пунктом 7.2. договору сторонами погоджено, що за порушення строку оплати товару, визначеного в п. 2.4. договору, покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми, що підлягає сплаті, за кожен день прострочки, починаючи з дня, наступного за днем закінчення граничного строку сплати, визначеного в п. 2.4. договору.

Враховуючи вищевикладене, періоди нарахування пені, що вказані позивачем в поданому ним розрахунку пені, арифметично вірний розмір пені, нарахованої за період з 15.01.2018 по 25.01.2018 становить загалом 1 681,85 грн пені. Відтак, вимога про стягнення 1 681,85 грн пені є такою, що підлягає задоволенню судом.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 1 830 грн штрафу на підставі п. 7.3. договору № П-02/01-17 від 02.01.2017.

Згідно п. 7.3. договору за порушення строку оплати товару більше, ніж на 20 днів, крім пені, визначеної в п. 7.2. договору, покупець зобов`язується сплатити штраф у розмірі 20 % від суми, що підлягає сплаті.

Суд встановив, що зазначені в п. 7.3. договору № П-02/01-17 від 02.01.2017 20 % від неоплаченої суми за своєю правовою природою є штрафом.

Відповідно до вимог ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. При цьому, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно кваліфікуючими ознаками штрафу є: а) можливість встановлення за майже будь-яке порушення зобов`язання: невиконання або неналежне виконання (порушення умов про кількість, якість товарів, робіт (послуг), виконання зобов`язання неналежним способом тощо); б) обчислення у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

У відповідності до ч. 4 ст. 213 Господарського кодексу України штраф, як різновид неустойки, може бути встановлений договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Отже, пеня і штраф є різновидами неустойки.

Враховуючи те, що відповідач не оплатив товар, з простроченням більш ніж на 20 днів, штраф у розмірі 20 % від вартості (погоджений сторонами п. 7.3. договору) у загальному розмірі 1 830 грн, відповідачем на час прийняття судового рішення не сплачено, розмір вказаного штрафу відповідає фактичним обставинам справи, вимога позивача про стягнення з відповідача 1 830 грн штрафу є такою, що підлягає задоволенню судом.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги про стягнення 9 150 грн боргу за поставлений згідно договору № П-02/01-17 від 02.01.2017 товар, 1 618,85 грн пені та 1 830 грн штрафу є обґрунтованими, підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами і відповідно підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви, відповідно до статті 129 ГПК України, покладаються судом на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 237-239, 240 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов Фізичної особи-підприємця Попкової Людмили Валентинівни до Фізичної особи-підприємця Дзюбяк Наталії Ігорівни про стягнення 12 598,85 грн задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Дзюбяк Наталії Ігорівни ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Фізичної особи-підприємця Попкової Людмили Валентинівни ( АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) 9 150 (дев`ять тисяч сто п`ятдесят гривень) 00 коп. боргу за поставлений згідно договору № П-02/01-17 від 02.01.2017 товар, 1 618 (одну тисячу шістсот вісімнадцять гривень) 85 коп. пені, 1 830 (одну тисячу вісімсот тридцять гривень) 00 коп. штрафу та 1 921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну гривню) 00 коп. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи до Північного апеляційного господарського суду або через Господарський суд Київської області до Північного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено: 08.08.2019.

Суддя П.В.Горбасенко