ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

12.08.2019 Справа № 905/1461/19

Суддя - Говорун О.В.

Позивач - Маріупольська міська рада (87555, Донецька обл., м.Маріуполь, пр.Миру, 70).

Відповідач - Фізична особа-підприємець Богініч Олена Вікторівна ( АДРЕСА_1 )

ВСТАНОВИВ

Маріупольська міська рада (далі-позивач, заявник) звернулась до господарського суду Донецької області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Богініч Олени Вікторівни (далі-відповідач) про скасування свідоцтва про право власності від 29.12.2011 серія НОМЕР_1 виданого Маріупольською міською радою.

Разом з позовною заявою позивач надав заяву про забезпечення позову, в якій просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення заборони на розпорядження та відчуження відносно нежитлової будівлі, розташованої по АДРЕСА_2 , власником якої на сьогоднішній день є Богініч О.В. на підставі свідоцтва про право власності, серія НОМЕР_1 від 29.12.2011, виданого Маріупольською міською радою.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявник зазначає, що на земельній ділянці, яка перебуває у власності міської ради, Фізичною особою-підприємцем Богініч Оленою Вікторівною самовільно розміщено нежитлову будівлю. Зазначена будівля належить відповідачу на підставі свідоцтва про реєстрацію права власності серія НОМЕР_1 від 29.12.2011, виданого позивачем. Позивач має намір звільнити самовільну зайняту земельну ділянку, однак вважає, що у зв`язку із складеною тенденцією перепродажу нежитлової будівлі, під час розгляду справи може бути змінений власник та правовий статус майна, що у свою чергу ускладнить захист його порушеного права.

Розглянувши заяву Маріупольської міської ради про забезпечення позову, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.136 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду у випадку задоволення позову. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Згідно з ч.4 ст.137 ГПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Як зазначено заявником, підставою для вжиття заходів забезпечення позову є складена тенденція перепродажу нежитлової будівлі та, відповідно, можлива зміна власника майна або правового статусу цього майна.

Однак, заявником не надано доказів, які б свідчили про реальність наміру в майбутньому або здійснення в минулому перепродажу спірного майна, з метою саме зміни власника цього майна чи його правового статусу.

Також, заявником не доведено, що будь-які інші дії відповідача (третіх осіб) вчинені до пред`явлення позову, обґрунтовано свідчать про можливе настання наслідків за результатами яких виконання рішення суду, або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, буде істотно ускладнено чи унеможливлено.

Судом прийнято до уваги, що право власності за відповідачем зареєстровано 29.12.2011 на підставі свідоцтва про право власності, яке було видано саме заявником та яке заявник просить скасувати в судовому порядку. Отже, відповідач більше 7 (семи) років є власником спірного майна і за цей проміжок часу нерухоме майно жодного разу не було відчужено, що підтверджується наданою заявником інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.

Таким чином, заявником не доведено можливого істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективного захисту або поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся, у разі невжиття заявлених заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 234-235 ГПК України

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Маріупольської міської ради про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом десяти днів до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області.

Суддя О.В. Говорун