ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.07.2019 року м.Дніпро Справа № 904/6240/17

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Верхогляд Т.А.( доповідача),

суддів: Білецької Л.М., Чередка А.Є.,

секретар судового засідання Колесник Д.А.

представники сторін:

від ТОВ "Автотрансервіс": Отрошко Т.В, довіреність №б/н від 01.01.2019 року, адвокат;

від ПАТ "Страхова компанія "Форміка": Бублик А.В., довіреність №01 від 08.01.2019 року, представник;

представник відповідача-2 у судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином.

розглянувши апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОТРАНССЕРВІС», Приватного акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КНЯЖА ВІЄНА ІНШУРАЙС ГРУП» на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 19.02.2019 року (повний текст складено 01.03.2019 року) у справі №904/6240/17 (суддя Юзіков С.В.)

за позовом Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ФОРМІКА»

до відповідача-1 Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОТРАНССЕРВІС»,

відповідача-2 Приватного акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КНЯЖА ВІЄНА ІНШУРАЙС ГРУП»

про відшкодування шкоди,заподіяної внаслідок ДТП, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 19.02.2019 року позов задоволено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОТРАНССЕРВІС» на користь Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ФОРМІКА» 24 981,43 грн. відшкодування шкоди, 1228,91 грн. судового збору.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КНЯЖА ВІЄНА ІНШУРАЙС ГРУП» на користь Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ФОРМІКА» 7 543,57 грн. відшкодування шкоди, 371,09 грн. судового збору.

Рішення першої інстанції мотивовано тим, що:

- матеріалами справи підтверджено розмір матеріального збитку, завданого власнику легкового автомобіля Subaru Outback, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в результаті його пошкодження при ДТП в сумі 33 024, 57 грн., з урахування фізичного зносу транспорту на момент ДТП;

- за полісом АІ/9755228 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів франшиза становить 2 000, 00 грн., відповідач-2 на відшкодування страхових виплат перерахував позивачеві 23 481, 00 грн., недоплати відповідача-2 в порядку регресу становить 7 543,57 грн.;

- до стягнення з відповідача-1 належить 24 981,43 відшкодування шкоди (різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Не погодившись з зазначеним рішенням відповідач-1 та відповідач-2 оскаржили його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі відповідач-1 зазначає, що:

- відповідно до п.4 Полісу страхування страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, становить 2 000,00 грн., за шкоду заподіяну майну 100 000, 00 грн.;

-про існування даного Полісу страхування позивачу було відомо, що підтверджується матеріалами справи;

- з матеріалів справи вбачається, що сума позовних вимог повністю охоплюється сумою відшкодування, зазначеній в Полісі страхування.

Відповідач-1 зазначає, що в діях останнього повністю відсутня вина у виникненні спірних правовідносин. Проте, зі змісту оскаржуваного рішення жодним чином не випливає, що суд взагалі надав належну оцінку доводам відповідача 1 та вказав мотиви їх відхилення.

Просить рішення господарського суду в Дніпропетровській області від 19.02.2019 року скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Відповідач-2 зазначає в апеляційній скарзі, що:

- місцевим господарським судом були порушені норми процесуального права, а саме ч.1 ст.993, п.3 ч.1 ст.988 Цивільного кодексу України, ст.29 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»;

- суд залишив поза увагою факт, що пошкоджений транспортний засіб Subaru Outback, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у межах 10 робочих днів із дня ДТП було оглянуто представником відповідача-2, що підтверджується актом огляду №17-136 від 04.09.2017 року та помилково поклав витрати за проведення авто товарознавчого дослідження на страховика;

- сплативши страхове відшкодування в сумі 23 481,00 грн. у повному обсязі, останній виконав майнові зобов`язання щодо врегулювання страхового випадку, внаслідок якого було пошкоджено транспортний засіб Subaru Outback, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Відповідач-2 просить рішення господарського суду в Дніпропетровській області від 19.02.2019 року скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог Приватному акціонерному товариству «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ФОРМІКА» до Приватного акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КНЯЖА ВІЄНА ІНШУРАЙС ГРУП» відмовити.

У відзиві на апеляційні скарги позивач зазначає, що при винесені оскаржуваного рішення судом першої інстанції вірно встановлені спірні правовідносини, надана належна оцінка доказам, які містяться в матеріалах справи, тому розподіл між відповідачами розміру завданих збитків узгоджується з нормами чинного законодавства.

Просить залишити апеляційні скарги відповідачів без задоволення, рішення господарського суду в Дніпропетровській області від 19.02.2019 року у даній справі залишити без змін.

В судовому засіданні представник відповідача-1 підтримав доводи, наведені в його апеляційній скарзі, просив суд задовольнити зазначені вимоги в повному обсязі.

Представник позивача судовому засіданні щодо задоволення апеляційних скарг обох відповідачів заперечував, підтримав доводи, наведені у відзиві, який міститься в матеріалах справи.

Представник відповідача-2 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Обговоривши доводи апеляційних скарг, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга відповідача -1 підлягає задоволенню, в задоволенні апеляційної скарги відповідача-2 слід відмовити виходячи з наступних підстав:

З матеріалів справи вбачається, що 26.09.2016 року відбулася дорожньо-транспортна пригода, винним у якій було визнано водія ОСОБА_1 , який перебував у трудових відносинах з відповідачем-1.

Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 31.10.2016 року встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення ОСОБА_1 п. 13.1 Правил дорожнього руху, що є адміністративним правопорушенням, передбаченим ст. 124 КУпАП.

В результаті ДТП легковий автомобіль Subaru Outback, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належав ТОВ «ЮРОМАШ» отримав пошкодження.

Встановлено, що 31.05.2016 року Приватним акціонерним товариством «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ФОРМІКА» та ТОВ «ЮРОМАШ» було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №3-626ю (далі - Договір), предметом якого є майнові інтереси Страхувальника, що не суперечать закону, повязані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортними засобами.

Відповідно до п. 3.5. Договору виплати страхових відшкодувань за кожним страховим випадком здійснюються з урахуванням безумовної франшизи:

-при викраденні або конструктивній загибелі ТЗ 7% від страхової суми;

-при пошкодженні ТЗ (для ризиків (2.1.1. 2.1.7.):

-1,0 % від страхової суми, якщо страхова подія сталася за виною Страхувальника а також в разі, якщо при ДТП винного не встановлено, у випадках наїзду на перешкоду, тварин і т.п.;

-0,5 % від страхової суми в разі невинуватості водія Страхувальника.

26.09.2016 року Страхувальник повідомив позивача про дорожньо-транспортну пригоду.

24.10.2016 року, з метою визначення розміру спричинених збитків, ПП ОСОБА_2 провів оцінку транспортного засобу легкового автомобіля Subaru Outback, реєстраційний номер НОМЕР_1 , за результатами якого складено звіт №04-10-16Р. Згідно даного звіту, вартість матеріального збитку, завданого власнику легкового автомобіля Subaru Outback, реєстраційний номер НОМЕР_1 в результаті його пошкодження при ДТП складає 73 706,76 грн. без урахування коефіцієнту зносу та 33 024,57 грн. з урахуванням коефіцієнту зносу.

З матеріалів справи вбачається, що оцінювач ОСОБА_2 має спеціальність аварійний комісар з правом проведення автотоварознавчих експертиз, що за своїм визначенням вже дає підстави для проведення оцінки транспортного засобу, з метою визначення вартості матеріальних збитків.

На виконання вимог Договору добровільного страхування №3-626ю від 31.05.2016 року позивач, на підставі наданих документів, склав страховий акт №44/16 та №44/16-2, за яким провів виплату страхового відшкодування на рахунок ТОВ «АВТОЦЕНТР-УКРАЇНА ПЛЮС» у розмірі 12 256,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №689 від 02.11.2016 року №44/16-2 та на рахунок СПД ОСОБА_3 у розмірі 43 150,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №737 від 18.11.2016 року.

15.12.2016 року страхувальником також сплачено 600,00 грн за проведення авто товарознавчого дослідження, що підтверджується платіжним дорученням від 21.12.2016 року №810.

Всього позивачем на відшкодування завданих Страхувальнику збитків сплачено 56 006,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник, або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналогічні положення передбачено і статтею 27 Закону України «Про страхування».

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач-2 та відповідач-1 уклали між собою договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується відповідним Полісом №АI/9755258. Строк дії договору з 13.07.2016 року до 12.01.2017 року. Дорожньо-транспортна пригода з участю працівника відповідача-1 відбулася в межах строку дії зазначеного договору.

Відповідно до умов Полісу страхування цивільно-правової відповідальності відповідача-1 вбачається, що ліміт відповідальності страховика Приватного акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КНЯЖА ВІЄНА ІНШУРАЙС ГРУП» за шкоду, заподіяну майну, становить 100 000,00 грн.

Встановлено, що позивач у даній справі звертався до відповідача-2 та останній добровільно перерахував позивачеві, в порядку регресу, страхову суму у розмірі 23 481,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №ЗР012218 від 27.02.2017 року.

Таким чином, позивачу належить відшкодування у розмірі-32 525,00 грн. (56 006,00 грн. - 23 481,00 грн.).

Колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги відповідача-1 щодо відсутності підстав для стягнення частини відшкодування на користь позивача з Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОТРАНССЕРВІС», а висновок оскаржуваного рішення в цій частині вважає помилковим з наступних підстав:

Обов`язок страховика відшкодувати завдану шкоду виникає з факту завдання застрахованою особою такої шкоди.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені у договорі страхування.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи.

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з укладеним договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (ст. 1194 ЦК України).

Виходячи з умов договору страхування цивільно-правової відповідальності відповідача-1 ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну, дозволяє відшкодувати позивачу понесені ним витрати.

Їх розмір правильно зазначено позивачем 32 525,00 грн.

Враховуючи взаємовиключність вимог відповідачів, відстав для задоволення апеляційної скарги відповідача-2 не вбачається. Доводи скаржника суперечать обставинам справи, доказам, вимогам норм права, які вказані вище.

Враховуючи, що при вирішенні даного спору суд першої інстанції не надав належну оцінку доводам сторін, наявним у справі доказам, допустив порушення норм матеріального та процесуального права, оскаржуване судове рішення слід скасувати. Позовні вимоги задовольнити щодо відповідача-2. В задоволенні вимог щодо відповідача-1 позивачу слід відмовити.

Згідно ст.129 ГПК України витрати за розгляд апеляційної скарги слід покласти на позивача.

Керуючись ст. ст. 269, 277, 287 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОТРАНССЕРВІС» задовольнити.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 19.02.2019 року у справі № 904/6240/17 скасувати.

Прийняти нове рішення.

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» на користь Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ФОРМІКА» 32 525,00 грн. відшкодування шкоди, 1 600,00 грн. судового збору.

В задоволенні позову до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОТРАНССЕРВІС» відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ФОРМІКА» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОТРАНССЕРВІС» судовий збір за розгляд апеляційної скарги 2 400,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків передбачених ч.3 ст.287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 06.08.2019 року

Головуючий суддя Т.А. Верхогляд

Суддя Л.М. Білецька

Суддя А.Є. Чередко