РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

29.07.2019Справа № 910/6924/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Ковтуна С.А., секретар судового засідання Мамонтова О.О., дослідивши матеріали господарської справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Моноліт плюс»

до товариства з обмеженою відповідальністю «Житлоекономія»

про розірвання договору,

Представники:

від позивача Хоменко В.О. (за дов.)

від відповідача Качараба В.П. (за дов.)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До суду звернулося з позовом товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Моноліт плюс» до товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Житлоекономія» про розірвання договору № 11/01-2016 про компенсацію витрат на сплату орендної плати за земельну ділянку від 11.01.2016.

Позовні вимоги мотивовані такими обставинами.

Предметом укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю «Моноліт плюс» та товариством з обмеженою відповідальністю «Житлоекономія» договору № 11/01-2016 про компенсацію витрат на сплату орендної плати за земельну ділянку від 11.01.2016 (далі - Договір), є компенсація витрат за користування земельною ділянкою у відповідній частині, яка необхідна та достатня для будівництва 20-22 поверхового карскасно-монолітного житлового будинку. 01.09.2016 Державна архітектурно-будівельна інспекція України видала сертифікат серії ІУ № 36 (далі - Сертифікат), що засвідчує відповідність закінченого будівництвом об`єкта «будівництво 20-го мікрорайону житлового масиву «Вигурівщина-Троєщина» в Деснянському районі м. Києва» 20-22 поверховий каркасно-монолітний житловий будинок № 4 з вбудованими приміщеннями та підземним паркінгом у 20-му мікрорайоні житлового масиву Вигурівщина-Троєщина у Деснянському районі м. Києва . На підставі акту приймання-передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс від 01.12.2016 (далі - Акт) товариство з обмеженою відповідальністю «ЕК «Комфорт-Майстер» отримало від товариства з обмеженою відповідальністю «Фіаніт» активи цього житлового будинку. Позивач вважає, що Сертифікат та Акт свідчать про виконання позивачем своїх зобов`язань за договором про участь в будівництві монолітного житлового будинку в 20-му мікрорайоні житлового масиву Вигурівщина-Троєщина у Деснянському районі м. Києва від 18.02.2015 № 18/02-2015, укладеного між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю «Фіаніт», та договором про компенсацію витрат на сплату орендної плати за земельну ділянку від 11.01.2016 № 11/01-2016, що є підставою для його розірвання.

Суд своєю ухвалою від 06.06.2019 відкрив провадження у справі № 910/6924/19 та постановив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідач у поданому суду відзиві позовні вимоги відхилив у повному обсязі. Відповідач вважає, що обставини, якими сторони керувалися при укладенні Договору, не змінилися, а не бажання позивача виконувати свої зобов`язання за договором не може бути підставою для його розірвання. Посилання позивача на Сертифікат та Акт безпідставні, оскільки за Договором позивач зобов`язався не ввести житловий будинок в експлуатацію й передати його на баланс обслуговуючій організації, а зобов`язався компенсувати витрати товариства на сплату орендної плати до закінчення строку дії договору оренди земельної ділянки.

Розглянувши надані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

11.01.2016 товариство з обмеженою відповідальністю «Житлоекономія» (сторона) та товариство з обмеженою відповідальністю «Моноліт Плюс» (сторона 2) уклали договір про компенсацію витрат на сплату орендної плати за земельну ділянку № 11/01-2016 (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору, сторона 2 зобов`язується компенсувати стороні 1 витрати, що були понесені та будуть понесені стороною 1 (ТОВ «Житлоекономія») на сплату орендної плати за користування земельною ділянкою загальною площею 262/1000 (двісті шістдесят дві тисячних) часток від загального розміру земельної ділянки площею 15,2903 га з кадастровим номером :62:095:0004 , виключно в частині, орієнтовною площею 0,9062 га (22.62% від загальної площі земельної ділянки), яка необхідна та достатня для будівництва 20-22 поверхового каркасно-монолітного житлового будинку № 4 з вбудованими приміщеннями та підземним паркінгом, у 20-му мікрорайоні житлового масиву Вигурівщина-Троєщина у Деснянському районі м. Києва .

Згідно з п. 1.2 Договору, він укладений на виконання вимог договору про участь в будівництві монолітного житлового будинку в 20-му мікрорайоні житлового масиву Вигурівщина-Троєщина у Деснянському районі м. Києва від 18.02.2015 № 18/02-2015, який був укладений між товариством з обмеженою відповідальністю «Фіаніт» та товариством з обмеженою відповідальністю «Моноліт Плюс».

В абз. 2 п. 1.2 Договору сторони погодили, що сторона 2 діє на підставі договору доручення від 31.07.2014 та договору доручення від 31.03.2014, укладених з товариством з обмеженою відповідальністю «Фіаніт» (ідентифікаційний код 32377750), якими ТОВ «Житлоекономія» передано права та функції замовника (забудовника) щодо проектування, будівництва та введення в експлуатацію житлових будинків № 1, 2, 3, 5 20-го мікрорайону житлового масиву «Вигурівщина-Троєщина» у Деснянському районі міста Києва, а також передано обов`язок сплати необхідних орендних платежів за земельну ділянку.

Сторони домовились, що сплата компенсації витрат, які будуть понесені стороною 1 на сплату орендної плати за користування земельною ділянкою, що зазначена в п. 1.1 цього договору, в період часу з 01.11.2015 до закінчення строку дії договору оренди земельної ділянки, здійснюється стороною 2 пропорційно площі ділянки, яка нею використовується, орієнтовною площею 0,9062 га, в безготівковому порядку, шляхом перерахування на рахунок сторони 1 в 5 (п`яти) денний строк з моменту отримання відповідної вимоги (рахунка) разом з нарахованим податком на додану вартість (4.3. Договору).

Відповідно до п. 8.1 Договору, строк дії договору встановлений з моменту його підписання та до виконання сторонами своїх зобов`язань.

Договором є домовленість сторін двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Договору як юридичному факту властиві такі ознаки:

- в договорі виявляється воля не однієї особи, а двох чи кількох, причому волевиявлення учасників за своїм змістом мають збігатися і відповідати одне одному;

- договір - це така спільна дія осіб, яка спрямована на досягнення певних цивільно-правових наслідків: встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Основною особливістю цивільних правовідносин є те, що вони засновані на рівності, автономії волі, майновій і організаційній відокремленості її суб`єктів. У зв`язку з цим однією із засад цивільного законодавства є свобода договору (ст. 3 ЦК України), суть якої розкрита у ст. 627 ЦК України і полягає у тому, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Отже, свобода договору є багатоаспектним поняттям, яке включає в себе різні прояви: прийняття власного рішення про вступ у договірні відносини, самостійний вибір того, з ким буде вступати у правовідносини, визначення умов договору тощо. Одним і проявів свободи договору є не лише вільне укладення договору, а й розірвання та зміна його умов за їх згодою.

Отже, розірвання договору є правом сторони, яке є елементом прояву свободи договору як однієї із засад цивільного законодавства.

Водночас, відповідно до ст. 651 Цивільного кодексу України, договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Доведення вказаних обставин, в силу ст. 74 ГПК України, покладається на позивача як на особу, яка ініціює розірвання договору.

Позивач на надав доказів істотного порушення договору відповідачем, не навів інших випадків, встановлених договором або законом.

Також введення об`єкту в експлуатацію та передача його на баланс третій особі не є істотною зміною обставин, яка, відповідно до ст. 652 ЦК України, також може бути підставою для розірвання договору за рішенням суду.

В розумінні ст. 652 Цивільного кодексу України зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Враховуючи наведене, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 248 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Моноліт плюс» до товариства з обмеженою відповідальністю «Житлоекономія».

Покласти судові витрати на товариство з обмеженою відповідальністю «Моноліт плюс».

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана в порядку, передбаченому підпунктом 17.5 пункту 17 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України».

Повний текст рішення складено 08.08.2019

Суддя С. А. Ковтун