ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.08.2019м. ДніпроСправа № 904/2490/19

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Камші Н.М. за участю секретаря судового засідання Полевичек Д.А.

за позовом ОСОБА_1 , м. Дніпро

до Державного підприємства "ДНІПРОВСЬКИЙ ЕЛЕКТРОВОЗОБУДІВНИЙ ЗАВОД" (49068, м. Дніпро, вул. Орбітальна, буд.13, )

про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за період з 19.09.2018р. по 12.06.2019р. у сумі 97 509,99 грн.

Представники:

від позивача: Волкова Л.І.

від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

12.06.19р. громадянка ОСОБА_1 , м. Дніпро (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулася до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою про стягнення з Державного підприємства "ДНІПРОВСЬКИЙ ЕЛЕКТРОВОЗОБУДІВНИЙ ЗАВОД" (49068, м. Дніпро, вул. Орбітальна, буд.13, ) (далі - ДП "ДНІПРОВСЬКИЙ ЕЛЕКТРОВОЗОБУДІВНИЙ ЗАВОД", відповідач) заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за період з 19.09.2018р. по 12.06.2019р. у сумі 97 509,99 грн., а також суми сплаченого судового збору в розмірі 1921,00 грн.

Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що у день звільнення не отримав остаточного розрахунку, що є порушенням ст. 116 КЗпП України.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 13.06.2019р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 09.07.2019р. з викликом сторін.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 09.07.2019р. відкладено розгляд справи по суті на 13.08.2019р. на 10:30год., зобов`язано відповідача виконати вимоги ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 13.06.19р. та надати копію заяви-розрахунку, поданого до ФСС щодо виплат лікарняних позивачу, докази надходження грошових коштів від ФСС на рахунок відповідача.

09.07.2019р. до господарського суду від відповідача надійшов лист № 09-07-19/1 від 09.07.2019р. з додатками (довідкою про доходи № 350 від 08.07.2019р. гр. ОСОБА_1 та довідкою про середньоденну заробітну плату позивача).

12.08.2019р. до господарського суду від відповідача надійшов лист № 611 від 12.08.2019р. (з додатками) на виконання вимог ухвал господарського суду Дніпропетровської області від 13.06.2019р. та від 09.07.2019р.

13.08.19р. позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог № б/н від 13.08.2019р., в якій просить стягнути з відповідача середній заробіток за період з 19.09.2018р. по 30.07.2019р. у сумі 111 520,50грн. та судовий збір у розмірі 1921,00грн.

Враховуючи, що уточнення позовних вимог позивачем подано до господарського суду вже після початку першого судового засідання, згідно п. 2 ч. 2 ст. 46 ГПК України, господарський суд не приймає їх до розгляду.

Розглядаються позовні вимоги заявлені позивачем в позовній заяві від 12.06.2019р.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату та час засідання повідомлений належним чином - 16.07.2019р., що підтверджується поштовим повідомленням (а.с. 45).

При розгляді справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

В порядку ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 13.08.2019р. оголошені вступна та резолютивна частини судового рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відносно відповідача господарським судом Дніпропетровської області 26.12.18р. порушено провадження у справі № 910/3406/18 про банкрутство, на час подання позивачем позову провадження перебувало на стадії розпорядження майном.

Згідно з частиною четвертою статті 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про стягнення заробітної плати. Аналогічні положення містяться в пункті 8 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 20.06.2019р.:

- касаційну скаргу розпорядника майна Державного підприємства "Дніпровський електровозобудівний завод" Литвина Руслана Олександровича залишено без задоволення;

- касаційну скаргу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України задоволено частково;

- постанову Центрального апеляційного господарського суду від 11.04.2019 та ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 26.12.2018 у справі № 910/3406/18 скасовано;

- прийнято у справі №910/3406/18 нове рішення: "Провадження у справі про банкрутство №910/3406/18 Державного підприємства "Дніпровський електровозобудівний завод" (49068, місто Дніпро, вулиця Орбітальна, 13, ) закрити".

Як вбачається з матеріалів справ, позивач з 08.06.2018р. по 18.09.2018р. перебувала у трудових відносинах з відповідачем - ДП "Дніпровський електровозобудівний завод", що підтверджується копією трудової книжки, поданою позивачем.

18.09.2018р. позивача звільнено із займаної посади наказом № 156 на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України, за згодою сторін.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в день звільнення, всупереч вимогам ст. 116 КЗпП України, відповідач не провів повного розрахунку з позивачем.

Відповідно до частини першої статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належним чином оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, визначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

За змістом статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, якщо спір вирішено на користь працівника.

Конституційний Суд України в рішенні від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень статті 233 КЗпП України у взаємозв`язку з положеннями статей 117, 237-1 цього Кодексу роз`яснив, що згідно зі статтею 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про проведення розрахунку. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Аналіз наведених норм матеріального права з урахуванням висновків, викладених у Рішенні Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012, дає підстави вважати, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, які належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку.

Відповідно до ст. 22 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві та професійним захворюванням, виплачується Фондом застрахованим особам починаючи з шостого дня непрацездатності за весь період до відновлення працездатності або до встановлення медико-соціальною експертною комісією (далі - МСЕК) інвалідності (встановлення іншої групи, підтвердження раніше встановленої групи інвалідності) незалежно від звільнення, припинення підприємницької або іншої діяльності застрахованої особи в період втрати працездатності, у порядку та розмірах, встановлених законодавством.

Оплата перших п`яти днів тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві, здійснюється за рахунок коштів роботодавця у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Статтею 34 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" фінансування страхувальників для надання матеріального забезпечення застрахованим особам здійснюється робочими органами Фонду в порядку, встановленому правлінням Фонду. Підставою для фінансування страхувальників робочими органами Фонду є оформлена за встановленим зразком заява-розрахунок, що містить інформацію про нараховані застрахованим особам суми матеріального забезпечення за їх видами.

Робочі органи Фонду здійснюють фінансування страхувальників протягом десяти робочих днів після надходження заяви.

Як зазначив позивач, при звільненні з роботи з нею не було проведено остаточного розрахунку, а саме не виплачено заборгованість у розмірі 3 106,59 грн., яку нараховано згідно лікарняного листа.

Слід зазначити, що відповідно до постанови Верховного Суду України № 6-76цс14 від 02.07.2014р. передбачений частиною першою статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

У зв`язку з тим, що позивачеві не було виплачено належну допомогу по тимчасовій непрацездатності внаслідок захворювання за вересень 2018р., господарський суд вважає зазначені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають стягненню, адже доказів погашення зазначеної заборгованості сторонами до матеріалів справи не надано.

Стосовно стягнення середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні, господарський суд зазначає наступне.

В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (ст. 117 КЗпП України).

Установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

До матеріалів справи долучено довідку відповідача №351 від 08.07.19р. за підписами в.о. головного бухгалтера та бухгалтера, з якої вбачається, що середній одноденний заробіток позивача становить - 518,70 грн.

При визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. N 100 (з наступними змінами і доповненнями). Цей нормативний акт не застосовується лише тоді, коли середня заробітна плата визначається для відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я, та призначення пенсії.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши розрахунок позивача по нарахованому середньому заробітку за період з 19.09.2018р. по 12.06.2019р. у розмірі 94 403,40грн. (182 дн. х 518,70грн.), господарський суд вважає його обґрунтованим, у зв`язку з чим, заявлені позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні за період з 19.09.2018р. по 12.06.2019р. в розмірі 94 403,40 грн. підлягають задоволенню та стягненню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України сплату судових витрат у сумі 1 921,00грн. слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 47, 115-117, 238 КЗпП України, ст.ст. 20, 129, 194, 237, 238, 240, 241, 256 Господарського процесуального кодексу України, ст.10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Державного підприємства "ДНІПРОВСЬКИЙ ЕЛЕКТРОВОЗОБУДІВНИЙ ЗАВОД" (49068, м. Дніпро, вул. Орбітальна, 13; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) заборгованість по заробітній платі у розмірі 3 106 (три тисячі сто шість) грн. 59 коп.

Стягнути з Державного підприємства "ДНІПРОВСЬКИЙ ЕЛЕКТРОВОЗОБУДІВНИЙ ЗАВОД" (49068, м. Дніпро, вул. Орбітальна, 13; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні суму за період з 19.09.2018р. по 12.06.19р. у розмірі 94 403 (дев`яносто чотири тисячі чотириста три) грн. 40 коп.

Стягнути з Державного підприємства "ДНІПРОВСЬКИЙ ЕЛЕКТРОВОЗОБУДІВНИЙ ЗАВОД" (49068, м. Дніпро, вул. Орбітальна, 13; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) 1921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну) грн. 00 коп. - витрат по сплаті судового збору.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у відповідності до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 19.08.2019р.

Суддя Н.М. Камша