РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

25.07.2019Справа № 910/5851/19

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАТРОН ІНВЕСТ"

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "РІЕЛТ ПРАЙМ"

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "АВАНГАРД ІНВЕСТ"

3. Державного реєстратора приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Котюк Ірини Володимирівни

4. Державного реєстратора Комунального підприємства "Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу" м. Києва Прошкіна Олександра Васильовича

про визнання недійсним договору, визнання незаконним та скасування рішень і дій державних реєстраторів

Суддя Котков О.В.

Секретар судового засідання Кошляк М.І.

Представники учасників справи:

від позивача не з`явились;

від відповідача-1 Романюк І.М. (адвокат);

від відповідача-2 Михайлова В.В. (адвокат);

від відповідача-3 не з`явились;

від відповідача-4 не з`явились.

Вільний слухач ОСОБА_1

В судовому засіданні 25.07.2019 року, відповідно до положень ст.ст. 233, 240 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення, повідомлено представників позивача та відповідача, що повне рішення буде складено 06.08.2019р.

СУТЬ СПОРУ:

06 травня 2019 року до Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАТРОН ІНВЕСТ" (позивач) надійшла позовна заява б/н б/д до Товариства з обмеженою відповідальністю "РІЕЛТ ПРАЙМ" (відповідач-1), Товариства з обмеженою відповідальністю "АВАНГАРД ІНВЕСТ" (відповідач-2), Державного реєстратора приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Котюк Ірини Володимирівни (відповідач-3), Державного реєстратора Комунального підприємства "Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу" м. Києва Прошкіна Олександра Васильовича (відповідач-4), в якій викладені позовні вимоги, щоб в судовому порядку:

- визнати незаконними та скасувати рішення державного реєстратора Прошкіна Олександра Васильовича, Комунальне підприємство "Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу" м. Київ, індексний номер: 44488753, щодо внесення змін в розмір загальної площі об`єкта нерухомого майна № 00, відповідно до якої загальну площу 7787,8 кв.м безпідставно змінено на загальну площу 9606,4 кв.м.;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна, серія та номер: 878, видавник: Котюк І.В. приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу, м. Київ, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "РІЕЛТ ПРАЙМ" і Товариством з обмеженою відповідальністю "АВАНГАРД ІНВЕСТ";

- визнати недійсним рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 44517302 від 10.12.2018 16:41:04 та скасувати запис про право власності за №29358718;

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що внаслідок незаконних дій відповідачів було здійснено відчуження об`єкта нерухомого майна, а саме, офісної частини (надбудови) 5-6 поверх, загальною площею 3044,1 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, буд.21 , належного позивачу на праві власності та право користування яким встановлено договором про встановлення сервітуту права користування чужим майном від 27.07.2018 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.05.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи № 910/5851/19 здійснювати у порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 04.06.2019 року.

23.05.2019 року через відділ діловодства суду від ТОВ «АВАНГАРД ІНВЕСТ» (відповідач-2) надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач-2 проти позовних вимог заперечив посилаючись на те, що укладаючи договір купівлі-продажу торгівельно-офісного центру ТОВ «АВАНГАРД ІНВЕСТ» діяло як добросовісний набувач індивідуально-визначеного майна, а укладання такої угоди не порушувало жодних прав третіх осіб. Крім того, відповідач-2 зазначає, що Міністерством юстиції України встановлено та підтверджено факти незаконної реєстрації за ТОВ «ПАТРОН ІНВЕСТ» права власності на 5-й та 6-й поверхи торгівельно-офісного центру як окремий об`єкт нерухомого майна та виключено відповідні відомості з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. На даний час вказаний наказ Міністерства юстиції України є чинним, а отже обов`язковим для всіх суб`єктів яких він стосується. Таким чином, вищевикладені обставини у повному обсязі спростовують доводи ТОВ «ПАТРОН ІНВЕСТ», що він є законним власником 5-го та 6-го поверхів торгівельно-офісного центру. Також, відповідач-2 у своєму відзиві вказує на те, що у зв`язку із виключенням з державного реєстру відомостей про реєстрацію за позивачем права власності на об`єкту нерухомого майна індексний № 000 (5-й та 6-й поверхи торгівельно-офісного центру), останній не є власником вказаного майна. За таких обставин, жодні майнові права позивача, у зв`язку із укладанням відповідачем-1 та відповідачем-2 оспорюваного ним договору, а також прийняття державними реєстраторами на його підставі рішень щодо об`єкту нерухомого мана з реєстраційним № 00 (торгівельно-офісний центр), порушені не були, а тому у ТОВ «ПАТРОН ІНВЕСТ» наразі відсутні жодні правові підстави для звернення до суду із заявленими позовними вимогами.

27.05.2019 року через відділ діловодства суду від ТОВ «РІЕЛТ ПРАЙМ» (відповідач-1) надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач-1 проти позовних вимог заперечив посилаючись на те, що станом на 10 грудня 2018 року за ТОВ «РІЕЛТ ПРАЙМ» було зареєстровано право власності на об`єкт нерухомого майна реєстраційний номер 00 - торгівельно-офісний центр (літ. «Г»), який знаходиться за адресою: м . Київ, вул. Дегтярівська, буд . 21, загальною площею 9606,4 кв.м., останній мав всі права власника, в тому числі право розпоряджатися вказаним об`єктом на підставі спірного договору купівлі-продажу. Окрім того, відповідач-1 вказує, що будь-яких дій щодо об`єкту нерухомого майна, щодо якого в Державному реєстрі прав відкрито окремий розділ з реєстраційним номером 000 та на який посилається позивач у своєму позові, ні ТОВ «РІЕЛТ ПРАЙМ», ні жодним іншим з відповідачів, не вчинялося. Також, відповідач-1 вказує на те, що перша позовна вимога позивача про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора Прошкіна О.В. підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, що зумовлює необхідність закриття провадження в цій частині позовних вимог ТОВ «ПАТРОН ІНВЕСТ» у даній справі.

03.06.2019 року через відділ діловодства суду від позивача надійшли відповіді на відзив відповідачів-1, 2, в яких позивач заперечив стосовно доводів відповідачів-1, 2 та зазначив, що викладені у відзивах на позовну заяву доводи не спростовують пояснення позивача та не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

03.06.2019 року через відділ діловодства суду від ТОВ «РІЕЛТ ПРАЙМ» (відповідач-1) надійшло клопотання про закриття провадження у справі в частині позовних вимог до відповідача-4, оскільки спір в частині позовних вимог до відповідача-4 не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, а підпадає під юрисдикцію адміністративних судів.

04.06.2019 року через відділ діловодства суду від відповідача-3 надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач-3 проти позовних вимог заперечив посилаючись на їх необґрунтованість та недоведеність, з огляду на те, що вчинення нотаріальної дії - посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна здійснено із дотриманням вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

04.06.2019 року через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог. Вказана заява не прийнята судом до розгляду, з підстав того, що до заяви не додано доказів направлення її копії іншим учасникам справи.

Крім того, 04.06.2019 року через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про витребування доказів (уточнене).

Також, 04.06.2019 року через відділ діловодства суду від позивача надійшли заяви про залучення ТОВ "Офіс Лайн" та Компанії "Лендмакс Трейдінг ЛТД" до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

В підготовчому засіданні 04.06.2019 року судом було розглянуте клопотання про закриття провадження у справі в частині позовних вимог до відповідача-4. Вказане клопотання було відхилено, про що судом постановлено протокольну ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання 04.06.2019 року, з огляду на наступне.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

За приписами ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Згідно з правилами визначення юрисдикції адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; спори між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень.

Так, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

При цьому, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин. Спір є приватноправовим також у тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Отже, помилковим є поширення юрисдикції адміністративних судів на всі спори, стороною яких є суб`єкт владних повноважень, оскільки при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і господарських справ недостатньо застосовувати виключно формальний критерій - визначення суб`єктного складу спірних правовідносин (участь у них суб`єкта владних повноважень), тоді як визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на предметну юрисдикцію та характер правовідносин, доводи відповідача-1 про неналежність цього спору до юрисдикції господарського суду є помилковими, отже підстави для закриття провадження у справі відсутні.

Суд відмічає, що в підготовчому засіданні 04.06.2019 року було розглянуте клопотання про витребування доказів (уточнене) ТОВ «ПАТРОН ІНВЕСТ». Вказане клопотання відхилене як безпідставне, про що судом постановлено протокольну ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання 04.06.2019 року.

Відхиляючи наведене клопотання, суд виходив з того, що відповідно до ст.ст. 80, 81 Господарського процесуального кодексу України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

У клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу; 5) причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання.

Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Втім, до поданого клопотання не надано доказів на підтвердження вжиття заходів для отримання цих доказів самостійно, як і не надано доказів на підтвердження причини неможливості самостійного отримання цих доказів, а для повного та об`єктивного розгляду справи № 910/5851/19 у суду відсутня необхідність витребовувати зазначені у вказаному клопотанні документи, суд дійшов висновку, що клопотання ТОВ «ПАТРОН ІНВЕСТ» про витребування доказів задоволенню не підлягають.

В підготовчому засіданні 04.06.2019 року судом оголошувалася перерва.

07.06.2019 року через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог. Вказана заява прийнята судом до розгляду, оскільки подана з дотриманням вимог встановлених Господарським процесуальним кодексом України для подання відповідних заяв.

В підготовчому засіданні 11.06.2019 року були розглянуті заяви ТОВ «ПАТРОН ІНВЕСТ» про залучення ТОВ "Офіс Лайн" та Компанії "Лендмакс Трейдінг ЛТД" до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. Вказані заяви відхилені як безпідставні, про що судом постановлено протокольну ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання 11.06.2019 року.

Згідно положень ст. 50 Господарського процесуального кодексу України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

Якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

Слід зазначити, що метою участі третіх осіб у справі є обстоювання ними власних прав і законних інтересів, на які може справити вплив рішення чи ухвала суду.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, виступає в процесі на боці тієї сторони, з якою в неї існують певні правові відносини.

Залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору до участі у справі вирішується господарським судом з урахуванням того, чи є у цієї особи юридичний інтерес до даної справи.

Що ж до наявності юридичного інтересу у третьої особи, то у вирішенні відповідного питання суд має з`ясовувати, чи буде у зв`язку з прийняттям судового рішення з даної справи таку особу наділено новими правами чи покладено на неї нові обов`язки, або змінено її наявні права та/або обов`язки, або позбавлено певних прав та/або обов`язків у майбутньому.

Про залучення третіх осіб до участі у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, на які права чи обов`язки такої особи та яким чином може вплинути рішення суду у справі (частина 4 статті 50 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову в залученні ТОВ "Офіс Лайн" та Компанії "Лендмакс Трейдінг ЛТД" в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, з мотивів не доведення заявником, що рішення у даній справі може вплинути на права або обов`язки вищезазначених осіб щодо однієї з сторін.

За ч. 4 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України ухвали суду, які оформлюються окремим документом, постановляються в нарадчій кімнаті, інші ухвали суд може постановити, не виходячи до нарадчої кімнати.

В підготовчому засіданні 11.06.2019 року судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження, яка занесена до протоколу судового засідання, та призначено справу № 910/5851/19 до судового розгляду по суті на 18.06.2019 року.

14.06.2019 року через відділ діловодства суду від ТОВ «РІЕЛТ ПРАЙМ» (відповідач-1) та ТОВ «АВАНГАРД ІНВЕСТ» (відповідач-2) надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідачі-1, 2 проти доводів позивача, викладені у відповіді на відзив жодним чином не спростовують доводів відповідачів-1, 2, що були викладені у відповідних відзивах на позовну заяву.

18.06.2019 року через відділ діловодства суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАТРОН ІНВЕСТ" надійшла заява б/н від 18.06.2019 року "Про відвід".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.06.2019 року визнано відвід судді Коткова О.В. від розгляду справи № 910/5851/19 необґрунтованим, зупинено провадження у справі № 910/5851/19 до вирішення питання про відвід судді Коткова О.В., заяву б/н від 18.06.2019 року "Про відвід" представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАТРОН ІНВЕСТ" від розгляду справи № 910/5851/19 передано для визначення судді в порядку, встановленому частиною першою статті 32 Господарського процесуального кодексу України.

За наслідками проведення автоматизованого розподілу судової справи між суддями заяву про відвід судді Коткова О.В. від розгляду справи № 910/5851/19 передано на розгляд судді Чеберяку П.П.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.06.2019 року (суддя Чеберяк П.П.) у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАТРОН ІНВЕСТ" про відвід судді Коткова О.В. від розгляду справи № 910/5851/19 відмовлено.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.07.2019 року поновлено провадження у справі та призначено розгляд справи на 25.07.2019 року.

24.07.2019 року через відділ діловодства суду від позивача надійшли додаткові пояснення по суті спору.

В судовому засіданні 25.07.2019 року представники відповідачів-1, 2 проти задоволення позову заперечили та просили відмовити в задоволені позову в повному обсязі, з підстав викладених у відзивах на позовну заяву.

Представники позивача та відповідачів-3, 4 в судове засідання 25.07.2019 року не з`явилися.

При цьому, 24.07.2019 року через відділ діловодства суду позивач подав клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з неможливістю забезпечити явку представника позивача в судове засідання.

Відхиляючи наведене клопотання, суд виходив з наступного.

Відповідно до положень частини першої статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд зазначає, що у відповідних випадках неможливості явки в судове засідання представника учасника справи (з причин, пов`язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні тощо) такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно ст.ст. 56, 60, 61 Господарського процесуального кодексу України з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов`язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (ст.ст.74-78 ГПК України).

Отже, позивач не позбавлений можливості залучити іншого представника у судове засідання 25.07.2019 року, а доказів неможливості розгляду спору без участі представника позивача матеріали справи не містять.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 10.07.2018 року у справі № 927/1091/17.

Крім того, судом також врахований висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду від 04.09.2018 року у справі № 915/593/17, згідно з яким, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні, а неявка у судове засідання однієї із сторін, належним чином повідомленої про час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи у судовому засіданні.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників відповідачів-1, 2, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Як зазначає позивач у своїй позовній заяві, він був власником 5-го та 6-го поверхів торгівельно-офісного центру (площею 3044,1 кв.м.), про що свідчив відповідний запис в окремому розділі Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з реєстраційним № 000. В зв`язку з цим, як стверджує позивач, державний реєстратор Прошкін О.В. на підставі заяви ТОВ «РІЕЛТ ПРАЙМ» (на момент подання заяви власник будівлі) не мав права вносити зміни щодо збільшення площі будівлі з 7787,8 кв.м. до 9606,4 кв.м. та змінювати назву об`єкту нерухомого майна на «торгівельно-офісний центр», щодо якого в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень було відкрито інший розділ, з реєстраційним № 00.

У зв`язку із цим позивач вважає, що ТОВ «РІЕЛТ ПРАЙМ» не мав права відчужувати торгівельно-офісний центр загальною площею 9606,4 кв.м. на користь ТОВ «АВАНГАРД ІНВЕСТ», оскільки право власності на частину торгівельно-офісного центру (5-й та 6-й поверхи) належало йому і, відповідно, відчуження вказаного об`єкту було здійснено без його волі.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Окрім того, позивач просить суд визнати недійсним та скасувати рішення державного реєстратора Прошкіна Олександра Васильовича, Комунальне підприємство «Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу» м. Київ, індексний номер: 44488735 від 07.12.2018р., щодо внесення змін в розмір загальної площі об`єкта нерухомого майна № 00, відповідно до якого загальну площу 7787,8 кв.м. безпідставно змінено на загальну площу 9606,4 кв.м., а назву об`єкту «нежилий будинок» змінено на «торгівельно-офісний центр»; визнати недійсним рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 44517302 від 10.12.2018 16:41:04 та скасувати запис про право власності за № 29358718.

В свою чергу, відповідач - 1 та відповідач - 2 проти позовних вимог заперечували посилаючись на те, що відповідач- 1 мав всі права власника, в тому числі право розпоряджатися вказаним об`єктом на підставі спірного договору купівлі-продажу, а відповідач-2 діяв як добросовісний набувач індивідуально-визначеного майна, а укладання такої угоди не порушувало жодних прав третіх осіб.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Захист цивільних прав - це передбаченні законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Звертаючись до суду, позивач самостійно обирає спосіб захисту, передбачений ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Норми ст. 16 Цивільного кодексу України кореспондуються з положеннями ст. 20 Господарського кодексу України, якими визначено, що права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності права; визнання недійсними господарських угод; відновлення становища; припинення дій; присудження до виконання обов`язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних і оперативно-господарських санкцій; установлення, зміни та припинення господарських правовідносин.

Щодо порушеного права господарський суд зазначає, що таким слід розуміти такий стан суб`єктивного права, при якому воно зазнавало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок якого суб`єктивне право уповноваженої особи зазнало зменшення або ліквідації як такого. Порушення права пов`язане з позбавленням його носія можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Отже, способи захисту за своїм призначенням можуть вважатися визначеним законом механізмом матеріально-правових засобів здійснення охорони цивільних прав та інтересів, що приводиться в дію за рішенням суду у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. При цьому, метою застосування певного способу захисту є усунення невизначеності у взаємовідносинах суб`єктів, створення необхідних умов для реалізації права й запобігання дій зі сторони третіх осіб, які перешкоджають його здійсненню.

В п. 3 ст. 3 Цивільного кодексу України закріплено принцип свободи договору, який передбачає право суб`єкта цивільного права на укладення договору, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони договору мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами.

Особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд (ч. 1 ст. 12 Цивільного кодексу України).

Частиною 7 ст. 179 Господарського кодексу України передбачено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 Цивільного кодексу України).

Свобода договору означає право громадян або юридичних осіб, та інших суб`єктів цивільного права вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості, наданій сторонам, визначати умови такого договору. укладати не лише ті договори, які передбачені нормами чинного цивільного законодавства, а й ті, які законом не передбачені, але в такому разі - не повинні суперечити законодавству. Також принцип свободи договору полягає в можливості особи вільно обирати контрагента.

Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею ст. 180 Господарського кодексу України унормовано, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом статті 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити Цивільному Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

За приписом статті 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

З урахуванням викладеного, недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб`єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.

Відповідно до положень абз. 5 п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" № 9 від 06.11.2009 року відповідно до статей 215 та 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Пунктом 2.1. постанови № 11 від 29.05.2013 року Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" визначено, що вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків.

За змістом п. 2.9. постанови № 11 від 29.05.2013 року Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" відповідність чи невідповідність правочину вимогам закону має оцінюватися господарським судом стосовно законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Одночасно, за змістом п. 2.5.2. вказаної постанови Пленуму Вищого господарського суду України необхідно з урахуванням приписів ст. 215 Цивільного кодексу України та ст. 207 Господарського кодексу України розмежовувати види недійсності правочинів, а саме: нікчемні правочини, недійсність яких встановлена законом (наприклад, ч. 1 ст. 220, ч. 2 ст. 228 Цивільного кодексу України, ч. 2 ст. 207 Господарського кодексу України), і оспорювані, які можуть бути визнані недійсними лише в судовому порядку за позовом однієї з сторін, іншої заінтересованої особи, прокурора.

Відповідно до ст. 207 Господарського кодексу України недійсною може бути визнано також нікчемну умову господарського зобов`язання, яка самостійно або в поєднанні з іншими умовами зобов`язання порушує права та законні інтереси другої сторони або третіх осіб. Нікчемними визнаються, зокрема, такі умови типових договорів і договорів приєднання, що виключають або обмежують відповідальність виробника продукції, виконавця робіт (послуг) або взагалі не покладають на зобов`язану сторону певних обов`язків.

За таких обставин, приймаючи до уваги положення Цивільного кодексу України та Господарського процесуального кодексу України, позивачем при зверненні до суду з вимогами про визнання договору недійсним повинно бути доведено наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угод недійсними.

Виходячи з аналізу вищенаведених норм чинного законодавства, обов`язковими умовами визнання договору недійсним є наявність у позивача певного суб`єктивного права (охоронюваного інтересу) - об`єкту судового захисту, порушення у зв`язку з укладенням відповідного договору таких прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі, та належність обраного способу судового захисту. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у господарського суду немає правових підстав для задоволення позову.

Судом встановлено, що 02.11.2004 року між ТОВ «ОФІС ЛАЙН» та ВАТ «ВіЕйБі Банк» укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Каплуном Ю.В. та зареєстрований в реєстрі за № 7551, предметом іпотеки за яким було нежитлове приміщення літера «Г», що розташоване по вул. Дегтярівській, буд. 21 , загальною площею 7787,80 кв.м. Нерухоме майно передається в іпотеку разом з усіма його при належностями.

Іпотечний договір був укладений для забезпечення виконання ТОВ «ОФІС ЛАЙН» грошових зобов`язань перед ВАТ «ВіЕйБі» Банк» за кредитним договором № 155 від 02.11.2004 року.

Після передачі спірного нерухомого майна в іпотеку, ТОВ «ОФІС ЛАЙН» було проведено реконструкцію предмету іпотеки, яка передбачала зокрема переобладнання 5-го технічного поверху в офісне приміщення та надбудови 6-го поверху для розташування офісних приміщень.

За наслідками проведеної ТОВ «ОФІС ЛАЙН» реконструкції 12.12.2011 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві зареєстровано декларацію за № КВ 5 про готовність об`єкта до експлуатації «Реконструкція адмінкорпусу та майнового комплексу під торгівельно-офісний центр на вул. Дегтярівській, буд. 21 у Шевченківському районі міста Києва, категорія складності - третя».

Зі змісту декларації вбачається, що було проведено реконструкцію всього нежилого будинку-адмінкорпусу літера «Г» на вул. Дегтярівській, 21 у місті Києві , який є предметом іпотеки, внаслідок чого збільшилась його площа до 9 606,4 кв.м. та було змінено призначення предмету іпотеки під торгівельно-офісний центр.

Також, 20.12.2013 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ТОВ «ФК «КАЛІПСО ФІНАНС» укладено договір про відступлення прав за Іпотечним договором, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Каплуном Ю.В. та зареєстрований в реєстрі за № 15146. Відповідні зміни були зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Таким чином, ТОВ «ФК «КАЛІПСО ФІНАНС» стало правонаступником всіх прав ПАТ «ВіЕйБі Банк» у правовідносинах по кредитному договору та Іпотечному договору з ТОВ «ОФІС ЛАЙН».

Як вбачається зі змісту укладених договорів факторингу та відступлення прав вимоги за іпотечним договором кінцевий термін повернення ТОВ «ОФІС ЛАЙН» кредитних коштів сплив 31.10.2014 року.

Статтею 38 Закону України «Про іпотеку» передбачено, якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов`язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків.

У зв`язку з цим, 09.08.2018 року на адресу ТОВ «ОФІС ЛАЙН» було направлено повідомлення про продаж предмета іпотеки третій особі.

Як вбачається із матеріалів справи, 05.12.2018 року між ТОВ «РІЕЛТ ПРАЙМ», як покупцем, та ТОВ «ФК «КАЛІПСО ФІНАНС», як іпотекодержателем, укладено договір купівлі-продажу предмета іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Марцинкевичем Л.А., за реєстровим № 490.

Відповідно до п. 1.1. договору іпотеки, продавець, відповідно до умов Іпотечного договору, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Каплуном Ю.В. 02 листопада 2004 року за реєстровим № 7551 з усіма подальшими додатковими угодами, а саме: додатковий договір до Іпотечного договору, посвідчений Каплуном Ю.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу від 12 червня 2007 року за реєстровим № 5158, договір про внесення змін до іпотечного договору, посвідчений Копійкою В.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу від 04 вересня 2008 року за реєстровим № 11419, договір про внесення змін до іпотечного договору, посвідчений Каплуном Ю.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу від 20 липня 2009 року за реєстровим № 9445, також на підставі договору відступлення прав за іпотечним договором, посвідчений Каплуном Ю.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу від 20 грудня 2013 року за реєстровим № 15146, передає у власність покупцеві предмет іпотеки, а покупець приймає це майно та зобов`язується сплатити за нього грошову суму (ціна продажу предмета іпотеки) відповідно до умов, визначених у цьому договорі.

Предмет іпотеки являє собою нерухоме майно: нежилий будинок - адмінкорпусу (літ. Г), загальною площею 7787,80 кв.м., що знаходиться за адресою: місто Київ , вулиця Дегтярівська, будинок № 21 (двадцять один). Нерухоме майно передано в іпотеку разом з усіма його приналежностями.

Згідно п. 1.2. договору іпотеки, право власності на нерухоме майно належить ТОВ «ОФІС ЛАЙН», , місцезнаходження: 04119, м. Київ, вулиця Дегтярівська, будинок 21, на підставі свідоцтва НБ №010007616, виданого 02 вересня 2003 року Головним управлінням комунальної власності м. Києва Київської міської державної адміністрації та зареєстроване у Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна в реєстровій книзі за реєстровим № 446-з. Право власності в Державному реєстрі речових прав на Нерухоме майно зареєстровано державним реєстратором департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Микитенко Оленою Віталіївною 18 липня 2017 року, номер запису про право власності: 21445126, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00.

06 грудня 2018 року державний реєстратор приватний нотаріус Марцинкевич Л.А. зареєстрував у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень право власності ТОВ «РІЕЛТ ПРАЙМ» на вказане нерухоме майно, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 148273500 від 06.12.2018 року.

Як слідує з матеріалів справи, 07.12.2018 року між ТОВ «РІЕЛТ ПРАЙМ» та ТОВ «ТЕХІВЕНТАРИЗАЦІЯ» укладено договір про надання послуг № 501 (НЖ-2018) на проведення технічної інвентаризації та технічного обстеження нерухомого майна. За домовленістю сторін технічна інвентаризація проводилась з метою визначення фактичної площі та складу об`єкту нерухомого майна, обстеження та оцінки технічного стану об`єкту нерухомого майна з виготовленням технічного паспорту, довідки про показники об`єкту нерухомого майна та технічного звіту.

На виконання умов договору було обстежено основні конструктивні елементи будівлі: фундаменти, стіни, перегородки, надпідвальні, міжповерхові перекриття, підлоги, вікна, двері, внутрішнє і зовнішнє опорядження, системи опалення, вентиляції, водопровідно-каналізаційне обладнання, ліфти, проведені зовнішні та внутрішні обміри будівлі. Після виконання креслень поверхів та підрахунку загальної площі об`єкту нерухомого майна та на підставі виконаного обстеження, було встановлено, що нежилий будинок - адмінкорпус (літ. Г) було реконструйовано. В результаті проведеної реконструкції частину підвалу, що існував, було реконструйовано з влаштуванням додаткових технічних приміщень для розташування загальнобудинкових інженерних мереж та їх обслуговування. В існуючих І-IV поверхах проведена реконструкція основних конструктивних елементів з влаштуванням торгово-офісних приміщень, вбиралень і т ін. Технічний поверх (умовно V-ий поверх ), що був розташований над ІV-им поверхом, площі приміщень (венткамери, сходові клітини, технічні приміщення для розташування загальнобудинкових інженерних мереж та їх обслуговування), були враховані до складу загальної площі будинку в якості допоміжних приміщень, реконструйовано в V-ий поверх для розташування офісних приміщень, з добудовою VІ-ого поверху для розташування офісних приміщень, та надбудовою сходових клітин для обслуговування покрівлі.

На підставі наданих ТОВ «РІЕЛТ ПРАЙМ» документів та матеріалів, ТОВ «ТЕХІНВЕНТАРИЗАЦІЯ» здійснила он-лайн перевірку в Єдиному реєстрі документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів нерухомого майна. На підставі даних вказаного реєстру Державної архітектурно-будівельної інспекції України було встановлено наявність та реєстрацію Декларації про початок будівельних робіт КВ 31, реконструкція адмінкорпусу та майнового комплексу під торговельно-офісний центр (перша черга) на вул. Дегтярівській, 21 у Шевченківському районі, ІІІ категорія складності ТОВ «ОФІС ЛАЙН», Київ, вул. Дегтярівська, 21, код 32560054 та Декларації про готовність об`єкта до експлуатації КВ 45, реконструкція адмінкорпусу та майнового комплексу під торговельно-офісний центр (перша черга) на вул. Дегтярівській, 21 у Шевченківському районі, ІІІ категорія складності ТОВ «ОФІС ЛАЙН», Київ, вул. Дегтярівська, 21, код 32560054.

За результатами проведеної технічної інвентаризації, обстеження та вивчення документів було складено та виготовлено технічний паспорт на громадську будівлю - торгівельно-офісний центр (літ. Г) вулиця Дегтярівська № 21 місто Київ. Також було виготовлено довідку про показники об`єкта нерухомого майна (згідно додатку 16 до Інструкції) з детальним описом змін загальної площі будівлі, основних характеристик та назви об`єкту, а також технічний звіт за результатами обстеження.

З виготовлених та отриманих від ТОВ «ТЕХІНВЕНТАРИЗАЦІЯ» документів було встановлено, що після реконструкції нежилий будинок складається з шести поверхів, його призначення (назву об`єкту) змінено з «нежилий будинок-адмінкорпус» на «торгівельно-офісний центр», а його площа збільшилась до 9606,4 кв.м. Також встановлено, що реконструйований торгівельно-офісний центр введено в експлуатацію відповідно до вимог чинного законодавства як цілісний реконструйований об`єкт нерухомого майна.

Пунктом 45 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2016 року № 553), встановлено, що у разі якщо в результаті реконструкції суб`єкт права не змінювався, а змінились відомості про об`єкт нерухомого майна такі відомості вносяться до Державного реєстру прав відповідно до законодавства поза процедурою державної реєстрації прав.

Судом встановлено, що колишній власник нерухомого майна ТОВ «ОФІС ЛАЙН», який провів реконструкцію будівлі, що призвело до збільшення її загальної площі, не здійснив внесення відповідних змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

При цьому, ТОВ «РІЕЛТ ПРАЙМ» на підставі отриманих від ТОВ «ТЕХІНВЕНТАРИЗАЦІЯ» технічного паспорту, довідки про показники об`єкта нерухомого майна № 501 (НЖ-2018) від 07 грудня 2018 року, даних про реєстрацію декларації про готовність об`єкта до експлуатації, звернулось до Державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу» Прошкіна Олександра Васильовича з заявою про внесення змін до даних, які містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо спірного нерухомого майна.

Державним реєстратором Комунального підприємства «Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу» Прошкіним О.В. було внесено актуальні дані про параметри будівлі, щодо якої в Державному реєстрі прав вже було відкрито розділ з реєстраційним номером об`єкту нерухомого майна 00, власник об`єкту - ТОВ «РІЕЛТ ПРАЙМ», а саме змінено назву об`єкту (призначення) на «торгівельно-офісний центр» та відображено дійсну площу після реконструкції та на момент проведення інвентаризації - 9606,4 кв.м.

Відповідні відомості внесенні та підтверджуються витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 148629517 від 07.12.2018 року.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про іпотеку» частина об`єкта нерухомого майна може бути предметом іпотеки лише після її виділення в натурі і реєстрації права власності на неї як на окремий об`єкт нерухомості, якщо інше не встановлено цим Законом. Іпотека поширюється на частину об`єкта нерухомого майна, яка не може бути виділеною в натурі і була приєднана до предмета іпотеки після укладення іпотечного договору без реєстрації права власності на неї як на окремий об`єкт нерухомості. Нерухоме майно передається в іпотеку разом з усіма його приналежностями, якщо інше не встановлено іпотечним договором.

Таким чином, з 12.12.2011 року предметом іпотеки за іпотечним договором став торгівельно-офісний центр літера «Г» на вул . Дегтярівській , буд. 21 у Шевченківському районі м. Києва, загальною площею 9606,4 кв.м., як цілісний об`єкт нерухомості без виділення в натурі його окремих часток, який пізніше набув у власність ТОВ «РІЕЛТ ПРАЙМ, на підставі договору купівлі-продажу предмета іпотеки.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Ст. 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Частиною 1 статті 316 Цивільного кодексу України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Нормами статті 317 Цивільного кодексу України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Приписами статті 331 Цивільного кодексу України передбачено, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно з ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з моменту такої реєстрації.

Матеріалами справи підтверджується, що 10.12.2018 року між ТОВ «РІЕЛТ ПРАЙМ» та ТОВ «АВАНГАРД ІНВЕСТ» укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Котюк І.В. за реєстровим № 878.

Відповідно до п. 1.1. договору купівлі-продажу продавець передає, а покупець приймає у власність наступне нерухоме майно (з усіма його приналежностями, в тому числі інженерними мережами і комунікаціями), іменоване надалі «Майно»: торгівельно-офісний центр (літ. Г), загальною площею: 9606, 4 (дев`ять тисяч шістсот шість тисяч і чотири десятих) кв.м., площа 7787,8 (сім тисяч сімсот вісімдесят сім цілих і вісім десятих) кв.м. згідно договору купівлі-продажу предмету іпотеки, посвідченого 05 грудня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Марцинкевичем Л.А., за реєстровим № 490, та 1818,6 кв.м. за рахунок збільшення загальної площі в результаті проведеної реконструкції нежитлової будівлі під торгівельно-офісний центр згідно довідки про показники об`єкта нерухомого майна № 501 (НЖ-2018) від 07.12.2018 року, виданої ТОВ «ТЕХІНВЕНТАРИЗАЦІЯ», реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00.

Згідно п. 1.2. договору купівлі-продажу зазначено, що майно належить Продавцю на праві власності на підставі Договору купівлі-продажу предмету іпотеки, посвідченого 05 грудня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Марцинкевичем Л.А., за реєстровим номером 490, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 07.12.2018 року за індексним номером 148629517.

10.12.2018 року державним реєстратором - приватним нотаріусом Котюк І.В. проведено державну реєстрацію права власності ТОВ «АВАНГАРД ІНВЕСТ» щодо об`єкта нерухомого майна за реєстраційним номером 00.

Позивач вважає, що оскільки право власності на 5-й та 6-й поверхи офісної будівлі (надбудови) загальною площею 3044,1 кв.м. за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська , 21 , належать ТОВ «ПАТРОН ІНВЕСТ», що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, та становить окремий об`єкт нерухомого майна, якому присвоєно у реєстрі окремий № 00, то дії ТОВ «РІЕЛТ ПРАЙМ» по укладенню оспорюваного договору купівлі-продажу нерухомого майна є порушенням ст. 658 ЦК України.

Відповідно до ст. 658 Цивільного кодексу України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення.

Суд відхиляє наведене твердження позивача, оскільки матеріалами справи підтверджується те, що на час укладення оспорюваного договору купівлі-продажу нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстроване право власності за ТОВ «РІЕЛТ ПРАЙМ», товариство мало повноваження власника на відчуження нерухомого майна.

Також суд зазначає, що будь-яких дій щодо об`єкту нерухомого майна, щодо якого в Державному реєстрі прав відкрито окремий розділ з реєстраційним номером 000 та на який посилається позивач у своєму позові, жодним іншим з відповідачів, не вчинялося, оскільки матеріали справи зворотного не містять.

Суд зазначає, що ТОВ «РІЕЛТ ПРАЙМ» було придбано нежитлову будівлю - адмінкорпус (літ. Г) за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 21, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 00 та саме щодо цього об`єкту нерухомого майна за заявою власника ТОВ «РІЕЛТ ПРАЙМ» державним реєстратором вносились зміни.

Позивач у своєму позові посилається на запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо свого права власності на офісну частину (надбудову) V-VI поверх, загальною площею 3044,1 кв.м., реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 000. Проте, з доданого до позовної заяви витягу з Державного реєстру прав від 20.12.2017 року вбачається, що в описі даних про вказаний об`єкт відсутні будь-які відомості про його ідентифікацію саме під «літ. Г».

Також з матеріалів справи слідує, що 05.09.2017 року державним реєстратором Микитенко Оленою Віталіївною, Департаментом з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) проведено державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) щодо реєстрації за ТОВ «ОФІС ЛАЙН» права власності на офісну частину (надбудова) V-VI поверх, загальною площею 3044,10 кв.м., за адресою м. Київ, вул . Дегтярівська, 21 (далі - надбудова) - реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 000, номер запису про право власності: 22178682, дата та час державної реєстрації 05.09.2017 16:04:42, індексний номер: 36920757 від 05.09.2017 17:16:55). Підставою для реєстрації права власності стала декларація про готовність об`єкта до експлуатації КВ 5 від 12.12.2011 року.

29.09.2017 року державним реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Клітко Валентиною Василівною проведено державну реєстрацію іпотеки на надбудову - реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 000, номер запису про іпотеку: 22605060, дата та час державної реєстрації 29.09.2017 14:34:03 (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 37351721 від 29.09.2017 17:24:48). Підставою для реєстрації іпотеки став іпотечний договір укладений між Компанією «ЛЕНДМАКС ТРЕЙДІНГ ЛТД», як іпотекодержателем, та ТОВ «ОФІС ЛАЙН», як іпотекодавцем.

29.09.2017 року державним реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Клітко Валентиною Василівною на підставі того ж договору іпотеки проведено державну реєстрацію обтяження (заборона на нерухоме майно) щодо надбудови - реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 000, номер запису про обтяження: 22604656, дата та час державної реєстрації 29.09.2017 14:24:01 (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 37351663 від 29.09.2017 17:22:35). Підставою для реєстрації обтяження став також іпотечний договір укладений між Компанією «ЛЕНДМАКС ТРЕЙДІНГ ЛТД», як іпотекодержателем, та ТОВ «ОФІС ЛАЙН», як іпотекодавцем.

07.12.2017 року державним реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Клітко Валентиною Василівною проведено державну реєстрацію за Компанією «ЛЕНДМАКС ТРЕЙДІНГ ЛТД» права власності на надбудову - реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 000, номер запису про право власності: 23806203, дата та час державної реєстрації 07.12.2017 17:14:09 (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 38593273 від 07.12.2017 17:39:15). Підставою для державної реєстрації став іпотечний договір, укладений між Компанією «ЛЕНДМАКС ТРЕЙДІНГ ЛТД» та ТОВ «ОФІС ЛАЙН» від 29.09.2017 року, копія вимоги про усунення порушень, рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення та рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку на підставі договору.

15.12.2017 року державним реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Клітко Валентиною Василівною проведено державну реєстрацію за ТОВ «ПАТРОН ІНВЕСТ» права власності на надбудову - реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 000, номер запису про право власності: 24037935, дата та час державної реєстрації 15.12.2017 16:13:20 (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 38837625 від 20.12.2017 09:25:43). Підставою для державної реєстрації стали згода Компанії «ЛЕНДМАКС ТРЕЙДІНГ ЛТД» № 13/12/17-2 від 13.12.2017 року, рішення Компанії «ЛЕНДМАКС ТРЕЙДІНГ ЛТД» № 13/12/17-1 від 13.12.2017 року та акт приймання-передачі нерухомого майна № 1, підписаний Компанією «ЛЕНДМАКС ТРЕЙДІНГ ЛТД» та ТОВ «ПАТРОН ІНВЕСТ».

З метою захисту своїх майнових прав, ТОВ «АВАНГАРД ІНВЕСТ» 11.01.2019 року звернулось до Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України на наведені рішення прийняті державними реєстраторами, що обумовили реєстрацію за ТОВ «ОФІС ЛАЙН», а згодом і за ТОВ «ПАТРОН ІНВЕСТ» права власності на об`єкт нерухомого майна - V-й та VI-й поверхи (надбудову) торгівельно-офісного центру.

Відповідно до наказу Міністерства юстиції України № 190/5 від 23.01.2019 року, що прийнятий на підставі висновку комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації скаргу ТОВ «АВАНГАРД ІНВЕСТ» задоволено повністю. Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 3692075 від 05.09.2017 року, прийняте державним реєстратором Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Микитенко Оленою Віталіївною, на підставі якого було зареєстровано за ТОВ «ОФІС ЛАЙН» право власності на V-й та VI-й поверхи торгівельно-офісного центру як окремий об`єкт нерухомого майна загальною площею 3044,1 кв.м.

Крім того, вказаним наказом Міністерства юстиції України також були скасовані рішення прийняті приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Клітко Валентиною Василівною, що обумовили перехід права власності на вказану частину торгівельно-офісного центру від ТОВ «ОФІС ЛАЙН» до ТОВ «ПАТРОН ІНВЕСТ» та внесено до державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про скасування вказаних записів.

Отже, Міністерством юстиції України встановлено та підтверджено факти незаконної реєстрації за ТОВ «ПАТРОН ІНВЕСТ» права власності на V-й та VI-й поверхи торгівельно-офісного центру як окремий об`єкт нерухомого майна та виключено відповідні відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. На даний час вказаний наказ Міністерства юстиції України є чинним, а отже обов`язковим для всіх суб`єктів яких він стосується.

Також суд відхиляє твердження позивача на відсутність в розпорядженні ТОВ «РІЕЛТ ПРАЙМ» оригіналу декларації про готовність об`єкта до експлуатації КВ 45, що може вказувати на протиправність дій державного реєстратора Прошкіна О . В.

Документальне підтвердження реконструкції будівлі та введення реконструйованої будівлі в експлуатацію отримано ТОВ «РІЕЛТ ПРАЙМ» в результаті проведення технічної інвентаризації та технічного обстеження. За результатами їх проведення було виготовлено технічний паспорт, в якому міститься відмітка про прийняття в експлуатацію об`єкту, а також надано довідку про показники об`єкту нерухомого майна № 501 (НЖ-2018) від 07 грудня 2018 року, в якій описано в результаті чого змінилась площа та назва (призначення) об`єкту та зазначено посилання на відповідну декларацію, на підставі якої реконструйований об`єкт введено в експлуатацію.

Згідно пункту 45 Порядку державної реєстрації, документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, не вимагається у разі, коли реєстрація такого документа здійснювалася в Єдиному реєстрі документів. У такому разі державний реєстратор відповідно до наданих заявником у відповідній заяві відомостей про реєстраційний номер документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, обов`язково перевіряє наявність реєстрації такого документа в Єдиному реєстрі документів.

Таким чином, державний реєстратор Прошкін О .В. , на виконання вимог Порядку державної реєстрації здійснив відповідну перевірку реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації КВ 45 в Єдиному реєстрі документів та вніс відповідні зміни до Реєстру, не вимагаючи подання оригіналу цього документа.

Враховуючи викладене, наведені вище фактичні обставини справи спростовують викладені в позовній заяві доводи позивача, а також підтверджують законність набуття ТОВ «РІЕЛТ ПРАЙМ» права власності на торгівельно-офісний центр (літ. Г) за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська , 21, загальною площею 9606,4 кв.м., що в подальшому давало йому право відчужувати майно на користь ТОВ «АВАНГАРД ІНВЕСТ», суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про визнання недійсним договору, визнання незаконним та скасування рішень і дій державних реєстраторів є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів позивача та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки до яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно ст. 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Приймаючи до уваги встановлені судом факти та обставини, що були наведені вище, суд дійшов висновку, що надані відповідачем усні заперечення на позов не спростовують зазначених позивачем в позові доводів за встановлених вище судом фактів та обставин.

Суд зазначає, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч. 5 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Отже, рішення суду про задоволення позову може бути прийнято виключно у тому випадку, коли подані позивачем докази дозволять суду зробити чіткий, конкретний та безумовний висновок про обґрунтованість та законність вимог позивача.

Підсумовуючи викладені вище фактичні обставини, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, з підстав їх недоведеності та необґрунтованості, в аспекті ст.ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, за викладених в позовній заяві обставин.

Судові витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 73, 86, 129, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 06.08.2019р.

Суддя О.В. Котков