ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.08.2019 року Справа № 904/1661/19

м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 65, зал засідань 511

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Широбокової Л.П. (доповідач),

суддів Орєшкіної Е.В., Кузнецової І.Л.

секретар судового засідання Грачов А.С.

Представники сторін:

від відповідача: Скиба С. Г., довіреність №76/ПУ/2019 від 19.12.2018, представник;

від позивача: представник не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля», м. Павлоград Дніпропетровської області на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.05.2019 у справі №904/1661/19 (суддя Ніколенко М.О., повне рішення складено 03.06.2019)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергоінвест», м. Бахмут Донецької області

до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля», м. Павлоград Дніпропетровської області

про стягнення 661013,00 грн

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Енергоінвест" (надалі позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" (надалі відповідач) та просило стягнути заборгованість - 459 313,56 грн, пеню - 59521,93 грн, 3% річних - 28 427,07 грн та інфляційну складову - 113 863,69 грн.

Позов обґрунтований порушенням відповідачем зобов`язань за договором підряду №128-ПУ-ЦП від 01.12.2016 щодо оплати виконаних робіт.

Ухвалою суду першої інстанції від 24.04.2019 відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідачем вимоги заперечені з посиланням на недотримання підрядником умов договору щодо складання акту готовності об`єкту до експлуатації, в зв`язку з чим не настав строк оплати виконаних робіт. Відповідачем також було заявлено про застосування до вимоги про стягнення пені в сумі 59521,93 грн спеціальної позовної давності.

Рішенням суду від 27.05.2019 (суддя Ніколенко М.О.) позов задоволено частково; стягнено з Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергоінвест" суму основної заборгованості - 459313,56 грн, 3% річних - 28 389,35 грн, інфляційну складову - 100 352,83 грн та витрати з оплати судового збору - 8 820,83 грн; відмовлено у задоволенні вимог позивача про стягнення з відповідача пені - 59 521,93 грн, 3% річних - 37,72 грн, суми інфляційної складової - 13 510,86 грн; стягнено з позивача в доход Державного бюджету України суму недоплаченого судового збору - 1,69 грн.

Приймаючи оскаржуване рішення суд виходив з того, що позивачем належними та допустимими доказами доведено факт виконання робіт за договором підряду та порушення відповідачем обов`язку щодо оплати цих робіт. Суд також встановив, що позивач частково невірно обрахував суми річних та інфляційної складової, та до вимог про стягнення пені застосував спеціальну позовну давність. Рішення обгрунтоване положеннями ст. 193, 216 Господарського кодексу України та ст. 258, 267, 525, 526, 530, 610, 611 Цивільного кодексу України.

На вказане рішення відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне встановлення судом обставин, що мають значення для справи, невірне застосування норм матеріального права, просив рішення суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову в позові.

Апеляційна скарга обгрунтована наступним:

- суд не застосував норми матеріального права, а саме ч. 3 ст. 837 ЦК України, ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та зробив невірний висновок щодо відносин, які склалися між сторонами договору, визначивши їх як поточний ремонт, в той час як виконані роботи охоплюються поняттям капітального ремонту і потребують введення об`єкта в експлуатацію;

- вимога законодавства щодо складання акта введення об`єкта в експлуатацію є відкладальною умовою в розумінні ст. 212 ЦК України, такий акт сторонами до цього часу не складено, тому строк оплати робіт є таким, що не настав;

- позивач порушив строки виконання робіт та в силу п.5.5, 8.2.1. договору повинен сплатити позивачу штраф 10% від вартості договору, який складає 39687,13 грн, та неустойку - 73 421,32 грн, про що останньому було направлено відповідне повідомлення, тому до сплати вказаних санкцій його вимоги задоволенню не підлягають.

За наслідками автоматизованого розподілу судової справи між суддями Центрального апеляційного господарського суду для розгляду справи визначено колегію суддів у складі головуючого судді Широбокової Л.П. (доповідач), суддів Орєшкіної Е.В., Антоніка С.Г. та зазначеною колегією справа прийнята до свого провадження ухвалою від 26.06.2019.

У зв`язку з перебуванням у відпустці судді Антоніка С.Г. за наслідками повторного автоматизованого розподілу судової справи визначено колегію суддів у складі головуючого судді Широбокової Л.П. (доповідач), суддів Орєшкіної Е.В., Кузнецової І.Л. та ухвалою від 05.08.2019 справа прийнято до провадження цією колегією суддів.

Позивач проти доводів апеляційної скарги заперечує (відзив від 20.07.2019), вказує, що позивач помилково визначає предмет договору як капітальний ремонт, оскільки предметом договору є роботи з технічного обслуговування та ремонту технологічного устаткування і трубопроводів Центральної збагачувальної фабрики «Павлоградська», що є технічним обслуговуванням обладнання та не охоплюється поняттями «капітального ремонту» та до цих правовідносин не підлягають застосуванню положення ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Посилається на те, що сторонами була укладена додаткова угода до договору щодо продовження його дії до 30.04.2017, що мало наслідком продовження строку дії всіх його положень, зокрема і строку виконання робіт, тому прострочення з його сторони відсутнє та відповідачем безпідставно заявляється про необхідність сплати штрафних санкцій.

У відповіді на відзив від 05.08.2019 відповідач не погодився із запереченнями позивача, вказує, що сторони не змінювали строк виконання робіт, тому він є порушеним позивачем, та ним правомірно застосовано оперативно-господарську санкцію, та заборгованість перед позивачем підлягає зменшенню на 113108,45 грн. Також вважає, що обумовлені договором роботи є капітальним ремонтом та сторони повинні скласти акт приймання-здачі таких робіт за формою №ОЗ-2, який сторонами не складався, тому строк оплати за виконані роботи не настав і вимоги позивача безпідставні.

Позивач явку повноважного представника у судове засідання 07.08.2019 не забезпечив. 07.08.2019 на електронну адресу суду від Позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи та призначення її розгляду в режимі відеоконференції. Вказане клопотання не підписано повноважним представником Позивача (підпис ЕЦП відсутній), тому воно залишається судом без розгляду.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на те, що Позивач належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи без його участі з урахуванням позиції, викладеної ним у поданому відзиві на апеляційну скаргу від 20.07.2019.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника відповідача, обґоворивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

Як встановлено судом першої інстанції, підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами, між Товариством з обмеженою відповідальністю "Енергоінвест", як підрядником, та Приватним акціонерним товариством "ДТЕК Павлоградвугілля", як замовником, було укладено договір підряду №128-ПУ-ЦП від 01.12.2016 (надалі договір) на наступних умовах.

В порядку та на умовах, передбачених цим договором, підрядник зобов`язується своїми силами та на свій ризик виконати, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити наступні роботи: технічне обслуговування та ремонт технологічного обладнання та трубопроводів «ЦЗФ «Павлоградська» (роботи) на філіалі «ЦЗФ «Павлоградська» (об`єкт) відповідно до умов цього договору (п. 1.1. договору).

Відповідно до п. 4.4. договору по закінченню виконання робіт на об`єкті комісією, яка складається з уповноважених представників замовника та підрядника, здійснюється перевірка готовності об`єкта до експлуатації, за результатами якої оформлюється акт приймання-передачі виконаних робіт.

У п. 5.4. договору передбачено, що оплата виконаних та прийнятих робіт здійснюється замовником щомісячно шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок підрядника на протязі 5 робочих днів з 30 календарного дня з дати підписання сторонами акту приймання виконаних підрядних робіт (форма КБ-2в), довідки про вартість виконаних підрядних робіт (форма КБ-3) на підставі виставленого рахунку підрядником чи іншим, не забороненим чинним законодавством України шляхом.

Пунктом 8.8. договору встановлено, що у разі порушення замовником строків оплати робіт він, за письмовою вимогою підрядника, сплачує підряднику пеню, яка діє на момент порушення зобов`язаннь, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення виконання зобов`язань.

У додатках №1 та №2 до договору сторони визначили технічне завдання та встановили ціну договору - 459 313,56 грн.

Відповідно до п. 1 додаткової угоди №1 від 01.01.2017 до договору, згідно з ст. ст. 651, 653, 654 Цивільного кодексу України сторони за договором дійшли взаємної домовленості про продовження строку дії договору до 30.04.2017.

На виконання умов договору позивач виконав підрядні роботи на загальну суму 459 313,56 грн, що підтверджується довідкою від 17.02.2017 про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за лютий 2017, актом приймання виконаних будівельних робіт №01 від 17.02.2017 за лютий 2017, відомістю ресурсів від 17.02.2017 до акту приймання виконаних будівельних робіт №01 за лютий 2017, рахунком на оплату №15 від 17.02.2017 на загальну суму 459 313,56 грн.

З врахуванням дати підписання сторонами Акту приймання виконаних будівельних робіт - 17.02.2017, відповідач був зобов`язаний сплатити вартість виконаних робіт не пізніше 24.03.2017.

Позивач 10.12.2018 направив на адресу відповідача претензію №2388 від 10.12.2018 про сплату боргу - 459 313,56 грн та неустойки - 239 912,69 грн, яка залишена відповідачем без відповіді, доказів сплати боргу не надано, що і є підставою позову.

За приписами ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Спірні правовідносини сторін виникли із договору підряду та відповідно до положень ч.1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Строки виконання робіт або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду, замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові; замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк (ст. 846, 853, 854 ЦК України).

Згідно ч. 4 ст. 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Договір підряду є відплатним договором, при цьому право підрядника вимагати оплати виконаних робіт, якому кореспондується відповідний обов`язок замовника, обумовлене виконанням робіт належним чином та у погоджений строк і виникає після їх остаточної здачі, якщо інший порядок оплати не погоджений сторонами у договорі.

Відповідно до ст. 193 ГК України, ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України господарські зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Як встановлено судом вище, свої зобов`язання щодо виконання робіт позивачем виконано в повному обсязі, що підтверджено довідкою від 17.02.2017 про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за лютий 2017, актом приймання виконаних будівельних робіт №01 від 17.02.2017 за лютий 2017, відомістю ресурсів від 17.02.2017 до акту приймання виконаних будівельних робіт №01 за лютий 2017, рахунком на оплату №15 від 17.02.2017 на загальну суму 459313,56 грн, які підписані сторонами без зауважень.

З врахуванням умов п. 5.4. договору строк оплати виконаних робіт є таким, що настав 24.03.2017. Доказів оплати виконаних робіт відповідачем не надано, факт несплати ним не оспорюється.

Відтак, вимоги позивача про стягнення боргу - 459 313,56 грн є обгрунтованими та правомірно задоволені судом першої інстанції. В мотивувальній частині місцевий господарький суд помилково зазначив, що стягненню підлягає борг 687 549,86 грн, втім у резолютивній частині рішення стягнена сума боргу зазначена вірно.

Приписами ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, яка визначена сторонами у п. 8.8. договору, у вигляді подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення виконання зобов`язань, що не суперечить положенням ст. 230 Господарського кодексу України, ст. 549 Цивільного кодексу України.

Позивач нарахував та просить стягнути пеню в сумі 59 521,93 грн за період прострочення з 24.03.2017 по 24.09.2017.

Суд першої інстанції, перевіривши розрахунок позивача, прийшов до висновку, що належним періодом нарахування пені є період з 25.03.2017 до 24.09.2017 включно, пеня за зазначений період складає 59 169,65 грн, з огляду на положення ст. 253 Цивільного кодексу України.

Суд також встановив, що вимоги про стягнення названої вище пені заявлені з пропуском строку спеціальної позовної давності один рік, оскільки позивач звернувся до суду з даним позовом 10.04.2019, та задовольнив заяву відповідача про застосування позовної давності і повністю відмовив в позові щодо стягнення пені з посиланням на положення ст. 256, 258, 267 Цивільного кодексу України.

Апеляційний суд вважає вірними такі висновки суду першої інстанції, у вказаній частині рішення суду сторонами не оскаржується.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошових зобов`язань на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотка річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просив стягнути 3% річних - 28 427,07 грн за період прострочення оплати з 24.03.2017 по 15.04.2019 та інфляційну складову - 113 863,69 грн з врахуванням індексів інфляції за період з квітня 2017 по лютий 2019.

Суд першої інстанції перевіривши розрахунок позивача встановив, що при здійсненні нарахування 3% річних не було враховано положення ст. 253 Цивільного кодексу України, відповідно до якої перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок, тобто розрахунок повинен починатися з 25.03.2017 і до 15.04.2019, а 3% річних будуть становити - 28 389,35 грн.

Також судом встановлено помилковість розрахунку інфляційної складової, оскільки позивачем не було враховано, що в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція), а також застосування помилкових значень індексу інфляції, та визначив, що інфляційна складова за вказаний позивачем період буде становити - 100 352,83 грн. В зв`язку з наведеним позовні вимоги в цій частині задовольнив частково.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши розрахунки і висновки суду першої інстанції в цій частині, вважає їх обгрунтованими. У вказаній частині рішення суду сторонами не оспорюється, отже вимога позивача про стягнення з відповідача 3% річних підлягає задоволенню частково в сумі 28 389,35 грн, а інфляційної складової - 100 352,83 грн. В решті вимог в цій частині судом правомірно відмовлено.

Щодо доводів апеляційної скарги колегія суддів зазначає наступне.

- сторонами у договорі не передбачено умов щодо введення об`єкта в експлуатацію та складання акта готовності об`єкта до експлуатації. Як вірно зазначено судом першої інстанції, відповідно до п. 4.4. договору по закінченню виконання робіт на об`єкті комісією, яка складається з уповноважених представників замовника та підрядника здійснюється перевірка готовності об`єкта до експлуатації, за результатами якої оформлюється акт приймання-передачі виконаних робіт, який і є підставою для оплати виконаних робіт. Відповідно до наведених апелянтом положень ч. 3 ст. 837 ЦК України, ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Постанови Кабінету Міністрів України №668 від 01.08.2005 «Про затвердження загальних умов укладання та виконання договорів підряду в капітальному будівництві» регламентовано отримання дозволів на виконання окремих видів робіт, зокрема на нове будівництво чи капітальний ремонт, та передбачено введення вказаних об`єктів в експлуатацію. Предметом же договору є технічне обслуговування і поточний ремонт технологічного устаткування і трубопроводів, що не передбачає отримання таких дозволів, та як встановлено судом вище, обов`язок з оплати виконаних робіт визначається саме з дати підписання сторонами акту приймання-передачі виконаних робіт. Тому в цій частині доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу та апеляційним судом відхиляються;

- колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що додатковою угодою №1 від 01.01.2017 було продовжено тільки дію договору та не внесено зміни у п. 3.1. договору щодо строку виконання робіт. Втім, відповідач не надавав до суду першої інстанції доказів щодо врегулювання з позивачем питання про сплату неустойки за порушення строків виконання робіт (застосування оперативно-господарської санкції), які направлені позивачу тільки 14.05.2019 та 29.05.2019, тому вказані докази апеляційним судом до розгляду не приймаються і не оцінюються, а питання відповідальності позивача може бути вирішено в порядку, передбаченому п. 8.12.договору.

Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції, як ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

У зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору за розгляд цієї апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 269, 271, 275, 276, 282, 287, 288 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля», м. Павлоград Дніпропетровської області на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.05.2019 у справі №904/1661/19 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.05.2019 у справі №904/1661/19 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги покласти на апелянта - Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Павлоградвугілля».

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Повна постанова складена 08 серпня 2019 року.

Головуючий суддя Л.П. Широбокова

Суддя І.Л. Кузнецова

Суддя Е.В. Орєшкіна