ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" серпня 2019 р.м. ХарківСправа № 922/804/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Бринцева О.В.

при секретарі судового засідання Гула Д.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Селянського (фермерського) господарства "Поле-С" (62103, Харківська обл., Богодухівський р-н, м. Богодухів, вул. Гагаріна, 11)
до Головного управління Держгеокадастру у Харківської області (61145, м. Харків, вул. Космічна, 21, поверх 8-9) , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: 1. ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), 2. Товариство з обмеженою відповідальністю "Агропромислова фірма "ЗОРЯНЕ" (63001, Харківська обл., Валківський р-н, м. Валки, вул. Полтавська, буд. 98)
про визнання права постійного користування земельною ділянкою та визнання недійсним наказу
за участю представників:

позивача - ОСОБА_2 ;

відповідача - Загурська А.В.;

третя особа-1 - не з`явився;

третя особа-2 - не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

25.03.2019 С ОСОБА_3 Г "Поле-С" звернулося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Харківської області.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

В позовній заяві позивач просить суд:

- визнати за С ОСОБА_4 - ОСОБА_5 " право постійного користування земельною ділянкою площею 19,30 га в межах згідно з планом, розташованою на території Богодухівської міської ради, призначеною для ведення селянського (фермерського) господарства, яка була надана на ім`я ОСОБА_6 відповідно до Державного акту на право постійного користування землею № НОМЕР_1 від 19.06.1998, на підставі розпорядження Богодухівської райдержадміністрації від 19.05.1998 №237;

- визнати недійсним наказ Головного управління Держгеокадастру у Харківської області від 02.03.2018 №1108-СГ "Про припинення права користування земельною ділянкою" відповідно до змісту якого наказано вважати припиненим право постійного користування земельною ділянкою державної власності сільськогосподарського призначення площею 19,3000 га, яка розташована за межами населених пунктів на території Богодухівської міської ради Богодухівського району Харківської області на підставі державного акту на право постійного користування землею серії НОМЕР_1 від 19.06.1998, у зв`язку зі смертю користувача земельної ділянки гр. ОСОБА_6 .

Фактичними підставами позову вказує, що право користування земельною ділянкою, яку було надано в постійне користування гр. ОСОБА_6 для створення фермерського господарства, переходить до цього господарства з моменту його створення і не припиняється зі смертю громадянина, на чиє ім`я видано державний акт. Натомість Головне управління Держгеокадастру у Харківської області своїм наказом від 02.03.2018 №1108-СГ припинило право користування земельною ділянкою, чим порушило права С ОСОБА_3 Г "Поле-С"

Позивач позов підтримує. Присутній у судовому засіданні по суті 13.08.2019 представник позивача просить суд задовольнити позов повністю.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ЗАПЕРЕЧЕНЬ ВІДПОВІДАЧА, ТРЕТІХ ОСІБ

У відзиві на позов відповідач зазначає, що право користування земельною ділянкою, що виникло в особи лише на підставі державного акта на право користування земельною ділянкою без укладення договору про право користування земельною ділянкою із власником землі, припиняється зі смертю особи, якій належало таке право і не входить до складу спадщини. Крім того, чинне законодавство виключає можливість перебування, а відповідно і набуття фермерським господарством права постійного користування.

Відповідач проти позову заперечує. Присутній у судовому засіданні по суті 13.08.2019 представник відповідача просить суд відмовити в задоволенні позову повністю.

Треті особи заперечень щодо позову не надали. Представники третіх осіб в судове засідання по суті 13.08.2019 не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені у відповідності до вимог ГПК України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд установив наступне.

Рішенням виконавчого комітету Богодухівської міської ради від 16.03.1990 №140 «Про державну реєстрацію селянського /фермерського/ господарства «Поле-с» зареєстровано селянське /фермерське/ господарство «Поле-С», голова господарства ОСОБА_7 , члени господарства ОСОБА_8 , ОСОБА_9 (т. I, а.с. 19).

Розпорядженням Богодухівської районної державної адміністрації Харківської області від 19.05.1998 №237 «Про зміни в селянському /фермерському/ господарстві «Поле-С» розташованому на території Богодухівської міської ради», зокрема, надано гр. ОСОБА_6 земельну ділянку площею 19,3 га в постійне користування для ведення селянського /фермерського/ господарства «Поле-С» (т. I, а.с. 20).

На підставі вказаного розпорядження гр. ОСОБА_6 видано Державний акт на право постійного користування землею серії НОМЕР_1 від 19.06.1998, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №243 (т. I, а.с. 21).

Згідно з Свідоцтвом про смерть гр. ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 про що в Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за №05 (т. I, а.с. 23).

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 02.03.2018 №1108-СГ «Про припинення права постійного користування земельною ділянкою» припинено право постійного користування земельною ділянкою державної власності сільськогосподарського призначення загальною площею 19,3000 га, яка розташована за межами населених пунктів на території Богодухівської міської ради Богодухівського району Харківської області, на підставі державного акту на право постійного користування землею серії НОМЕР_1 від 19.06.1998, у зв`язку зі смертю користувача земельної ділянки гр. ОСОБА_6 . Земельну ділянку загальною площею 19,3000 га віднести до земель запасу (код КВЦПЗ 16.00) державної власності сільськогосподарського призначення на території Богодухівської міської ради Богодухівського району Харківської області (т. I, а.с. 25 ).

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 50 ЗК України (в редакції від 22.06.1993) громадянам України, які виявили бажання вести селянське (фермерське) господарство, передаються за їх бажанням у власність або надаються в користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки, включаючи присадибний наділ.

За змістом статті 2 Закону України "Про селянське (фермерське) господарство" (в редакції від 23.07.1993) селянське (фермерське) господарство є формою підприємництва громадян України, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією. Членами селянського (фермерського) господарства можуть бути подружжя, їх батьки, діти, які досягли 16-річного віку, та інші родичі, які об`єдналися для роботи в цьому господарстві. Членами селянського (фермерського) господарства не можуть бути особи, в тому числі родичі, які працюють у ньому за трудовим договором (контрактом, угодою). Селянське (фермерське) господарство може бути створено однією особою. Головою селянського (фермерського) господарства є його засновник або особа, яка є його правонаступником.

Згідно з частиною 5 цієї норми на ім`я голови селянського (фермерського) господарства видається відповідно державний акт на право приватної власності на землю, державний акт на право постійного користування землею. З ним укладається договір на тимчасове користування землею, в тому числі на умовах оренди. Складаються також інші документи відповідно до законодавства України.

За змістом статті 7 ЗК України (в редакції від 22.06.1993) користування землею може бути постійним або тимчасовим. Постійним визнається землекористування без заздалегідь установленого строку. У постійне користування земля надається Радами народних депутатів із земель, що перебувають у державній власності, зокрема, громадянам України для ведення селянського (фермерського) господарства, особистого підсобного господарства.

Частинами першою і третьою статті 23 Земельного кодексу України (в редакції від 22.06.1993) передбачено, що право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Форми державних актів затверджуються Верховною Радою України.

За змістом частин першої і третьої статті 9 Закону України "Про селянське (фермерське) господарство" (в редакції від 23.07.1993) після одержання державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право постійного користування землею або укладення договору на тимчасове користування землею, в тому числі на умовах оренди, селянське (фермерське) господарство підлягає у 30-денний термін державній реєстрації у Раді народних депутатів, що передала у власність чи надала у користування земельну ділянку. Сільська, селищна, міська Рада народних депутатів заносить до спеціальної погосподарської книги дані про склад господарства, передану у власність та надану у користування господарству земельну ділянку.

Із 01.08.2003 набрав чинності Закон України "Про фермерське господарство", за змістом статті 1 якого фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян із створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону.

Статтею 7 цього Закону передбачено, що надання земельних ділянок державної та комунальної власності у власність або користування для ведення фермерського господарства здійснюється в порядку, передбаченому Земельним кодексом України.

Право постійного користування земельною ділянкою було визначено частиною першою статті 92 ЗК України, як право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Зі змісту частини другої статті 92 ЗК України вбачається, що передача земельної ділянки у постійне користування громадянам не передбачена.

Згідно з частиною першою статті 12 Закону «Про фермерське господарство» та відповідно до частини першої статті 31 ЗК України землі фермерського господарства складаються із: а) земельної ділянки, що належить на праві власності фермерському господарству як юридичній особі; б) земельних ділянок, що належать громадянам - членам фермерського господарства на праві приватної власності; в) земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди. Права володіння та користування земельними ділянками, які знаходяться у власності членів фермерського господарства, здійснює фермерське господарство (частина друга статі 12 Закону).

Громадяни - члени фермерського господарства мають право на одержання безоплатно у власність із земель державної і комунальної власності земельних ділянок у розмірі земельної частки (паю) (частиною другою статті 31 ЗК України).

Відповідно до статті 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу.

Правовою підставою набуття права власності та права користування на землю згідно зі статтями 116, 118 ЗК України є рішення органу виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до частини першої статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно із частиною першою статті 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до статті 131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Укладення таких угод здійснюється відповідно до ЦK України з урахуванням вимог цього Кодексу.

Цивільні права та інтереси суд може захистити в спосіб, зокрема, припинення дії, яка порушує право (пункт 3 частини другої статті 16 ЦК України).

Частиною другою статті 20 ГК України передбачено, що кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом визнання наявності або відсутності прав.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН І ВИСНОВОК СУДУ

На підставі встановлених обставин справи та з урахуванням наведених вище правових норм, суд прийшов до наступних висновків.

Земельні ділянки, надані громадянам або юридичним особам у постійне користування, перебувають у власності держави або у власності територіальної громади до переоформлення у встановленому порядку та отримання у власність чи користування (постанова Верховного Суду України від 23.11.2016 у справі №657/731/14-ц).

Гр. ОСОБА_6 мав право користуватися земельною ділянкою, наданою на підставі державного акту на право постійного користування землею, а право постійного користування земельною ділянкою сільськогосподарського призначення є виключно правом користування особи, якій це право надане, і яке після втрати чинності Законом України "Про селянське (фермерське) господарство" та Земельного кодексу 1990 року не може бути передане іншій особі.

При цьому, суд зауважує, що законодавством України не передбачено автоматичного переходу права постійного користування земельною ділянкою, що виникло в особи лише на підставі державного акта на право користування земельною ділянкою без укладення договору про право користування земельною ділянкою із власником землі, після смерті землекористувача до будь-якої фізичної чи юридичної особи, оскільки зазначене вище право особи припиняється з її смертю (постанова Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду від 18.03.2019 у справі №472/598/16-ц).

Крім того, виходячи з аналізу статей 407, 1216, 1218, 1225 ЦК України, право користування земельною ділянкою, що виникло в особи на підставі державного акта на право користування земельною ділянкою, не входить до складу спадщини і припиняється зі смертю особи, якій належало таке право.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 31.10.2018 у справі №178/447/16-ц, висновки якого повинні враховуватися господарськими судами за приписами частини четвертої статті 236 ГПК України.

Крім того, матеріали справи не містять, а позивачем у свою чергу не надано доказів переоформлення гр. ОСОБА_6 права користування земельною ділянкою чи отримання її у власність. Також судом не встановлено наявності у позивача правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку.

Отже, правовий зв`язок між спірною земельною ділянкою та гр. ОСОБА_6 , безпосередньо якому ділянка надавалась у користування для ведення селянського господарства, припинився внаслідок смерті цього громадянина, і відповідне право користування не перейшло до спадкоємців.

Таким чином, після 07.05.2010 спірна земельна ділянка не могла використовуватись та утримуватись позивачем С( ОСОБА_10 ) ОСОБА_11 «Поле- ОСОБА_5 », оскільки підстави для цього відпали внаслідок факту смерті ОСОБА_6 , якому було надано у користування цю землю.

Наведене відповідає висновкам Верховного Суду у складі палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду, викладеним у постанові від 18.03.2019 у справі №922/3312/17.

Посилання позивача на постанову Верховного Суду від 13.03.2018 у справі №348/922/16-ц суд вважає помилковим, оскільки у зазначеній справі предметом розгляду були правовідносини щодо оренди земельної ділянки на підставі відповідного договору, а не правовідносини щодо постійного користування, як в даному випадку.

Крім того, надані позивачем довідки відділу Держгеокадастру у Богодухівському району Харківської області (т. I, а.с. 26-28) не є правовстановлюючимм документами і доказами наявності права постійного користування землею згідно з чинним законодавством, як і не є доказом наявності такого права і надані позивачем документи про сплату земельного податку за користування цією земельною ділянкою і відомості про податкові зобов`язання фермерського господарства.

Підсумовуючи наведене, господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про визнання права постійного користування вказаною земельною ділянкою за С(Ф)Г «Поле-С».

Також не підлягають задоволенню і позовні вимоги про визнання недійсним наказу Головного управління Держгеокадастру у Харківської області від 02.03.2018 №1108-СГ, оскільки С ОСОБА_12 , як встановлено вище господарським судом, не є постійним користувачем земельної ділянки, доказів незаконності оспорюваного наказу позивачем не надано, порушення його права та інтересів не доведено.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується статтею 129 ГПК України, відповідно до якої судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підставі, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. У зв`язку з чим, витрати зі сплати судового збору залишаються за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 124, 129-1 Конституції України, ст.ст. 1, 4, 20, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити повністю.

2. Судові витрати покласти на позивача.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суду Харківської області протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено "14" серпня 2019 р.

Суддя О.В. Бринцев

/справа №922/804/19/