СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" серпня 2019 р. Справа № 917/429/17

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Здоровко Л.М., суддя Бородіна Л.І., суддя Лакіза В.В.,

за участю секретаря судового засідання Бєлкіної О.М.,

представників сторін:

позивача - Нестеренко Ю.О. (директор) згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань; Нестеренко Т. Г. на підставі довіреності від 18.03.2019, адвокат Аваєва Н.В. на підставі ордеру серії ВН №113143 від 03.07.2019, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ВН №000483 від 22.05.2019,

третьої особи Державного підприємства "Державна Галещинська біологічна фабрика" - не з`явився,

1-го відповідача - Гонжак К.І. на підставі довіреності від 02.01.2019 №3/62-19,

2-го відповідача - не з`явився,

третьої особи ОСОБА_3 - не з`явився,

третьої особи Фермерського господарства "Терра-Украгро" - Мосійченко О.В. на підставі наказу №2-К від 28.07.2016, згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду, що відбулось у режимі відеоконференції зі Святошинським районним судом м. Києва, апеляційну скаргу Державного підприємства "Державна Новогалещинська біологічна фабрика" (вх.№777П/2) на рішення Господарського суду Полтавської області від 17.10.2017, ухвалене у приміщенні Господарського суду Полтавської області суддею Кульбако М.М., час проголошення рішення - 11:17год., дата складання повного тексту рішення - не зазначено, у справі №917/429/17

за позовом Державного підприємства "Державна Новогалещинська біологічна фабрика", смт. Нова Галещина, Козельщинський район, Полтавська обл.,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, Державне підприємство "Державна Галещинська біологічна фабрика", смт. Нова Галещина, Козельщинський район, Полтавська обл.,

до 1-го відповідача: Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області, м. Полтава, 2-го відповідача: Реєстраційна служба Козельщинського районного управління юстиції, смт. Козельщина, Полтавська обл.,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів 1) ОСОБА_3 , м. Тальне, Черкаська обл., 2) Фермерське господарство "Терра-Украгро", с. Мальці, Козельщинський район, Полтавська обл.,

про скасування наказів, державної реєстрації права оренди земельної ділянки, визнання договору оренди недійсним і визнання належним користувачем земельної ділянки на праві постійного користування

ВСТАНОВИЛА:

Державне підприємство "Державна Новогалещинська біологічна фабрика" звернулось до Господарського суду Полтавської області з позовною заявою, в якій з урахуванням прийнятої судом заяви про уточнення позовних вимог, просить суд:

1) визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держземагенства у Полтавській області "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою" №764-сг від 03.03.2016;

2) визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держземагенства у Полтавській області "Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки в оренду" №3628-сг від 24.05.2016;

3) визнати недійсним договір оренди землі №б/н від 24.05.2016, укладений між Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області та гр. ОСОБА_3 на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1 та скасувати державну реєстрацію права оренди земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1 , що розташована на території Солоницької сільської ради Козельщинського району Полтавської області, загальною площею 293 гектари за ОСОБА_3 (номер запису про інше речове право: 14770935 від 01.06.2016, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 29860384 від 02.06.2016);

4) визнати за Державним підприємством "Державна Новогалещинська біологічна фабрика" право постійного користування земельною ділянкою площею 293 гектари, кадастровий номер НОМЕР_1 , яка знаходиться в адміністративних межах Солоницької сільської ради Козельщинського району Полтавської області;

5) визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держземагенства у Полтавській області "Про припинення права постійного користування земельною ділянкою" №2186-сг від 12.08.2014;

6) встановити юридичний факт, що земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_1 площею 293га сформована (створена) в результаті поділу земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_2 площею 300, 5га з виділенням її в натурі, що потягло за собою скасування кадастрового номеру НОМЕР_2 та скасування державної реєстрації цієї земельної ділянки.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 17.10.2017 у даній справі у задоволенні позову відмовлено з тих підстав, що Головне управління Держземагенства у Полтавській області правомірно надало громадянину ОСОБА_3 дозвіл на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду орієнтовною площею 320га, затвердило технічну документацію із землеустрою та надало земельну ділянку в оренду; позивачем не надано доказів в обґрунтування вимоги про визнання договору оренди земельної ділянки від 24.05.2016, що укладений між гр. ОСОБА_3 та ГУ Держгеокадастру у Полтавській області, недійсним. Оскільки суд дійшов висновку про правомірність видачі наказів та відмовив у позові в частині їх скасування, у задоволенні інших вимог також відмовлено.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, позивач звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю; судові витрати просить стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що проектна документація на земельну ділянку площею 300, 5га була виготовлена та затверджена у встановленому законом порядку; позивач користувався цією земельною ділянкою, сплачував податок. Як вказує апелянт, станом на 01.01.2013 земельна ділянка площею 300, 5га з кадастровим номером НОМЕР_2 була зазначена у Публічній кадастровій карті України як земельна ділянка сільськогосподарського призначення, яка перебувала у Державної Новогалещинської біофабриці на праві постійного користування, однак, при перенесенні даних з паперових носіїв на електронні носії відомості про земельну ділянку площею 300, 5га з кадастровим номером НОМЕР_2 були вилучені Головним управлінням Держземагенства у Полтавській області. Як вказує позивач, відбулось накладення земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 , що була передана в оренду ОСОБА_3 , на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_2 , що перебувала у користуванні позивача.

За таких обставин, на думку апелянта, була здійснена незаконна передача земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 на підставі оспорюваних наказів №764-г від 03.03.2015 і №3628-сг від 24.05.2016. Як наслідок, на думку апелянта, мають бути визнаний недійсним договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 , укладений між ГУ Держгеокадастру у Полтавській області і гр. ОСОБА_3 і скасована державна реєстрація права оренди земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 28.03.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства "Державна Новогалещинська біологічна фабрика" на рішення Господарського суду Полтавської області від 17.10.2017 у справі №917/429/17; встановлено учасникам справи строк до 15.04.2019 для подання до суду відзивів на апеляційну скаргу з доказами надсилання відзиву апелянту; призначено справу до розгляду на 07.05.2019 о 10:45год.

У встановлений судом строк від учасників справи відзивів на апеляційну скаргу не надійшло.

05.04.2019 від апелянта до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання (вх.№3520) про участь у судовому засіданні, що відбудеться 07.05.2019, в режимі відеоконференції, проведення якого просить доручити Північному апеляційному господарському суду.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 09.04.2019 задоволено клопотання апелянта про його участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, проведення якого доручено Північному апеляційному господарському суду. Повідомлено учасників справи, що судове засідання у справі №917/429/17 з розгляду апеляційної скарги Державного підприємства "Державна Новогалещинська біологічна фабрика" на рішення Господарського суду Полтавської області від 17.10.2017 буде розпочато об 11:00год. 07.05.2019, оскільки з 11:00год. в Північному апеляційному господарському суді був вільний час для проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.05.2019, у зв`язку з відпусткою судді Лакізи В.В., для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Здоровко Л.М., суддя Бородіна Л.І., суддя Геза Т.Д.

Судове засідання 07.05.2019 з технічних причин в системі відеоконференцзв`язку не відбулося через перевантаження системи "Програмний комплекс TrueConf", про що Східним апеляційним господарським судом складено акт від 07.05.2019.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 07.05.2019 розгляд апеляційної скарги відкладено на 13.06.2019 о 10:45год.; доручено Північному апеляційному господарському суду забезпечити проведення судового засідання, яке відбудеться 13.06.2019 о 10:45год. у приміщенні Східного апеляційного господарського суду у залі судового засідання №105, у справі №917/429/17 у режимі відеоконференції.

У судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 13.06.2019, що відбулось у режимі відеоконференції з Північним апеляційним господарським судом, представник апелянта, який прибув до Північного апеляційного господарського суду, оголосив суду раніше подані клопотання, підтримав вимоги апеляційної скарги.

Після заслуховування представника апелянта в судовому засіданні (директора) колегії суддів з відділу документального забезпечення та контролю суду було передано заяву про відвід, датовану 12.06.2019, в якій апелянт (за підписом директора) просить задовольнити заяву про відвід колегії судді Східного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Здоровко Л.М., суддя Бородіна Л.І., суддя Геза Т.Д. від розгляду позовної заяви Державної Новогалещинської біофабрики у справі №917/429/17.

Як вказав заявник, колегією суддів були проігноровані клопотання апелянта; також у апелянта виникає сумнів через те, що прокурор Клейн Л.В. прокуратури Полтавської області незаконно присутня в суд і бере участь в судовому засіданні.

Після виходу з нарадчої кімнати, колегія суддів апеляційного господарського суду оголосила про залишення заяви про відвід колегії суддів без розгляду з тих підстав, що заява була подана апелянтом вже після початку першого судового засідання; крім того, заява розцінена судом як така, що спрямована на затягування розгляду справи, оскільки була виготовлена заявником заздалегідь і у заяві апелянт посилається на обставини, яких реально в судовому засіданні не існувало (участь в судовому засіданні прокурора Полтавської області Клейн Л.В.; ігнорування судом клопотань апелянта).

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 13.06.2019 частково задоволено клопотання ДП "Державна Новогалещинська біологічна фабрика" про витребування доказів.

Витребувано у Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області:

- документи та інформацію про підстави скасування (переведення до архівного шару ГУ Держгеокадастру) відомостей про земельну ділянку Державної Новогалещинської біофабрики, кадастровий номер НОМЕР_2 ;

- документи та інформацію про земельну ділянку Державної Новогалещинської біофабрики, кадастровий номер НОМЕР_2 , що міститься (містилась) в державному земельному кадастрі та реєстрі земель;

- сформовану та роздруковану поземельну книгу щодо земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2 ;

- документи, які стали підставою передачі гр. ОСОБА_3 земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 ;

- договори оренди та суборенди з усіма додатками та невід`ємними частинами, на підставі яких земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_1 перебуває в оренді у гр. ОСОБА_3 та у суборенді ФГ "Терра-Украгро".

Витребувано у гр. ОСОБА_3 такі документи:

- оригінал для огляду та належним чином засвідчену копію для долучення до матеріалів справи Статуту ФГ "Терра-Украгро";

- оригінал для огляду та належним чином засвідчені копії для долучення до матеріалів справи договору оренди землі від 24.05.2016 та договору суборенди землі від 13.07.2016 з усіма додатками та невід`ємними частинами, де предметом оренди є земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_1 .

Апеляційним господарським судом встановлено, що позивач звертався з аналогічним клопотанням до місцевого господарського суду; ухвалою Господарського суду Полтавської області від 27.07.2017 було зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області надати витребувані судом документи; згідно матеріалів справи, Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області надано для долучення до матеріалів справи проект землеустрою та копію поземельної книги на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1 ; технічну документацію про нормативну грошову оцінку земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 ; копію договору оренди земельної ділянки від 24.05.2016. Однак, решта документів 1-им відповідачем до суду першої інстанції надана не була.

Також ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 13.06.2019 залучено Фермерське господарство "Терра-Украгро" до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів, з тих підстав, що відповідно до матеріалів справи, за Фермерським господарством "Терра-Украгро" зареєстровано право суборенди земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 . Постановлено Фермерському господарству "Терра-Украгро" надати до Східного апеляційного господарського суду оригінал для огляду суду та належним чином засвідчену копію для долучення до матеріалів справи Статуту ФГ "Терра-Украгро"; оригінал та належним чином засвідчені копію договору суборенди землі від 13.07.2016 з усіма додатками та невід`ємними частинами до нього, на підставі яких була передана земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_1 від гр. ОСОБА_3 у користування ФГ "Терра-Украгро"; письмові пояснення та докази в обґрунтування щодо права суборенди на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1 ; відзив на апеляційну скаргу з нормативним та правовим обґрунтуванням своїх доводів.

Залучено ДП "Державна Галещинська біологічна фабрика" до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, з тих підстав, що заявлена позовна вимога про скасування наказу Головного управління Держземагенства у Полтавській області "Про припинення права постійного користування земельною ділянкою" №2186-сг від 12.08.2014, яким було припинено право користування земельною ділянкою Державній Галещинській біологічній фабриці площею 331, 2га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в адміністративних межах Солоницької сільської ради Козельщинського району Полтавської області. Постановлено ДП "Державна Галещинська біологічна фабрика" надати до Східного апеляційного господарського суду письмові пояснення щодо стадії банкрутства ДП "Державна Галещинська біологічна фабрика" і відомі обставини щодо наказу Головного управління Держземагенства у Полтавській області "Про припинення права постійного користування земельною ділянкою" №2186-сг від 12.08.2014.

Оголошено перерву у судовому засіданні до 03.07.2019 о 14:30год.; доручено Святошинському районному суду м. Києва забезпечити проведення судового засідання у справі №917/429/17 у режимі відеоконференції.

27.06.2019 від Фермерського господарства "Терра-Украгро" надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№6107), вважає, що апелянт без дотримання встановленого порядку отримання землі у користування не може набути права на неї, а суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення у даній справі врахував усі обставини справи. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення місцевого господарського суду від 17.10.2017 - без змін; судові витрати просить покласти на апелянта.

До відзиву ФГ "Терра-Украгро" додані, зокрема, копії статуту ФГ "Терра-Украгро", договору оренди землі від 24.05.2016, договору суборенди землі від 13.07.2017, укладеного між гр. ОСОБА_3 та ФГ "Терра-Украгро", додаткової угоди від 16.05.2017 до договору суборенди, інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, із якої вбачається зареєстроване право суборенди на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1 за ФГ "Терра-Украгро".

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.07.2019, у зв`язку з відпусткою судді Гези Т.Д., для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Здоровко Л.М., суддя Бородіна Л.І., суддя Лакіза В.В.

О 14:45год. 03.07.2019 судове засідання було розпочато; після перерви представник Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області на виконання ухвали суду надала лист начальника відділу у Козельщинському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 01.07.2019 вих.№582/108-19, в якому зазначено, що дані про земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_2 до архівного шару не переносились, відомості про вказану земельну ділянку не скасовувались; вказаний кадастровий номер був пакетно завантажений до НКС, але геометричні та інші дані про земельну ділянку відсутні. Дані про земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_2 в Державному земельному кадастрі та державному реєстрі земель відсутні. Поземельна книга на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_2 не відкривалась.

Також надано копію проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду площею 293га гр. ОСОБА_3 (кадастровий номер НОМЕР_1 ). Така ж копія проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду площею 293га вже надавалась суду першої інстанції та міститься у матеріалах справи.

Крім того, надано копію наказу №4041-СГ від 20.04.2017 "Про внесення змін до договору оренди земельної ділянки", яким внесено зміни до договору оренди землі від 24.05.2016, укладеного між Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області та гр. ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 293га; змінено істотні умови зазначеного договору, а саме, пункт 5 договору викладено в такій редакцій "Нормативна грошова оцінка земельної ділянки проведена"; пункт 9 договору викладено у такій редакції: "орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 869 490, 39грн" в рік, що становить 8% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки".

Головним управлінням додано копію додаткової угоди про внесення змін до договору оренди від 24.05.2016.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 03.07.2019 оголошено перерву у судовому засіданні до 06.08.2019 о 14:30год. з тих підстав, що представником позивача були оголошені клопотання про витребування додаткових доказів, однак, такі клопотання у матеріалах справи ще були відсутні. Представник позивача, у зв`язку із цим, звернулась до суду з усним клопотанням про відкладення розгляду справи.

05.07.2019 від позивача надійшло клопотання про витребування доказів (вх.№6321), просить витребувати у Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області як у правонаступника Головного управління Держземагенства у Полтавській області всі документи, на підставі яких було прийнято оскаржуваний наказ "Про припинення права постійного користування земельною ділянкою" №2186-СГ від 12.08.2014 та лист арбітражного керуючого ДП "Державна Галещинська біологічна фабрика" Терещенко О.В. від 18.06.2014, адресований Головному управлінню Держземагенства у Полтавській області.

До клопотання позивачем додані розпорядження голови Козельщинської РДА Полтавської області від 24.07.2002 №265 і №264. Судом апеляційної інстанції встановлено, що додані розпорядження вже містяться у матеріалах справи і були подані позивачем суду першої інстанції.

Розглянувши клопотання про витребування доказів, колегія суддів апеляційного господарського суду доходить висновку про відмову у його задоволенні, виходячи з такого.

По-перше, копія листа арбітражного керуючого ДП "Державна Галещинська біологічна фабрика" Терещенко О.В. від 18.06.2014, на підставі якого було прийнято оскаржуваний наказ "Про припинення права постійного користування земельною ділянкою" №2186-СГ від 12.08.2014, вже була подана позивачем суду першої інстанції і міститься у матеріалах справи; в оспорюваному наказі від 12.08.2014 міститься посилання, що він був прийнятий саме на підставі листа арбітражного керуючого ДП "Державна Галещинська біологічна фабрика" Терещенко О.В. від 18.06.2014. У судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 13.06.2019 представник Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області надала пояснення, що цей наказ був прийнятий виключно на підставі листа арбітражного керуючого ДП "Державна Галещинська біологічна фабрика" Терещенко О.В. від 18.06.2014; будь-які інші документи, що були б підставою для прийняття наказу №2186-СГ від 12.08.2014 відсутні. При цьому, апелянт не наводить суду доводів і не надає жодних доказів імовірного існування будь-яких документів, на підставі яких був прийнятий оскаржуваний наказ.

І по-друге, усі клопотання і докази, за загальним правилом, мали були бути подані учасниками справи до суду першої інстанції. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

У вирішенні питань щодо прийняття додаткових доказів суд апеляційної інстанції повинен повно і всебічно з`ясовувати причини їх неподання з урахуванням конкретних обставин справи і об`єктивно оцінити поважність цих причин. При цьому, обґрунтування неможливості подання доказів суду першої інстанції покладається саме на заявника (скаржника), а апеляційний господарський суд лише перевіряє та оцінює їх поважність і не зобов`язаний самостійно з`ясовувати відповідні причини.

При цьому, судова колегія враховує, що розгляд справи у суді першої інстанції відбувався відповідно до положень Господарського процесуального кодексу України у редакції, що діяла до 15.12.2017. Відтак, позивач мав згідно з вимогами статті 38 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, що діяла до 15.12.2017), подати суду першої інстанції клопотання про витребування доказів, у якому повинно було бути зазначено: який доказ витребовується, обставини, що перешкоджають його наданню; підстави, з яких випливає, що цей доказ має підприємство чи організація; обставини, які може підтвердити цей доказ.

Однак, апелянт не звертався до суду першої інстанції з клопотанням про витребування цих доказів, як і не надав доказів неможливості звернення до суду першої інстанції з таким клопотанням.

Також 05.07.2019 від апелянта надійшло ще одне клопотання про витребування доказів (вх.№6322), просить витребувати у Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області як правонаступника Головного управління Держземагенства у Полтавській області всі документи, на підставі яких було перенесено інформацію про земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_2 до архівного шару ДЗК і внесена інформація про земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1 ; обмінні файли, копії яких прийнято ДП "Центром земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах 23.08.2005 року №Кз-е/1178 Стеблівською"; реєстраційні картки 7 комплектів (реєстраційні номери АПП № 56 , №008991), обмінні файли в кількості 7шт. і ХМL-файли в кількості 7 штук на магнітної носії; технічну документацію (інвентарний номер №187 від 31.03.2014 та №ІХ-ІІ-1300 від 15.12.2000, реєстраційні картки 7 комплектів (реєстраційні номери АПП №56, №008991), обмінні файли в кількості 7шт. і ХМL-файли в кількості 7 штук на магнітному носії, передані до відділу Держкомзему Полтавським НД та проектним інститутом землеустрою (передав ОСОБА_8, прийняв ОСОБА_4 ).

Як вказує апелянт, посадовими особами Головного управління Держгеокадастру Полтавської області була здійснена незаконна передача спірної земельної ділянки площею 300, 5га у зв`язку із вилученням обмінних файлів Державної Новогалещинської біофабрики з кадастрової карти України і перенесенням їх в архівний шар.

До клопотання апелянтом додані копії листа відділу Держгеокадастру у Козельщинському районі Полтавської області від 11.09.2015, листа ДП "Полтавський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" від 05.10.2015, технічної документації зі складання державних актів на право постійного користування земельними ділянками із інвентаризацією землі Державній Новогалещинській біологічній фабриці на території Новогалещинської селищної та Солоницької сільської рад Козельщинського району Полтавської області, актів приймання-передачі від 30.09.2011 і 23.09.2011, довідки Солоницької сільської ради Полтавської області від 28.01.2010 №130, листа Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 16.10.2015.

Апеляційним господарським судом встановлено, що додані до клопотання про витребування доказів копії документів вже містяться у матеріалах справи, оскільки були подані суду першої інстанції.

Розглянувши клопотання апелянта про витребування доказів, суд апеляційної інстанції відмовляє у його задоволенні, оскільки відповідно до положень статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній доказами; докази, які не були подані до суду першої інстанції, як зазначено вище, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Однак, апелянт не звертався до суду першої інстанції з клопотанням про витребування цих доказів, як і не надав доказів неможливості звернення до суду першої інстанції з таким клопотанням.

Крім того, від апелянта 05.07.2019 до апеляційного господарського суду надійшло клопотання про залучення Держпродспоживслужби в якості третьої особи на стороні позивача (вх.№6323), просить залучити в якості третьої особи на стороні позивача Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів і врахувати його відзив на апеляційну скаргу від 18.04.2019.

На думку апелянта, в ухвалах і рішенні суду першої інстанції при їх підготовці виникли технічні помилки, а саме, судом не зазначено, що Держпродспоживслужба є третьою особою; як вказує апелянт, судом апеляційної інстанції теж не зазначено Держпродспоживслужбу третьою особою на стороні позивача; на думку апелянта, судом апеляційної інстанції помилково встановлено, що даний орган не є учасником справи.

Апелянт вважає, що наданий Держпродспоживслужбою відзив впливає на розгляд справи, оскільки Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів як орган управління позивача не надавала дозвіл арбітражному керуючому Державної Галещинської біофабрики на будь-які дії із землею та не надавало дозвіл на передачу землі Державної Новогалещинської біофабрики громадянину ОСОБА_3 .

Суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення клопотання апелянта про залучення Держпродспоживслужби в якості третьої особи на стороні позивача, виходячи з такого.

По-перше, як встановлено апеляційним господарським судом в ухвалі від 13.06.2019, Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (Держпродспоживслужба) (є правонаступником Державної ветеринарної та фітосанітарної служби України на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 16.12.2015 №1092) є органом управління позивача, однак, даний орган не залучався місцевим господарським судом відповідною ухвалою в якості третьої особи у даній справі; така ухвала у матеріалах справи відсутня, отже, Держпродспоживслужба не є учасником справи у розумінні статті 41 Господарського процесуального кодексу України, про що вірно, а не помилково, як вказав апелянт, зазначено судом апеляційної інстанції.

Відповідно, судом апеляційної інстанції і не зазначалось в ухвалах про відкриття апеляційного провадження, оголошення перерви і відкладення розгляду справи про участь у даній справі Держпродспоживслужби в якості третьої особи. Як і не є технічними помилками при виготовленні процесуальних документів суду першої інстанції не зазначення Держпродспоживслужби в якості третьої особи, оскільки Держпродспоживслужба такою особою не є.

Позивач при розгляді справи в суді першої інстанції, проявивши розумну обізнаність, не міг не розуміти, що Держпродспоживслужбу не було залучено до участі у справі в якості третьої особи, оскільки відповідної ухвали судом постановлено не було, як і не було про таке зазначено в жодному процесуальному документі.

І по-друге, звертаючись до суду апеляційної інстанції з клопотанням про залучення Держпродспоживслужби в якості третьої особи на стороні позивача, позивач жодним чином не обґрунтовує, яким чином оскаржуване рішення може вплинути на її (Держпродспоживслужби) права або обов`язки щодо позивача.

Згідно з частиною 1 статті 50 Господарського процесуального кодексу України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

Враховуючи, що позивачем не наведено і не обґрунтовано суду, яким чином оскаржуване рішення може вплинути на права та обов`язки Держпродспоживслужби, позивач не звертався до суду першої інстанції з клопотанням про залучення Держпродспоживслужби до участі у справі в якості третьої особи, колегія суддів апеляційного господарського суду відмовляє апелянту у задоволенні клопотання про залучення Держпродспоживслужби в якості третьої особи.

Також 05.07.2019 від позивача надійшла заява про виконання ухвали суду та не отримання документів учасником справи (вх.№6324).

Як вказує позивач, йому не надходило витребуваних судом в ухвалі від 13.06.2019 документів. За таких обставин, просить зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області, Фермерське господарство "Терра-Украгро", ДП "Державна Галещинська біологічна фабрика" виконати вимоги ухвали Східного апеляційного господарського суду від 13.06.2019 з урахуванням вимог статей 80, 165, 168 Господарського процесуального кодексу України щодо надсилання документів позивачу і іншим учасникам провадження, встановити строк для виконання вимог ухвали суду та закону та попередити про відповідальність і наслідки невиконання ухвали суду.

Судова колегія зазначає, що 27.06.2019 на виконання ухвали Східного апеляційного господарського суду від 13.06.2019 від Фермерського господарства "Терра-Украгро" надійшов відзив на апеляційну скаргу із доказами в його обґрунтування.

До відзиву додані докази його надсилання учасникам справи.

Щодо витребуваних у Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області документів, то в ухвалі Східного апеляційного господарського суду від 03.07.2019 зазначено, що витребувані документи були подані представником Головного управління в судовому засіданні; представник надала суду пояснення, що документи не надсилались учасникам справи, оскільки кількість документів є значною і управління не має коштів для того, щоб здійснити відправлення цих документів усім учасникам справи.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 03.07.2019 було встановлено учасникам справи строк не пізніше 01.08.2019 для ознайомлення з матеріалами справи і надання суду усіх пояснень, заяв і клопотань по суті спору. Також було постановлено ДП "Державна Галещинська біологічна фабрика" виконати вимоги ухвали Східного апеляційного господарського суду від 13.06.2019 та надати до Східного апеляційного господарського суду письмові пояснення щодо стадії банкрутства ДП "Державна Галещинська біологічна фабрика" і відомі обставини щодо наказу Головного управління Держземагенства у Полтавській області "Про припинення права постійного користування земельною ділянкою" №2186-сг від 12.08.2014.

При цьому, встановлюючи строк учасникам справи для ознайомлення з матеріалами справи і надання суду усіх пояснень, заяв і клопотань по суті спору, суд апеляційної інстанції виходив із того, що розгляд справи вже неодноразово відкладався, у тому числі, і у зв`язку із поданням позивачем численних клопотань не завчасно, а безпосередньо в судовому засіданні, які у матеріалах справи ще були відсутні.

Згідно матеріалів справи, 23.07.2019 представник позивача - адвокат Тарасенко В.Ю. ознайомилась із томами 5, 6 матеріалів справи (т.6 а.с.88); у матеріалах справи міститься копія ордеру серія ПТ №142098 від 22.07.2019 на надання правової допомоги позивачу, на зворотному боці ордеру зазначено, що обмежень у повноваженнях згідно договору про надання правової допомоги б/н від 22.07.2019 не має.

При цьому, судова колегія звертає увагу позивача, що в силу приписів статті 13 Господарського процесуального кодексу України, суд керує ходом судового процесу і роз`яснює у разі необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій.

Відповідно до статей 5, 6 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" правосуддя в Україні здійснюється виключно судами, які здійснюючи правосуддя є незалежними, та відповідно до визначених законом процедур судочинства.

А у справі "Жоффр де ля Прадель проти Франції" від 16 грудня 1992 року Європейський суд з прав людини акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, учасником якої є Україна, кожна держава-учасниця цієї Конвенції має право встановлювати правила судової процедури, у тому числі процесуальні заборони й обмеження, які полягають у тому, щоб судовий процес не перетворився на безладний рух.

Отже, судом було надано можливість представнику позивача ознайомитись з матеріалами справи і зняти необхідні копії.

Від Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області надійшли заперечення (вх.№6747 від 19.07.2019), в яких управління просить у задоволенні клопотань про витребування доказів, про залучення третьої особи і про виконання ухвали суду відмовити.

05.07.2019 від позивача також надійшла заява про незаконність участі прокурора у справі (вх.№6325), вважає, що у спірних правовідносинах інтереси держави не порушені. Просить визнати участь прокурора у судовому провадженні, яке відкрито за апеляційною скаргою позивача незаконним та проводити подальший розгляд справи без участі прокурора.

Поряд з цим, 16.07.2019 від прокуратури Харківської області надійшли пояснення (вх.№6618), в яких зазначено, що рішення з припинення права постійного користування земельною ділянкою площею 331, 2га оскаржуваним наказом Головного управління Держземагенства у Полтавській області від 12.08.2014 прийнято вже після розподілу земельної ділянки; земельну ділянку, яка належить до цілісного майнового комплексу державного підприємства, було вилучено без рішення органу управління з порушенням норм Земельного кодексу України. Крім того, арбітражний керуючий ДП "Державна Галещинська біологічна фабрика" просив припинити право постійного користування земельною ділянкою, на яку видано державний акт НОМЕР_8 , тоді як на спірну земельну ділянку видано державний акт НОМЕР_9 . Прокуратурою також зазначено, що земельну ділянку площею 293га передано ОСОБА_3 без проведення аукціону, яку він передав в суборенду третій особі ФГ "Терра-Украгро", засновником та керівником якої він є. Крім того, ОСОБА_3 у 2002 році став засновником та керівником ПП "Тальне-Агрохім", у користуванні якого перебуває, за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, близько 1200 земельних ділянок, що може свідчити про отримання ОСОБА_3 на позаконкурсних засадах земельних ділянок для використання у господарській діяльності його приватного підприємства.

За таких обставин, і з урахуванням, що вступ прокурора у даній справі не спрямований на захист інтересів держави, просить подальший розгляд справи здійснювати без участі прокурора.

Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що у даній справі прокурор брав участь на підставі поданої суду першої інстанції заяви.

Відповідно до статті 29 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, що діяла до 15.12.2017), прокурор може вступити за своєю ініціативою у справу, порушену за позовом інших осіб на будь-якій стадії для представництва інтересів громадянина або держави.

Поряд з цим, нормами Господарського процесуального кодексу України (ані у редакції, що діяла до 15.12.2017, ані у чинній редакції) не встановлено обмежень щодо продовження розгляду справи, для участі в яку вступив прокурор, без його подальшої участі.

З огляду на те, що така заява прокурора не протирічить приписам господарського процесуального законодавства, суд апеляційної інстанції продовжує розгляд апеляційної скарги без участі прокурора.

09.07.2019 від адвоката Аваєвої Н.В. засобами поштового зв`язку надійшла заява (вх.№6385) про вступ представника у справу; зазначає, що між позивачем та адвокатом Аваєвою Н.В. укладено договір про надання правової допомоги №06/19, за таких обставин, просить залучити до участі у справі представника позивача.

До заяви додані оригінал ордеру серії ВН №113143 від 03.07.2019 на надання правової допомоги , копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Також від адвоката Аваєвої Н.В. надійшло клопотання (вх.№6386) про надання матеріалів справи для ознайомлення і відкладення розгляду справи, посилаючись на неможливість бути присутньою у судовому засіданні 03.07.2019.

Судова колегія зазначає, що у судовому засіданні 03.07.2019 представником позивача було зазначено, що позивач уклав договір про надання правової допомоги, також представник оголосила суду клопотання про витребування доказів.

З огляду на необхідність розглянути заявлені апелянтом клопотання про витребування додаткових доказів, які ще в матеріалах справи були відсутні, забезпечення учасникам справи права ознайомитись за потреби з матеріалами справи і надати пояснення щодо клопотань або щодо обставин справи, було оголошено перерву в судовому засіданні до 14:30год. 06.08.2019.

Поряд з цим, ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 03.07.2019 було встановлено учасникам справи строк не пізніше 01.08.2019 для ознайомлення з матеріалами справи.

Згідно матеріалів справи, адвокат Аваєва Н.В. ані до 01.08.2019, ані до початку судового засідання 06.08.2019 не звернулась до суду для ознайомлення з матеріалами справи, хоча як свідчить виданий нею ордер на надання правової допомоги, він датований 03.07.2019. При цьому, як зазначено вище, інший адвокат позивача - Тарасенко В.Ю. 23.07.2019 з матеріалами справи ознайомилась.

24.07.2019 від ліквідатора ДП "Державна Галещинська біологічна фабрика" - арбітражного керуючого Авраменка І.М. на виконання ухвали Східного апеляційного господарського суду від 03.07.2019 надійшли пояснення (вх.№6897), що на даний час процедура ліквідації ДП "Державна Галещинська біологічна фабрика" триває, здійснюються ліквідаційні заходи. При цьому, арбітражним керуючим повідомлено, що у нього відсутня будь-яка інформація щодо наказу Головного управління Держземагенства у Полтавській області "Про припинення права постійного користування земельною ділянкою" №2186-сг від 12.08.2014.

01.08.2019 від позивача надійшла заява про порушення процесуального законодавства відповідачами та третьою особою (вх.№7181), зазначає, що станом на 29.07.2019 позивач не отримав копій відзивів з додатками, а копіювання документів зі справи не дає можливості ознайомитись з ними у зв`язку з їх нечитабельністю. Просить терміново постановити ухвалу про забезпечення позивача відзивами з додатками.

Судова колегія звертає увагу на неприпустимість зловживання учасниками справи своїми процесуальними правами.

Як зазначено вище, за клопотаннями позивача розгляд справи вже неодноразово відкладався. З метою дотримання розумних строків розгляду апеляційної скарги, а також для запобігання зловживанню учасниками справи процесуальними правами, судом було встановлено учасникам справи строк для вчинення усіх необхідних процесуальних дій для того, щоб суд мав можливість розглянути апеляційну скаргу.

Позивач мав можливість добросовісно користуватися своїми процесуальними правами у відповідності до статті 43 Господарського процесуального кодексу України, завчасно ознайомитись з матеріалами справи і належним чином підготуватись до судового засідання. А встановивши, що здійснені його представником копії матеріалів справи є не читаємі, ознайомитись з матеріалами справи ще раз.

Фактично ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 03.07.2019 вже було вирішено порядок ознайомлення учасниками справи з документами, що містяться у матеріалах справи, і надані учасниками в обґрунтування своїх доводів і вимог.

Судова колегія розцінює подану заяву позивача як таку, що спрямована на затягування розгляду справи і залишає її без розгляду у відповідності до частини 3 статті 43 Господарського процесуального кодексу України.

До початку судового засідання 06.08.2019 засобами електронного зв`язку від адвоката Аваєвої Н.В. надійшла заява про відвід колегії суддів (вх.№7395), зазначає, що підставами подання заяви про відвід колегії суддів є сумніви щодо неупередженості і об`єктивності колегії суддів апеляційної інстанції, які, на думку заявника, маючи інформацію щодо вступу представника позивача (адвоката Аваєвої Н.В.) у справу, не визнали повноваження представника, які підтверджені у встановленому законом порядку і провели судове засідання 03.07.2019 без її участі; зазначає, що на електронну адресу суду 03.07.2019 листами об 11:25год., 13:15год. і 14:01год. було відправлено документи, де направлений о 14:01год. лист з вкладенням документів був підписаний електронним цифровим підписом. Також адвокат зазначає, що до судового засідання 03.07.2019 представником позивача на поштову адресу суду було направлено оригінали документів, серед яких був ордер в оригіналі, заява адвоката про вступ у справу та клопотання про відкладення судового засідання. На думку адвоката, суд проігнорував її клопотання, чим порушив конституційні і процесуальні права позивача.

Адвокат також посилається, що суд незаконно допустив до участі у справі прокурора, однак, не зазначає, в чому полягає така незаконність.

До заяви адвокатом додані копії ухвали Східного апеляційного господарського суду від 03.07.2019, роздруківка з електронної пошти Gmail від 03.07.2019, з якої вбачається, що об 11:25год. 03.07.2019 було отримано повідомлення Східного апеляційного господарського суду про те, що отриманий електронний лист у справі №917/429/17 не засвідчено електронним цифровим підписом і не належить до офіційних.

Нижче містяться відомості про надсилання о 13:15год. якогось (не можливо встановити якого) повідомлення, зазначено "цитований текст приховано".

І ще нижче про імовірне надсилання о 14:01год. ще якогось листа (не вбачається можливим, встановити якого саме, оскільки також зазначено "цитований текст приховано"), як і не можливо встановити, чи були ці листи взагалі надіслані і який їх зміст.

Також до заяви додані копії доказів в обґрунтування надсилання 03.07.2019 з міста Києва на адресу Східного апеляційного господарського суду зазначених вище документів.

О 14:39год. 06.08.2019 судове засідання продовжено; після перерви у судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 06.08.2019 адвокат Аваєва Н.В. оголосила суду заяву про відвід колегії суддів, а також усно доповнила її ще однією, на її думку, підставою для відводу колегії суддів - допуск представника ФГ "Терра-Украгро" в судове засідання 06.08.2019.

Після виходу з нарадчої кімнати колегія суддів апеляційного господарського суду оголосила про залишення заяви про відвід колегії суддів без розгляду, виходячи з такого.

Згідно з частиною 2 статті 38 Господарського процесуального кодексу України з підстав, зазначених у статтях 35, 36 і 37 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи.

За положеннями частини 3 статті 38 Господарського процесуального кодексу України, відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Після спливу вказаного строку заявляти відвід дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Як вбачається із матеріалів справи, обставини, на які посилається адвокат Аваєва Н.В. у заяві про відвід, мали місце ще 03.07.2019; ухвала про перерву у судовому засіданні від 03.07.2019 була отримана позивачем ще 17.07.2019, про що свідчить наявне у матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення.

Але позивачем у встановлений законом строк заяви про відвід подано не було, натомість, така заява була подана адвокатом Аваєвою Н.В. безпосередньо перед судовим засіданням.

Відповідно до статті 118 Господарського процесуального кодексу України, право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Враховуючи викладене, судова колегія зазначає, що заява про відвід колегії суддів подана апелянтом після встановленого законом строку, що має наслідком залишення її без розгляду.

При цьому, слід зазначити, що відповідно до положень статті 43 Господарського процесуального кодексу України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватись процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Пунктом 11 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України як один із основних засад (принципів) господарського судочинства є неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Колегія суддів апеляційного господарського суду розцінює заяву адвоката про відвід колегії суддів як таку, що спрямована виключно на затягування розгляду справи, оскільки така заява подана безпосередньо перед судовим засіданням, а підстави, викладені у заяві, є надуманими і безпідставними.

Судова колегія зазначає, що до початку судового засідання 03.07.2019 до суду апеляційної інстанції надійшла заява про вступ представника позивача - адвоката Аваєвої Н.В. у справу, а також клопотання про відкладення розгляду апеляційної скарги та надання матеріалів справи для ознайомлення, в якій адвокат Аваєва Н.В. просить визнати причину її неявки як представника позивача в судове засідання 03.07.2019 поважною та не проводити розгляд апеляційної скарги без участі представника; видати представнику позивача матеріали справи для ознайомлення, відкласти розгляд справи, а ухвалу про відкладення надіслати представнику.

Східним апеляційним господарським судом складено акт №13-35/248 від 03.07.2019 про те, що судом отримано електронний лист 03.07.2019 об 11:02год. з електронної адреси avaeva.n.v у справі №917/429/17, не оформлений в установленому порядку (пункт 1.5.4 Інструкції з діловодства в господарських судах України), а саме, лист не засвідчено електронним цифровим підписом.

Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що відповідно до частини 8 статті 42 Господарського процесуального кодексу України, якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, такі документи скріплюються електронним цифровим підписом учасника справи (його представником).

Відповідно до частин 2, 4 статті 170 Господарського процесуального кодексу України, письмова заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником або представником; суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявникові без розгляду.

За таких обставин, вказані заяви були залишені судом без розгляду, про що зазначено в ухвалі Східного апеляційного господарського суду від 03.07.2019.

Поряд з цим, як зазначено вище, у судовому засіданні 03.07.2019 представник позивача зазначила суду, що позивачем був укладений договір про надання правової допомоги.

І у судовому засіданні 03.07.2019 було проголошено перерву до 14:15год. 06.08.2019, у тому числі і для надання можливості представнику позивача ознайомитись з матеріалами справи.

Яким чином такі дії суду порушили конституційні права позивача, представником позивача не зазначено.

При цьому, судова колегія звертає увагу, що у судових засіданнях були присутні директор і представник позивача, які висловлювали свої доводи і вимоги апеляційної скарги, звертались до суду із відповідними клопотаннями, надавали відповіді на запитання суду.

Будь-яких інших документів 03.07.2019 від адвоката Аваєвої Н.В. до суду не надходило. І адвокатом Аваєвою Н.В. належних і допустимих доказів іншого суду не надано.

Документи, які надійшли від адвоката Аваєвої Н.В. до суду поштою 09.07.2019, містяться у матеріалах справи. І на підставі оригіналу ордеру Аваєвої Н.В. , а також копії свідоцтва про право на заняття адвокатської діяльності, її було допущено до участі у справі в якості представника позивача 06.08.2019, а 03.07.2019 вона у судове засідання не з`явилась.

Відтак, судом не було допущено жодного процесуального порушення.

Доводи щодо незаконності участі прокурора у судовому засіданні не ґрунтуються на жодних нормах закону і нічим адвокатом не обґрунтовуються.

Прокурор брав участь у даній справі на підставі поданої суду першої інстанції заяви, і у суду відсутні жодні підстави для не допуску учасника справи в судове засідання.

А питання щодо обґрунтованості позовних вимог вирішується судом за результатами розгляду справи.

Додаткові доводи адвоката про відвід колегії суддів, висловлені усно у судовому засіданні, з тих підстав, що було допущено до участі у справі заступника директора ФГ "Терра-Украагро" суд відхиляє, оскільки до початку судового засідання судом було встановлено повноваження Мосійченко О.В. , прізвище якого згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зазначено у графі: "Прізвище, ім`я, по батькові, дата обрання (призначення) осіб, які обираються (призначаються) до органу управління юридичної особи, уповноважених представляти юридичну особу у правовідносинах з третіми особами, або осіб, які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори та дані про наявність обмежень щодо представництва від імені юридичної особи".

Судова колегія в цілому розцінює дії і висловлювання адвоката Аваєвої Н.В. у судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 06.08.2019 виключно як такі, що є зловживанням представником позивача своїми процесуальними правами і спрямовані на затягування розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до частини 3 статті 43 Господарського процесуального кодексу України, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Доказів, які б свідчили про наявність обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності суддів при розгляді даної справи матеріали справи не містять.

При цьому, судом апеляційної інстанції були створені умови для належного і добросовісного користування учасниками справи своїми процесуальними правами.

Після залишення заяви адвоката про відвід колегії суддів без розгляду, було продовжено розгляд справи.

Директор позивача на запитання апеляційного господарського суду, зазначив, що не має додаткових пояснень і доводів в обґрунтування вимог апеляційної скарги.

Представник 1-го відповідача просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення місцевого господарського суду від 17.10.2017 - без змін.

Представник ФГ "Терра-Украгро" зазначив, що наразі договір суборенди є діючим; на його думку, фермерське господарство працює відповідно до вимог закону і не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Інші учасники своїм правом на участь у судовому не скористались, у судове засідання представники 2-го відповідача, третьої особи на стороні позивача, третьої особи ОСОБА_3 у судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, хоча учасники справи були належним чином завчасно повідомлені про час, дату і місце розгляду апеляційної скарги, про що у матеріалах справи містяться повідомлення про вручення поштового відправлення.

Враховуючи, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду апеляційної скарги, представники позивача, 1-го відповідача, третіх осіб на стороні відповідачів висловились у судових засідання щодо доводів і вимог апеляційної скарги, учасники справи належним чином повідомлені про час, дату і місце розгляду апеляційної скарги, а неявка у судове засідання 06.08.2019 представників 2-го відповідача, третьої особи на стороні позивача, третьої особи ОСОБА_3 не перешкоджає розгляду апеляційної скарги, колегія суддів з огляду на розумність дотримання строку розгляду апеляційної скарги на рішення суду, вважає за можливе розглянути скаргу в даному судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта, і висловлені учасниками справи заперечення на неї, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з такого.

Як встановлено місцевим господарським судом, відповідно до державного акту на право постійного користування землею серія НОМЕР_9 , який виданий Солоницькою сільською Радою народних депутатів Козельщинського району Полтавської області, у постійному користуванні Державної Галещинської біологічної фабрики перебувало 331, 20га в межах Солоницької сільради.

Відповідно до рішення 3 сесії 21 скликання Солоницької сільської Ради народних депутатів від 25.12.1998 №9, земельна ділянка була надана у постійне користування для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №80.

22.01.1999 на виконання наказу Агентства з питань банкрутства №4 від 22.01.1999 було реорганізовано Галещинську біофабрику шляхом її розподілу на два самостійні підприємства з метою збереження виробничих потужностей та кадрового потенціалу зі створенням нової юридичної особи - Новогалещинська біологічна фабрика (т.1 а.с.13).

Рішенням Солоницької сільської ради від 25.03.1999 було вирішено закріпити землі між Галещинською біологічною фабрикою та Новогалещинською біологічною фабрикою в кількості 32га і 300, 5га відповідно з оформленням відповідної документації (т.1 а.с.14).

Розпорядженням Козельщинської РДА Полтавської області від 14.11.2003 №602 надано дозвіл на виготовлення технічної документації зі складанням державних актів на право постійного користування землею для виробничих потреб з інвентаризацією земель Державній Новогалещинській біологічній фабриці на території Новогалещинської селищної та Солоницької сільської ради (т.2 а.с.67).

Рішенням Солоницької сільської ради Козельщинського району Полтавської області від 18.11.2003 (з урахуванням рішення Солоницької сільської ради Козельщинського району Полтавської області від 29.08.2005) було погоджено передачу земельної ділянки загальною площею 300, 5га із земель Державної Галещинської біологічної фабрики до земель Державної Новогалещинської біологічної фабрики для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а також погоджено видачу Державній Новогалещинській біологічній фабриці державного акту на право постійного користування землею площею 300, 5га (т.1 а.с.16-18).

Розпорядженням Козельщинської РДА Полтавської області від 02.12.2003 №649 затверджено технічну документацію про видачу державних актів на право постійного користування землею з інвентаризацією земель та уточненню площ по передачі земельних ділянок Державній Новогалещинській біологічній фабриці; розпоряджено видати Державній Новогалещинській біологічній фабриці державні акти на право постійного користування землею площею 300, 5га - на території Солоницької сільської ради і площею 15, 82га - на території Новогалещинської селищної ради (т.2 а.с.82).

На виконання розпорядження №649 Козельщинської районної державної адміністрації від 02.12.2003 було складено Акт про встановлення меж ділянки (ділянок) в натурі від 05.12.2003 Державної Новогалещинської біологічної фабрики на земельну ділянку загальною площею 300, 5га Солоницької сільської ради Козельщинського району у постійне користування (т.1 а.с.15).

Розпорядженням голови Полтавської обласної держаної адміністрації №184 від 19.04.2013 були скасовані розпорядження голови Козельщинської районної державної адміністрації №602 від 14.11.2003 та №649 від 02.12.2003.

Однак, постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.11.2016 у справі №910/22140/15 визнано недійсним та скасовано розпорядження голови Полтавської обласної державної адміністрації від 19.04.2013 №184 "Про скасування деяких розпоряджень голови Козельщинської районної державної адміністрації" (т.1 а.с.24-32).

Позивач вказує, що земельна ділянка площею 300, 5га, яка з 1999 року знаходиться в постійному користуванні у Державної Новогалещинської біофабрики, мала кадастровий номер НОМЕР_2 і даний факт не потребує доказування, оскільки встановлений в господарському суді у справі №910/22140/15.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.11.2016 у справі №910/22140/15 встановлено, що позивачу вказану земельну ділянку площею 300, 5га було передано у постійне користування з дотриманням вимог норм закону, проектна документація на земельну ділянку, яка передана у користування позивачу була виготовлена та затверджена у передбаченому законом порядку.

Звертаючись до суду з даним позовом позивач стверджує, що відбулась незаконна передача вказаної земельної ділянки в оренду гр. ОСОБА_3 (по договору оренди землі від 24.05.2016) та яке в подальшому було передано (по договору суборенди землі від 13.07.2016) в суборенду ФГ "Терра-Украгро".

Так, Наказом Головного управління Держземагенства у Полтавській області "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою" №764-сг від 03.03.2015 надано дозвіл гр. ОСОБА_3 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду орієнтовною площею 320га земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення фермерського господарства на території Солоницької сільської ради Козельщинського району Полтавської області за межами населених пунктів (т.1 а.с.47).

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області "Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки в оренду" №3628-сг від 24.05.2016 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду площею 293га гр. ОСОБА_3 для ведення фермерського господарства в адміністративних межах Солоницької сільської ради Козельщинського району Полтавської області та надано вказаній особі із земель запасу сільськогосподарського призначення державної власності земельну ділянку площею 293 га (кадастровий номер НОМЕР_1 ).

Дані відомості підтверджуються Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо земельної ділянки кадастровий номер: НОМЕР_1 .

Позивач зазначає, що відбулось накладення земельної ділянки площею 293га з кадастровим номером НОМЕР_1 на земельну ділянку позивача, що підтверджується технічною документацією на земельну ділянку Державної Новогалещинської біофабрики з кадастровим номером НОМЕР_2 , яка знаходиться на території Солоницької сільської ради, та висновком Центру судових досліджень "Експерттранссервіс" №33/17-зтд від 19.05.2017, який міститься в матеріалах справи.

Експертним висновком №33/17-зтд від 19.05.2017 встановлено, що межі земельної ділянки площею 293га з кадастровим номером НОМЕР_1 згідно координат поворотних точок з даних ДЗК накладаються на межі земельної ділянки Державної Новогалещинської біофабрики загальною площею 300, 5га з кадастровим номером НОМЕР_2 , яка знаходиться на території Солоницької сільської ради; площа "накладення" складає 289, 0642га (т.1 а.с.190-201).

Також позивач посилається на довідку №130 від 28.01.2010, надану Солоницькою сільською радою Козельщинського району Полтавської області, в якій вказано, що Державна Новогалещинська біологічна фабрика має у постійному користуванні земельну ділянку у розмірі 300, 5га на території Солоницької сільської ради.

Позивач зазначає, що за даними інвентаризації 2015 року Держпродспоживслужби України (засновник позивача) за Державною Новогалещинською біофабрикою рахується:

1) на території Солоницької сільської ради Козельщинського району Полтавської області 300, 5га - на підставі рішення Солоницької сільської ради Козельщинського району Полтавської області 17 сесії 4 скликання від 29.08.2005.

2) на території Новогалещинської селищної ради Козельщинського району Полтавської області 15, 82га (з них 0, 27га в межах населеного пункту та 15, 55га - за межами населеного пункту) - на підставі рішення Новогалещинської селищної ради Козельщинського району Полтавської області 20 сесії 4 скликання від 07.09.2005 (т.1 а.с.149-152).

Проектна документація на земельні ділянки площею 15, 82га та 300, 5га була виготовлена та затверджена у передбаченому законом порядку. Вказане підтверджується розпорядженнями голови Козельщинської районної державної адміністрації від 14.11.2003 №602 "Про надання дозволу на виготовлення технічної документації зі складання державних актів на право постійного користування землею з інвентаризацією земель державній Новогалещинській біологічній фабриці на території Новогалещинської селищної та Солоницької сільської ради Козельщинського району Полтавської області" і від 02.12.2003 №649 "Про видачу державних актів на право постійного користування землею з інвентаризацією земель та уточненню передачі земельних ділянок Державній Новогалещинській біологічній фабриці на території Новогалещинської селищної та Солоницької сільської рад Козельщинського району Полтавської області".

Поряд з цим, як встановлено місцевим господарським судом, за відомостями Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, у зв`язку з визнанням Державної Галещинської біологічної фабрики (іншої юридичної особи) банкрутом та враховуючи лист арбітражного керуючого Державної Галещинської біологічної фабрики (т.1 а.с.84), Головним управлінням Держземагенства у Полтавській області прийнято наказ від 12.08.2014 №2186-СГ про припинення права користування земельною ділянкою Державною Галещинською біологічною фабрикою площею 331, 2га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в адміністративних межах Солоницької сільської ради Козельщинського району Полтавської області (т.1 а.с.86) (вже після її розподілу).

Станом на 01.01.2015 згідно державної статистичної звітності з кількісного обліку земель (6-зем), дана земельна ділянка знаходилась в землях запасу не наданих у власність і користування земель Солоницької сільської ради.

26.02.2015 гр. ОСОБА_3 звернувся до Головного управління Держземагенства у Полтавській області з клопотанням про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства в оренду на території Солоницької сільської ради Козельщинського району Полтавської області (т.1 а.с.81).

Головним управлінням прийнято наказ від 03.03.2015 №764-СГ про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою громадянину ОСОБА_3 щодо відведення земельної ділянки в оренду орієнтовною площею 320, 00га земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення фермерського господарства (т.1 а.с.82).

Розробивши проект землеустрою, гр. ОСОБА_3 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області з клопотанням про затвердження проекту землеустрою та відведення земельної ділянки в оренду, кадастровий номер НОМЕР_1 , для ведення фермерського господарства, яка знаходиться на території Солоницької сільської ради Козельщинського району Полтавської області (т.1 а.с.87).

За результатами розгляду вказаного клопотання, Головним управлінням було прийнято наказ від 24.05.2016 №3628-СГ, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду площею 293, 00га гр. ОСОБА_3 для ведення фермерського господарства; надано гр. ОСОБА_3 із земель запасу сільськогосподарського призначення державної власності земельну ділянку площею 293, 00га (кадастровий номер НОМЕР_1 ) в довгострокову оренду терміном на 7 років для ведення фермерського господарства (т.1 а.с.88).

24.05.2016 між Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області (орендодавець) і гр. ОСОБА_3 (орендар) укладено договір оренди землі, відповідно до умов якого згідно наказу від 24.05.2016 №3628-СГ орендодавець передав, в орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1 для ведення фермерського господарства, яка знаходиться за межами населених пунктів на території Солоницької сільської ради Козельщинського району Полтавської області, загальною площею 293га; договір укладено строком на 7 років (т.3 а.с.188-190).

Також Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області вказує, що такої земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2 , як об`єкта цивільних прав на сьогодні не існує.

Апеляційним господарським судом встановлено, що згідно листа ліквідатора Державної Галещинської біологічної фабрики - арбітражного керуючого Терещенко О.В. від 18.06.2014, надісланого начальнику Головного управління Держземагенства у Полтавській області, Державна Галещинська біологічна фабрика визнана банкрутом, господарська діяльність не ведеться; по управлінню земельних ресурсів Козельщинського району за підприємством рахується земельна ділянка та державний акт на землю НОМЕР_8 (акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №80, 26.03.2002) в розмірі 331, 2га, яку підприємство не взмозі обробляти чи передавати в оренду, оригіналу немає. За таких обставин, арбітражний керуючий просить прийняти в фонд земельну ділянку 331, 2га, скасувати державний акт на землю НОМЕР_8 та припинити право постійного користування земельною ділянкою 331, 2га за Державною Галещинською біологічною фабрикою.

Даний лист став підставою для винесення Головним управлінням Держземагенства у Полтавській області оскаржуваного наказу від 12.08.2014 №2186-сг "Про припинення права постійного користування земельною ділянкою", відповідно до якого припинено право постійного користування земельною ділянкою Державній Галещинській біологічній фабриці площею 331, 2га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в адміністративних межах Солоницької сільської ради Козельщинського району Полтавської області; віднесено дану земельну ділянку до складу земель сільськогосподарського призначення державної власності в адміністративних межах Солоницької сільської ради Козельщинського району Полтавської області.

Дослідивши вказаний лист арбітражного керуючого, суд апеляційної інстанції критично ставиться до нього як підстави для припинення права постійного користування земельною ділянкою площею 331, 2га в адміністративних межах Солоницької сільської ради Козельщинського району Полтавської області, оскільки, по-перше, у листі арбітражний керуючий Терещенко О.В. посилається на державний акт на землю НОМЕР_8 , що зареєстрований за №80 від 26.03.2002; до листа як додаток зазначено: копія державного акту на право постійного користування землею НОМЕР_8 .

Однак, згідно державного акту на право постійного користування землею серія НОМЕР_8 , який виданий Новогалещинською селищною Радою народних депутатів Козельщинського району Полтавської області, у постійному користуванні Державної Галещинської біологічної фабрики перебувало 273, 19га (а не 331, 20га) в межах Новогалещинської селищної ради (а не Солоницької сільської ради).

Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №79 (т.2 а.с.33-34).

У той же час, відповідно до державного акту на право постійного користування землею серія НОМЕР_9 , який виданий Солоницькою сільською Радою народних депутатів Козельщинського району Полтавської області, у постійному користуванні Державної Галещинської біологічної фабрики перебувало 331, 20га в межах Солоницької сільради.

Відповідно до рішення 3 сесії 21 скликання Солоницької сільської Ради народних депутатів від 25.12.1998 №9, земельна ділянка була надана у постійне користування для ведення товарного сільськогосподарського виробництва Державній Галещинській біологічній фабриці.

Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №80 (т.2 а.с.40-41).

Згідно наявної у матеріалах справи технічної документації по виготовленню державних актів на право постійного користування землею з коректуванням планового матеріалу Державної Галещинської біологічної фабрики Козельщинського району Полтавської області (т.2 а.с.13-19), площа Галещинської державної біофабрики становить 604, 39га, з них, на території Новогалещинської селищної ради - 273, 19га, на території Солоницької сільської ради - 331, 2га.

Тобто, у Головного управління Держземагенства у Полтавській області фактично були відсутні підстави для прийняття наказу про припинення користування Державною Галещинською біологічною фабрикою земельною ділянкою площею 331, 2га на території Солоницької сільської ради з посиланням на лист арбітражного керуючого і державний акт на землю НОМЕР_8 , що зареєстрований за №80 від 26.03.2002.

Однак, згідно наказу від 12.08.2014 №2186-сг "Про припинення права постійного користування земельною ділянкою", даній обставині Головним управлінням Держземагенства у Полтавській області оцінки надано не було.

І по-друге, апеляційним господарським судом встановлено, що згідно відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень та наявного у матеріалах справи витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (т.2 а.с.81-86) Державна Галещинська біологічна фабрика () перебуває в процедурі банкрутства; постановою Господарського суду Полтавської області від 27.07.2003 у справі №8/570 підприємство визнано банкрутом, відкрита ліквідаційна процедура.

Як зазначено вище, рішенням Солоницької сільської ради від 25.03.1999 було вирішено закріпити землі між Галещинською біологічною фабрикою та Новогалещинською біологічною фабрикою в кількості 32 га і 300, 5га з оформленням відповідної документації, а рішенням Солоницької сільської ради Козельщинського району Полтавської області від 18.11.2003 було погоджено передачу земельної ділянки загальною площею 300, 5га із земель, що перебували у користуванні Державної Галещинської біологічної фабрики до земель Державної Новогалещинської біологічної фабрики для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а також погоджено видачу Державній Новогалещинській біологічній фабриці державного акту на право постійного користування землею площею 300, 5га.

Тобто, щонайменше з 18.11.2003 року позивач вчиняв дії щодо оформлення права користування земельною ділянкою загальною площею 300, 5га на підставі відповідних рішень Солоницької сільської ради про передачу у користування Новогалещинській біологічній фабриці, що є окремою юридичною особою ().

У матеріалах справи містяться численні листи Державної ветеринарної та фітосанітарної служби України, адресованих, у тому числі, і арбітражному керуючому Державної Галещинської біофабрики Терещенко О.В., в яких засновник звертається з вимогою не проводити ніяких дій щодо відчуження майна та земель Державної Галещинської біологічної фабрики (т.1 а.с.172, 174-175), зокрема, і надано роз`яснення, що земельна ділянка площею 300, 5га входить до складу майнового комплексу Державної Новогалещинської біофабрики.

Більше того, рішенням Новогалещинської селищної ради Козельщинського району Полтавської області від 07.09.2005 "Про внесення змін і доповнень до рішення Новогалещинської селищної ради 10 сесії 4 скликання від 17.11.2003", погоджено передачу 6 земельних ділянок загальною площею 15, 82га із земель державної Галещинської біологічної фабрики до земель Новогалещинської біологічної фабрики.

Як вбачається з матеріалів справи, проектна документація на земельні ділянки, площею 15,82 га та 300,5 га, які були передані у користування ДП "Державна Новогалещинська біологічна фабрика", виготовлена та затверджена у передбаченому законом порядку (т.1 а.с.36, 153-159; т. 2 а.с.48-81).

Зокрема, у матеріалах справи міститься технічна документації зі складання державних актів на право постійного користування земельними ділянками з інвентаризацією землі Державної Новогалещинської біологічної фабрики на території Новогалещинської селищної та Солоницької сільської рад Козельщинського району Полтавської області №187 від 31.03.2004, що виготовлена на виконання рішення Солоницької сільської ради Козельщинського району Полтавської області від 18.11.2003 про передачу земельної ділянки загальною площею 300, 5га із земель Державної Галещинської біологічної фабрики до земель Державної Новогалещинської біологічної фабрики для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а також погоджено видачу Державній Новогалещинській біологічній фабриці державного акту на право постійного користування землею площею 300, 5га.

Розпорядженням Козельщинської РДА Полтавської області від 02.12.2003 №649 (т.2 а.с.82) затверджено технічну документацію про видачу державних актів на право постійного користування землею з інвентаризацією земель та уточненню площ по передачі земельних ділянок Державній Новогалещинській біологічній фабриці та вирішено видати Державній Новогалещинській біологічній фабриці державні акти на право постійного користування землею площею 300, 5га - на території Солоницької сільської ради і площею 15, 82га - на території Новогалещинської селищної ради.

Згідно матеріалів справи, технічна документація і державні акти мали були бути передані позивачу на виконання доручення Головного управління Держземагенства у Полтавській області у жовтні 2011 року (т.2 а.с.91-92).

Відповідно до листа ДП "Полтавський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" Держгеокадастру від 05.10.2015 №01-15/2082 (т.2 а.с.93), технічні документації зі складання державних актів на право постійного користування земельними ділянками з інвентаризацією землі Державної Новогалещинської біологічної фабрики на території Новогалещинської селищної та Солоницької сільської рад Козельщинського району, реєстраційні картки 7 комплектів (реєстраційні номери АПП № 56 , №008991) передані до відділу Держкомзему у Козельщинському районі, про що свідчать підписані начальником відділу Дробаха Т.М. акти приймання-передачі технічних документації від 23.09.2011 та акт приймання-передачі від 30.09.2011, а також штамп на титульній сторінці технічної документації про прийняття електронних документів в форматі ІN4 Центром ДЗК (т.2 а.с.93-98).

30.12.2011 позивачу видано державні акти на право постійного користування 6 земельними ділянками, загальною площею 15, 82га (т.2 а.с.99-104).

Згідно матеріалів справи, позивач шляхом звернення до уповноважених органів вчиняв дії щодо отримання державного акту на земельну ділянку площею 300, 5га (т.2 а.с.85-89, 128).

Однак, державного акту на право постійного користування площею 300, 5га видано не було, що в цілому і стало підставою для виникнення спору.

Апеляційним господарським судом встановлено, що матеріалами справи підтверджується, що по 2016 рік позивач користувався земельною ділянкою площею 300, 5га (т.1 а.с.133-152, 161-170), якій було присвоєно кадастровий номер НОМЕР_2 .

Зазначені відомості 1-им відповідачем не спростовані; згідно наданих 1-им відповідачем пояснень начальника відділу у Козельщинському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області Т.М. Дробахи, дані про земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_2 до архівного шару не переносились (у поясненнях не зазначено, з яких підстав не вносились дані про земельну ділянку позивача), відомості про вказану земельну ділянку не скасовувались; вказаний кадастровий номер був пакетно завантажений до НКС, але геометричні та інші дані про земельну ділянку відсутні.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції виходить з такого.

Відповідно до частини 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Статтею 5 Господарського процесуального кодексу України визначено, що здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Як вбачається із матеріалів справи, у 1999 році з метою виведення Галещинської біофабрики з економічної кризи було розпочато комплекс дій по її реорганізації з метою збереження виробничих потужностей та кадрового потенціалу зі створенням нової юридичної особи - Державної Новогалещинської біологічної фабрики.

Із матеріалів справи також вбачається, що на праві постійного користування за Галещинською біофабрикою були закріплені земельні ділянки державної власності, у тому числі, і земельна ділянка площею 331, 20га в межах Солоницької сільради відповідно до державного акту на право постійного користування землею серія НОМЕР_9 .

У подальшому зазначеними вище відповідними рішеннями Солоницької сільської ради та розпорядженнями Козельщинської районної державної адміністрації було здійснено розподіл земельних ділянок, зокрема, за Державною Новогалещинською біологічною фабрикою (позивачем) було закріплено і погоджено 300, 5га земель в межах Солоницької сільської ради.

Також розпорядженням Козельщинської РДА Полтавської області від 02.12.2003 №649 (з урахуванням рішення Солоницької сільської ради від 29.08.2005) було затверджено технічну документацію про видачу державних актів на право постійного користування землею з інвентаризацією земель та уточненню площ по передачі земельних ділянок Державній Новогалещинській біологічній фабриці та розпоряджено видати Державній Новогалещинській біологічній фабриці державні акти на право постійного користування землею площею 300, 5га - на території Солоницької сільської ради і площею 15, 82га - на території Новогалещинської селищної ради.

Матеріалами справи також підтверджується, що земельній ділянці, на яку було затверджено технічну документацію про видачу державних актів на право постійного користування землею з інвентаризацією земель та уточненню площ по передачі земельних ділянок Державній Новогалещинській біологічній фабриці і передано у постійне користування позивачу, було присвоєно кадастровий номер НОМЕР_2 .

Як було зазначено вище, процедура оформлення земельних ділянок, які були передані у постійне користування позивачу загальною площею 15, 82га на території Новогалещинської сільської ради була завершена і ще у 2011 році видано позивачу державні акти. А питання щодо земельної ділянки площею 300, 5га в межах Солоницької сільської ради вирішено не було, державний акт на право постійного користування позивачу видано не було.

Із матеріалів справи не вбачається правових обставин, за яких державний акт на праві постійного користування земельною ділянкою площею 300, 5га в межах Солоницької сільської ради позивачу виданий не був, хоча, згідно наданих позивачем документів, технічна документація була виготовлена і державний акт мав був бути виданий позивачу ще у жовтні 2011 року (т.2 а.с.91-92).

У судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 13.06.2019 представник Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області надала пояснення, що приймаючи оспорюваний наказ "Про припинення права постійного користування земельною ділянкою" №2186-сг від 12.08.2014 Головне управління Держземагенства у Полтавській області керувалось виключно листом арбітражного керуючого Державної Галещинської біологічної фабрики Терещенко О.В. від 18.06.2014 про добровільну відмову від права користування земельною ділянкою і не здійснювало перевірку щодо законності такої відмови.

Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що, по-перше, як встановлено судом апеляційної інстанції, у листі від 18.06.2014 арбітражний керуючий Терещенко О.В. послався взагалі на інший державний акт ( НОМЕР_8 ), яким було передано Державній Галещинській біологічній фабриці на праві постійного користуванні іншу земельну ділянку площею 273, 19га в межах Новогалещинської селищної ради, тому, припинення оскаржуваним наказом "Про припинення права постійного користування земельною ділянкою" №2186-сг права користування Державній Галещинській біологічній фабриці земельною ділянкою площею 331, 2га в межах Солоницької сільської ради, судова колегія вважає безпідставним.

Більше того, згідно з положеннями статті 15 Земельного кодексу України (у редакції, що діяла станом на час винесення оскаржуваного наказу №2186-сг) до повноважень центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин, належить, зокрема, забезпечення здійснення землеустрою, моніторингу земель і державного контролю за використанням та охороною земель.

Відповідно до Положення про Державне агентство земельних ресурсів України, затвердженого Указом Президента України від 08.04.2011 №445, саме Державне агентство земельних ресурсів України (Держземагентство України) (станом на дату прийняття оскаржуваного наказу від 12.08.2014) було центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів та топографо-геодезичної і картографічної діяльності, яке забезпечувало реалізацію державної політики у сфері земельних відносин та топографо-геодезичної і картографічної діяльності.

Серед завдань, покладених на Держземагенство України, була передача відповідно до закону безпосередньо або через визначені в установленому порядку територіальні органи земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність або в користування для всіх потреб; здійснення землеустрою відповідно до Закону України "Про землеустрій", у тому числі забезпечення проведення державної інвентаризації земель; проведення відповідно до законодавства моніторинг земель та охорону земель; здійснення ведення і адміністрування державного земельного кадастру та отримує інформацію про відведення земельних ділянок; створення інформаційної бази даних з питань реформування земельних відносин, землеустрою, охорони та проведення моніторингу земель, ведення державного земельного кадастру, оціночної діяльності і земельних торгів; здійснення заходів щодо вдосконалення порядку ведення обліку і підготовки звітності з регулювання земельних відносин, використання та охорони земель, формування екомережі, здійснення топографо-геодезичної і картографічної діяльності; забезпечення створення, формування і ведення Державного фонду документації із землеустрою; ведення державного обліку і реєстрації топографо-геодезичних і картографічних робіт, забезпечення зберігання матеріалів, одержаних за результатами їх виконання.

Тобто, Головне управління Держземагенства у Полтавській області як територіальний орган центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів не лише мав право, а і був зобов`язаний при вирішенні питання припинення права постійного користування державним підприємством земельною ділянкою державної власності площею 331, 2га встановити наявність правових підстав для такого припинення.

По-друге, відповідно до статті 141 Земельного кодексу України (у редакції, що діяла станом на дату винесення оспорюваного наказу №2186-СГ) підставою припинення права користування земельною ділянкою, зокрема, є добровільна відмова від права користування земельною ділянкою.

Однак, поза увагою колегії суддів апеляційного господарського суду не може залишитись обставина, що згідно матеріалів справи, Головне управління Держземагенства у Полтавській області було достеменно обізнано, що в процесі реорганізації Державної Галещинської біологічної фабрики і передачі земельних ділянок державної власності, які знаходились у неї на праві постійного користування новоутвореним підприємствам, у тому числі, і позивачу, останньому було погоджено передачу відповідними рішеннями сільської ради земельної ділянки площею 300, 5га у межах Солоницької сільської ради (т.2 а.с.91-92).

Відповідно до статті 24 Земельного кодексу України (у редакції, що діяла станом на 2003 рік) державним і комунальним сільськогосподарським підприємствам, установам та організаціям надаються земельні ділянки із земель державної і комунальної власності у постійне користування для науково-дослідних, навчальних цілей та ведення товарного сільськогосподарського виробництва. У разі ліквідації державного чи комунального підприємства, установи, організації землі, які перебувають у їх постійному користуванні, за рішенням відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування переводяться до земель запасу або надаються іншим громадянам та юридичним особам для використання за їх цільовим призначенням.

Згідно матеріалів справи, відділом Держкомзему у Козельщинському районі було отримало технічну документацію щодо земельних ділянок позивача і мало за дорученням Головного управління видати ще у 2011 році державний акт на право постійного користування земельною ділянкою площею 300, 5га у межах Солоницької сільської ради.

Чого, однак, здійснено не було і безпідставно, не врахувавши обставин щодо оформлення позивачем права постійного користування земельною ділянкою площею 300, 5га оскаржуваним наказом Головного управління було припинено право постійного користування Державною Галещинською біологічною фабрикою земельною ділянкою площею 331га.

Як вбачається із мотивувальної частини оскаржуваного рішення місцевого господарського суду від 17.10.2017 даним обставинам судом першої інстанції оцінки надано не було, як і не було досліджено наявність правових підстав для винесення оскаржуваного наказу Головного управління Держземагенства у Полтавській області "Про припинення права постійного користування земельною ділянкою" №2186-сг від 12.08.2014.

Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що приписами частини 1 статті 21 Цивільного кодексу України передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до статті 13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Згідно зі статтею 1 Земельного кодексу України (у редакції, що діяла станом на серпень 2014 року) земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційного господарського суду доходить висновку, що наказ Головного управління Держземагенства у Полтавській області "Про припинення права постійного користування земельною ділянкою" №2186-сг від 12.08.2014 порушує права та законні інтереси позивача, оскільки даний наказ було прийнято Головним управлінням Держземагенства у Полтавській області до вирішення питання щодо належного оформлення за позивачем права постійного користування земельною ділянкою площею 300, 5га у межах Солоницької сільської ради, не зважаючи на обізнаність щодо наявності такого процесу.

Із матеріалів справи не вбачається винних дій/бездіяльності позивача щодо неотримання державного акту на право постійного користування земельною ділянкою площею 300, 5га у межах Солоницької сільської ради.

Зазначене спростовує доводи Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, що саме позивачем не було належим чином оформлено право користування земельною ділянкою площею 300, 5га.

До того ж, припинення права користування Державній Галещинській біологічній фабриці земельною ділянкою площею 331, 2га в межах Солоницької сільської ради є безпідставним з огляду на те, що арбітражний керуючий Терещенко О.В. в обґрунтування добровільної відмови від права користування земельної ділянкою надав неналежні документи і Головним управлінням Держземагенства у Полтавській області цьому оцінки надано не було.

Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області посилається на Розпорядження голови РДА смт. Козельщина №392 від 06.10.2011 "Про внесення змін до розпорядження райдержадміністрації від 02.01.2003 №649" (т.2 а.с.205), яким було внесено зміни в розпорядження від 02.12.2003 №649, виклавши його в новій редакції, а саме, затверджено Новогалещинській біологічній фабриці технічну документації зі складання державних актів на право постійного користування, а також надано у постійне користування 15, 55га земель промисловості на території Новогалещинської селищної ради, а передача 300, 5га земельної ділянки вже не передбачена.

Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, по-перше, зі змісту цього розпорядження не вбачається, які обставини стали підставою для його прийняття; міститься зазначення, що розпорядження було прийнято на основі представлених документів, однак, не вказано, що це за документи, хто їх надав і з якою метою необхідно вносити зміни у розпорядження від 02.02.2003 №649, у той час, як позивачем на підставі розпорядження від 02.02.2003 №649 вже було виготовлено технічну документацію та вчинені дії щодо отримання державних актів на право постійного користування землею. Отже, вказане розпорядження №649 є ненормативним актом одноразової дії, яке потягнуло за собою певні правові наслідки, а тому станом на жовтень 2011 рік (коли позивачу мали були бути видані усі державні акти) були відсутні підстави для внесення змін до розпорядження Козельщинської районної державної адміністрації від 02.01.2003 №649 щодо земельної ділянки площею 300, 5га у межах Солоницької сільської ради.

І, по-друге, ненормативні акти (акти індивідуальної дії), - тобто такі, що передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб`єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію, - оцінюються господарським судом нарівні з іншими доказами у справі і не мають для нього заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Держземагенства у Полтавській області "Про припинення права постійного користування земельною ділянкою" №2186-сг від 12.08.2014. Відтак, обґрунтованими є доводи апеляційної скарги щодо скасування рішення суду в цій частині і ухвалення нового рішення із задоволенням цих позовних вимог.

Досліджуючи матеріали справи, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що винесення Головним управлінням Держземагенства у Полтавській області неправомірного наказу "Про припинення права постійного користування земельною ділянкою" №2186-сг від 12.08.2014 потягло за собою правові наслідки у вигляді віднесення земельної ділянки площею 331, 2га до складу земель сільськогосподарського призначення державної власності в адміністративних межах Солоницької сільської ради Козельщинського району Полтавської області.

Як вбачається із матеріалів справи, 1-й відповідач наголошує на тому, що станом на дату звернення гр. ОСОБА_3 (лютий 2015 року) до Головного управління Держкомзему у Полтавській області, дана земельна ділянка знаходилась в землях запасу не наданих у власність і користування земель Солоницької сільської ради, що, на думку 1-го відповідача, надавало йому підстави для надання дозволу гр. ОСОБА_3 на розроблення документації із землеустрою оскаржуваним наказом Головного управління Держземагенства у Полтавській області "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою" №764-сг від 03.03.2016.

Судова колегія зазначає, що із матеріалів справи вбачається, що земельній ділянці площею 300, 5га, яка перебувала у користуванні позивача, до 01.01.2013 був присвоєний кадастровий номер НОМЕР_2 ; у встановленому законом порядку ДП "Державна Новогалещинська біологічна фабрика" вчинялись дії щодо отримання у постійне користування земельної ділянки площею 300, 5га, на підставі рішення Солоницької сільської ради і розпорядження Козельщинської РДА.

Зазначене також встановлено і постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.11.2016 у справі №910/22140/15.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про Державний земельний кадастр", кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування.

Статтею 3 Закону України "Про Державний земельний кадастр" (у редакції, що діяла до 01.01.2013) врегульовано принципи ведення Державного земельного кадастру: обов`язковості внесення до Державного земельного кадастру відомостей про всі його об`єкти; єдності методології ведення Державного земельного кадастру; об`єктивності, достовірності та повноти відомостей у Державному земельному кадастрі; внесення відомостей до Державного земельного кадастру виключно на підставі та відповідно до цього Закону; відкритості та доступності відомостей Державного земельного кадастру, законності їх одержання, поширення і зберігання; документування всіх відомостей Державного земельного кадастру.

Відповідно до статті 25 Закону України "Про Державний земельний кадастр", поземельна книга є документом Державного земельного кадастру, який містить такі відомості про земельну ділянку: а) кадастровий номер; б) площа; в) місцезнаходження (адміністративно-територіальна одиниця); г) склад угідь; ґ) цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель); д) нормативна грошова оцінка; е) відомості про обмеження у використанні земельної ділянки; є) відомості про межі частини земельної ділянки, на яку поширюється дія сервітуту, договору суборенди земельної ділянки; ж) кадастровий план земельної ділянки; з) дата державної реєстрації земельної ділянки; и) інформація про документацію із землеустрою, на підставі якої здійснена державна реєстрація земельної ділянки, а також внесені зміни до цих відомостей; і) інформація про власників (користувачів) земельної ділянки відповідно до даних про зареєстровані речові права у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Повідомлення про зареєстровані (припинені) речові права у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно в тому числі і за рішенням суду надходить з органів реєстру прав і після чого відомості вносяться у Поземельну книгу.

За таких обставин, будь-які посилання 1-го відповідача на те, що Поземельної книги на земельну ділянку площею 300, 5га в межах Солоницької сільської ради Козельщинського району Полтавської області не заводилось, що в управлінні відсутні документи на цю земельну ділянку є такими, що не відповідають вимогам законодавства України.

Судова колегія зазначає, що з 01 січня 2013 року набули чинності Закони України "Про Державний земельний кадастр" (у новій редакції), "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", постанова Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051 "Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру"

Відповідно до Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 №1051, Державний земельний кадастр ведеться на електронних та паперових носіях. Документи в паперовій формі, які створюються під час ведення Державного земельного кадастру, витяги з Державного земельного кадастру про об`єкт Державного земельного кадастру, довідки, що містять узагальнену інформацію про землі (території), викопіювання з кадастрової карти (плану) та іншої картографічної документації Державного земельного кадастру, кадастрові плани земельних ділянок та інші документи створюються шляхом роздрукування їх електронної (цифрової) форми за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру. У разі виявлення розбіжностей між відомостями на електронних та паперових носіях пріоритет мають відомості на паперових носіях.

Ведення Державного земельного кадастру здійснює Держземагентство та його територіальні органи.

Як зазначає позивач, до 01.01.2013 були відомості щодо земельної ділянки площею 300, 5га у межах Солоницької сільської ради.

У судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 13.06.2019 представник 1-го відповідача надала пояснення, що документи щодо земельних ділянок передавались до відділу у Козельщинському районі Головного управління Держземагенства у Полтавській області на виконання вимог закону.

Однак, відомості щодо земельної ділянки площею 300, 5га в межах Солоницької сільської ради Козельщинського району Полтавської області відсутні.

Згідно наданих 1-им відповідачем пояснень начальника відділу у Козельщинському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області Т.М. Дробахи, дані про земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_2 до архівного шару не переносились (у поясненнях не зазначено, з яких підстав не переносились дані про земельну ділянку позивача), відомості про вказану земельну ділянку не скасовувались; вказаний кадастровий номер був пакетно завантажений до НКС, але геометричні та інші дані про земельну ділянку відсутні (у поясненнях не зазначено, що стало причиною відсутності геометричних та інших даних про земельну ділянку позивача, якщо кадастровий номер був завантажений). Дані про земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_2 в Державному земельному кадастрі та державному реєстрі земель відсутні (відсутні пояснення, які дії були здійснені територіальним органом Держземагенства для усунення даних недоліків).

Судова колегія зазначає, що статтею 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За таких обставин, територіальні органи Держземагентства України здійснюють свої повноваження у сфері регулювання земельних лише у межах повноважень та у спосіб, що встановлені відповідними нормами чинного законодавства.

Пунктом 130 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого Постанови Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 №1051 передбачено, що відомості (зміни до них) про нового власника, користувача земельної ділянки відповідно до даних про зареєстровані речові права у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вносяться до Поземельної книги Державним кадастровим реєстратором відповідно до пункту 113 цього Порядку.

Відтак, за наявності кадастрового номеру земельної ділянки позивача площею 300, 5га (чого (наявність кадастрового номеру) 1-им відповідачем не спростовується згідно наданої ним відповіді відділу у Козельщинському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області Т.М. Дробахи), Держземагенство або його територіальний орган мав у відповідності до вимог законодавства зазначене врахувати, чого, однак, Головним управлінням Держземагенством у Полтавській області всупереч вимогам закону здійснено не було.

Поза увагою суду апеляційної інстанції не може залишись довідка Козельщинського районного відділу земельних ресурсів від 19.10.2015 за підписом начальника відділу Т.М. Дробахи щодо видачі кадастрових номерів на земельні ділянки ДП "Новогалещинської державної біофабрики", які будуть посвідчуватись державними актами на право постійного користування, у тому числі і на території Солоницької сільської ради (за межами населених пунктів) - НОМЕР_2.

А згідно наявного у матеріалах справи доручення Головного управління №12 від 23.09.2011, посадовій особі Дробаха Т.М. було доручено у термін до 03.10.2011 провести реєстрацію державних актів на право постійного користування землею державній Новогалещинській біологічнійфабриці на території Новогалещинської селищної та Солоницької сільської рад Козельщинського району (т.2 а.с.91-92).

Судова колегія відхиляє посилання 1-го відповідача, що переведення до архівного шару здійснювало не територіальне управління, а централізовано державним реєстратором, оскільки, по-перше, Головне управління Держземагенства у Полтавській області було/мало бути обізнано щодо користування позивачем земельною ділянкою площею 300, 5га і не завершення процедури її належного оформлення не з вини позивача; по-друге, було/мало бути обізнано і щодо присвоєння цій земельній ділянці кадастрового номеру НОМЕР_2 , відтак, не могло не врахувати зазначених вище обставин. Натомість, свідома бездіяльність управління надало 1-му відповідачу можливість стверджувати, що станом на дату звернення гр. ОСОБА_3 до Головного управління Держкомзему у Полтавській області, дана земельна ділянка знаходилась в землях запасу не наданих у власність і користування земель Солоницької сільської ради.

Зазначене безумовно не відповідає матеріалам справи, протирічить у тому числі і наданим самим 1-им відповідачем поясненням.

У матеріалах справи міститься довідка Відділу Держземагенства у Козельщинському районі Полтавської області (т.3 а.с.105), в якій зазначено, що у тому числі земельна ділянка, яка, перебувала у користуванні позивача станом на 01.01.2015 відноситься до земель запасу.

У той час, як матеріалами справи підтверджується, що позивач користувався земельною ділянкою площею 300, 5га по 2016 рік.

При цьому, цим же Відділом Держземагенства у Козельщинському районі Полтавської області у 2011 році мав був бути виданий державний акт позивачу на земельну ділянку площею 300, 5га, як і решта державних актів на 6 земельних ділянок, які були видані.

Судом першої інстанції цих обставин досліджено не було, не надано оцінки доводам і доказам, наданим позивачем щодо присвоєння земельній ділянці площею 300, 5га кадастрового номеру, не досліджено питання щодо "втрати" Головним управлінням Держкомзему у Полтавській області відомостей щодо земельної ділянки, яка перебувала у користування позивача, розроблення на неї технічної документації. Зазначене стало наслідком невідповідності висновку суду першої інстанції про правомірність видачі оспорюваних позивачем наказів обставинам справи.

Враховуючи неправомірність видачі Головним управлінням Держземагенства у Полтавській області наказу про припинення права користування Державної Галещинської біологічної фабрики земельною ділянкою площею 331, 2га і віднесення земельної ділянки площею 300, 5га до земель запасу, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апелянта про неправомірність прийняття Головним управлінням Держкомзему у Полтавській області наказу від 03.03.2015 №764-СГ "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою" і наказу Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області "Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки в оренду" №3628-сг від 24.05.2016, та укладення оспорюваного договору оренди.

Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що згідно матеріалів справи, а саме, наданих позивачем документів, гр. ОСОБА_3 звертаючись 26.02.2015 до Головного управління Держземагенства у Полтавській області з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 320га для ведення фермерського господарства на умовах оренди строком на 49років, у клопотанні в якості додатків зазначає такі документи: викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки; документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі; копія паспорта та ідентифікаційного коду; обґрунтування розмірі земельної ділянки.

Однак, у матеріалах справи відсутні документи, що підтверджують досвід роботи ОСОБА_3 у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі.

1-ий відповідач таких доказів суду також не надав.

Відтак, матеріалами справи не підтверджується, якими документами керувалось Головне управління Держземагенства у Полтавській області при наданні дозволу ОСОБА_3 на розроблення документації із землеустрою і прийнятті оскаржуваного наказу №764-сг від 03.03.2015.

На виконання ухвали Східного апеляційного господарського суду від 13.06.2019 Головним управління Держгеокадастру було надано проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду площею 293га (т.5 а.с.243-284). Такі ж документи були подані і суду першої інстанції. Однак, в них відсутні будь-які відомості що підтверджують досвід роботи ОСОБА_3 у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі.

Крім того, згідно наданих 1-им відповідачем документів, у проекті міститься клопотання гр. ОСОБА_3 (вх.№31-1596/0/17-15 від 18.02.2015) щодо надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення іншої земельної ділянки державної власності сільськогосподарського призначення площею 11га для ведення фермерського господарства на умовах оренди за межами населених пунктів на території Попівської сільської ради Новосанжарського району (т.5 а.с.247).

Поряд з цим, у проекті міститься обґрунтування розмірів земельної ділянки орієнтовною площею 320га, наданих гр. ОСОБА_3 (зворотній а.с.247 т.5), в якому зазначено, що ОСОБА_3 як керівник (не зазначено якого господарства) володіє інтелектуальними ресурсами, необхідними для ведення успішного фермерського господарства, а саме, досвід роботи в сільськогосподарських підприємствах, навики успішного управління великими підприємствами, знання в галузі сучасних технологій вирощування зернових культур та тваринництва. Також зазначено, що ОСОБА_3 володіє матеріальною базою для реалізації намірів, а саме, фінансовими активами, необхідними для інвестування та забезпечення фінансової міцності фермерського господарства, техніку та інші матеріальні ресурси, готові до використання у разі задоволення клопотання.

Однак, жодних доказів в обґрунтування зазначеного в якості додатків не додано і матеріали справи таких відомостей не містять.

У судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 13.06.2019 на запитання головуючого судді щодо наявності у ОСОБА_3 документів, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі, представник ОСОБА_3 надати обґрунтованих пояснень не змогла.

При цьому, судова колегія звертає увагу, що відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчинення нею процесуальних дій.

Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що відповідно до положень статей 22, 31, 93, 124 Земельного кодексу України (у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) землі сільськогосподарського призначення можуть надаватися громадянам для ведення фермерського господарства та використовуватися цим господарством, зокрема, на умовах оренди.

За правилом статті 124 Земельного кодексу України, передача в оренду земельних ділянок державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Передача в оренду земельних ділянок державної або комунальної власності здійснюється за результатами проведення земельних торгів.

Частинами 2 та 3 статті 134 Земельного кодексу України визначені випадки, коли земельні торги не проводяться, а передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу.

Зокрема, земельні торги не проводяться при передачі громадянам земельних ділянок для ведення фермерського господарства.

Відповідно до частини 2 статті 123 Земельного кодексу України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, в якому зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення.

До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки).

Частиною 3 статті 123 Земельного кодексу України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Отже, стаття 123 Земельного кодексу України врегульовує загальний порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування в тих випадках, коли згідно із законом земельні торги не проводяться; визначає вимоги до змісту клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; забороняє компетентним органам вимагати інших, крім установлених цією статтею, матеріалів і документів; установлює загальні підстави для відмови в наданні такого дозволу.

Разом з тим, відносини, пов`язані зі створенням, діяльністю та припиненням діяльності фермерських господарств, регулюються, крім Земельного кодексу України, Законом України "Про фермерське господарство" та іншими нормативно-правовими актами України.

У таких правовідносинах Законом України "Про фермерське господарство" є спеціальним нормативно-правовим актом, а Земельний кодекс України - загальним.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 1 Закону України "Про фермерське господарство", фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян зі створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону. Фермерське господарство може бути створене одним громадянином України або кількома громадянами України, які є родичами або членами сім`ї, відповідно до закону.

Можливість реалізації громадянином права на створення фермерського господарства безпосередньо пов`язана з наданням (передачею) йому земельних ділянок для ведення фермерського господарства, що є обов`язковою умовою для державної реєстрації фермерського господарства (стаття 8 Закону).

Порядок надання (передачі) земельних ділянок для ведення фермерського господарства передбачений спеціальним Законом.

Так, згідно з абзацом 1 частини 1 статті 7 цього Закону (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації. Для отримання у власність або в оренду земельної ділянки із земель комунальної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до місцевої ради.

У заяві зазначаються: бажаний розмір і місце розташування ділянки, кількість членів фермерського господарства та наявність у них права на безоплатне одержання земельних ділянок у власність, обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства.

До заяви додаються документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (абзац 2 частини 1 статті 7 Закону).

Частинами 2, 4 статті 7 цього Закону передбачено, що заяву громадянина про надання земельної ділянки у власність або в оренду районна або міська державні адміністрації або орган місцевого самоврядування розглядають у місячний строк і в разі її задоволення дають згоду на підготовку землевпорядною організацією проекту відведення земельної ділянки. Проект відведення земельної ділянки погоджується та затверджується відповідно до закону. У разі відмови органів державної влади та органів місцевого самоврядування у наданні земельної ділянки для ведення фермерського господарства питання вирішується судом.

Отже, спеціальний Закон визначає обов`язкові вимоги до змісту заяви про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства, які відрізняються від загальних вимог, передбачених статтею 123 Земельного кодексу України, до змісту клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Зокрема, в заяві про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства слід зазначити не лише бажаний розмір і місце розташування ділянки, але й обґрунтувати розміри земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства.

Крім того, цей Закон передбачає, що заява громадянина про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства повинна бути розглянута по суті. При цьому норми Закону не містять імперативної вимоги про задоволення заяви за наявності певних формальних умов, допускаючи можливість прийняття органом державної влади чи органом місцевого самоврядування рішення про відмову в задоволенні заяви без визначення виключного переліку підстав для такої відмови.

Таким чином, за змістом статей 1, 7 Закону України "Про фермерське господарство" (у редакції, що діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин) заява громадянина про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства повинна відповідати вимогам, передбаченим частиною першою статті 7 цього Закону. У свою чергу, розглядаючи заяву громадянина по суті, орган виконавчої влади чи місцевого самоврядування повинен дати оцінку зазначеним у заяві обставинам і фактам, перевірити доводи заявника, наведені на обґрунтування розміру земельної ділянки з урахуванням перспектив розвитку фермерського господарства, в тому числі щодо наявності трудових і матеріальних ресурсів.

За наслідками зазначеної перевірки орган державної виконавчої влади чи орган місцевого самоврядування повинен пересвідчитися в дійсності волевиявлення заявника, наявності в нього бажання створити фермерське господарство та спроможності вести господарство такого виду - виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих для ведення фермерського господарства.

Натомість відсутність належної перевірки, формальний підхід до вирішення заяви громадянина створює передумови для невиправданого, штучного використання процедури створення фермерського господарства як спрощеного, пільгового порядку одержання іншими приватними суб`єктами в користування земель державної чи комунальної власності поза передбаченою законом обов`язковою процедурою - без проведення земельних торгів.

Така правова позиція викладена, зокрема у постанові Верховного Суду України від 11.05.2016 у справі №6-2903цс15 та у постанові Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №924/863/17.

Як зазначено вище, у спірних правовідносинах станом на час звернення гр. ОСОБА_3 26.02.2015 з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 320га для ведення фермерського господарства Головне управління Держземагенства у Полтавській області було уповноважено в установленому порядку передавати земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність або в користування для всіх потреб.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного наказу від 03.03.2015 №764-СГ "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою", формально хоча й зазначено, що наказ прийнято відповідно до статей 122-124, 134 Земельного кодексу України і Закону України "Про фермерське господарство", однак ані в самому наказі, ані із матеріалів справи не вбачається, що гр. ОСОБА_3 виконано вимоги статті 7 Закону України "Про фермерське господарство", а Головним управлінням Держземагенства у Полтавській області перед тим, як надати гр. ОСОБА_3 дозвіл на розроблення документації із землеустрою було надано належну оцінку зазначеним у заяві обставинам і фактам, перевірено доводи заявника, наведені на обґрунтування розміру земельної ділянки з урахуванням перспектив розвитку фермерського господарства.

1-им відповідачем і ОСОБА_3 доказів іншого суду не надано, хоча відповідно до положень статей 13, 74 Господарського процесуального кодексу України саме учасники справи мають надати суду усі докази в обґрунтування своїх доводів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційного господарського суду доходить висновку, що відповідно до матеріалів справи, оскаржуваний наказ від 03.03.2015 №764-СГ "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою" було прийнято Головним управлінням Держземагенства у Полтавській області без надання належної оцінки клопотанню гр. ОСОБА_3 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 320га для ведення фермерського господарства, враховуючи, що площа земельної ділянки є значною, а матеріали справи не містять жодних документів в обґрунтування ОСОБА_3 розміру земельної ділянки з урахуванням перспектив розвитку фермерського господарства, як і не містять відомостей, що така оцінка взагалі здійснювалась Головним управлінням Держземагенства у Полтавській області, з урахуванням ще й тієї обставини, що оскаржуваний наказ від 03.03.2015 №764-СГ було прийнято майже одразу після надходження клопотання ОСОБА_3 .

Як вбачається із рішення місцевого господарського суду від 17.10.2017, зазначеному судом оцінки надано не було, хоча позивач неодноразово наголошував на безпідставності надання дозволу ОСОБА_3 на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 320га.

При цьому, встановлені вище судом апеляційної інстанції обставини щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Держземагенства у Полтавській області "Про припинення права постійного користування земельною ділянкою" №2186-сг від 12.08.2014 і безпідставності посилань 1-го відповідача, що станом на дату звернення гр. ОСОБА_3 до Головного управління Держкомзему у Полтавській області, земельна ділянка знаходилась в землях запасу не наданих у власність і користування земель Солоницької сільської ради, надають суду апеляційної інстанції дійти висновку про те, що оскаржуваний наказ Головного управління Держземагенства у Полтавській області від 03.03.2015 №764-СГ "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою" порушує права та охоронювані законом інтереси позивача.

Колегія суддів апеляційного господарського суду відхиляє доводи ФГ "Терра-Украгро", викладені у відзиві на апеляційну скаргу, щодо захисту "правомірних очікувань" стосовно певного стану речей (у майбутньому) з посиланням на практику Європейського суду з прав людини, оскільки як зазначає саме ФГ "Терра-Украгро", "правомірні очікування" виникають у особи, якщо нею було дотримано всіх вимог законодавства для отримання відповідного рішення уповноваженого органу, і лише за таких обставин особа має підстави вважати, що таке рішення є дійсним та розраховувати на певний стан речей.

У спірних правовідносинах саме позивач, який здійснив усіх залежних від нього дій для належного оформлення права користування земельною ділянкою площею 300, 5га, мав правомірні очікування щодо одержання державного акту на право постійного користування нею.

У той час, як згідно матеріалів справи, у тому числі, і ОСОБА_3 не було виконано вимог статті 7 Закону України "Про фермерське господарство" при зверненні до Головного управління Держкомзему у Полтавській області з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а тому посилання ФГ "Терра-Украгро", засновником і керівником якого є ОСОБА_3 згідно наявного у матеріалах справи Статуту, на захист "правомірних очікувань" є у даному випадку безпідставним.

При тому, що позивачем не заявлено вимоги щодо неправомірності укладення договору суборенди.

Досліджуючи позовні вимоги, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, колегія суддів апеляційного господарського зазначає, що позивач просить визнати незаконним і скасувати наказ Головного управління Держкомзему у Полтавській області від 03.03.2016 (вірна дата 03.03.2015), але номер наказу - №764-СГ і назва наказу - "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою" вказані вірно.

Судова колегія розцінює зазначене як технічну описку, оскільки до позовної заяви позивачем додано копію наказу №764-СГ "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою" від 03.03.2015, із матеріалів справи вбачається, що позивач посилається саме наказ від 03.03.2015.

Суд враховує висновки Європейського суду з прав людини, викладені у численних рішенням, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним.

За таких обставин, судова колегія доходить висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги щодо скасування рішення суду в цій частині і ухвалення нового рішення із задоволенням цих позовних вимог, а саме, слід визнати незаконним і скасувати наказ Головного управління Держкомзему у Полтавській області від 03.03.2015 №764-СГ "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою".

Як вбачається із матеріалів справи, Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області, приймаючи у подальшому - 24.05.2016 оскаржуваний наказ №3628-СГ "Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки в оренду" знову ж таки зазначеним вище обставинам оцінки на надало, хоча згідно наданого ж самим же Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області проекту землеустрою, він містить клопотання ОСОБА_3 щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення іншої земельної ділянки площею 11га; відсутні належні докази обґрунтування розмірів земельної ділянки орієнтовною площею 320га; не надано оцінки довідці Відділу Держземагенства у Козельщинському районі Полтавської області щодо перебування земельної ділянки у землях запасу як станом на 2015 рік, так і станом на 2016 рік, хоча проявивши розумну обізнаність, більше того вже за наявності висновку ДП "Полтавський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" і викопіювання з картограми агровиробничих груп ґрунтів (матеріалів земельного кадастру "Галещинської біофабрики" Козельщинського району Полтавської області), викопіювання з місця розташування земельної ділянки площею 293га на території Солоницької сільської ради Козельщинського району Полтавської області та інших наявних у проекті документів, могло встановити невідповідність наявних у проекті землеустрою документів вимогам закону і дійсним обставинами.

І знову ж таки формально, без надання жодної оцінки обставинам справи і наявним документам, було безпідставно затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду площею 293га ОСОБА_3 для ведення фермерського господарства в адміністративних межах Солоницької сільської ради Козельшинського району Полтавської області і надано гр. ОСОБА_3 із земель запасу сільськогосподарського призначення державної власності земельну ділянку площею 293га ріллі (кадастровий номер НОМЕР_1 ) в довгострокову оренду терміном на 7 років для ведення фермерського господарства.

Згідно наданого позивачем висновку №33/17-зтд за результатами експертного земельно-технічного дослідження, складеного Центром судових досліджень "Експерттранссервіс" станом на 19.05.2017 (т.1 а.с.190-201), межі земельної ділянки площею 293га з кадастровим номером НОМЕР_1 згідно координат поворотних точок з даних ДЗК накладаються на межі земельної ділянки Державної Новогалещинської біофабрики загальною площею 300, 5га з кадастровим номером НОМЕР_2 , яка знаходиться на території Солоницької сільської ради; площа "накладення" складає 289, 0642га.

Як вбачається із даного висновку, експертом було досліджено копію технічної документації зі складання державних актів на право постійного користування земельними ділянками з інвентаризацією землі державної Новогалещинської біологічної фабрики на території Новогалещинської селищної та Солоницької сільської ради Козельщинського району Полтавської області на земельну ділянку площею 300, 5га, кадастровий номер НОМЕР_2 ; інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1 за №67040142; кадастровий план та відомість вирахування дирекційних і внутрішніх кутів, відстаней між точками повороту меж з контролем згідно даних Державного земельного кадастру земельної ділянки площею 293га, кадастровий номер НОМЕР_1 , яка розташована в адміністративних межах Солоницької сільської ради Козельщинського району Полтавської області КОАТУУ , цільове призначення якої - для ведення фермерського господарства, що перебуває на правах оренди згідно договору оренди від 24.05.2016 у гр. ОСОБА_3 та яке в подальшому було передано (по договору суборенди землі від 13.07.2016) в суборенду третій особі - ФГ "Терра-Украгро".

В експертному дослідженні зазначено, що виконання земельно-технічного дослідження було доручено Баранову Ю.Л. - судовому експерту, який має вищу земплевпорядну освіту за спеціальністю "Землевпорядкування та кадастр", освітньо-кваліфікаційний рівень - "спеціаліст", кваліфікацію судового експерта за спеціальностями 10.7. "Розподіл земель та визначення порядку користування земельними ділянками", 10.14 "Оцінка земельних ділянок" (свідоцтво №1700, видане рішенням ЦЕКК від 07.11.2014, дійсне до 07.11.2017), стаж роботи за фахом з 2008 року, стаж експертної роботи з 2014 року. Працює з ПП "Центр судових досліджень "Експерттранссервіс" за цивільно-правовим договором.

Копія свідоцтва №1700 від 07.11.2014 додана до висновку експерта.

Матеріали справи не містять обґрунтованих зауважень учасників справи щодо висновку експерта.

Дослідивши висновок №33/17-зтд, наданого за результатами експертного земельно-технічного дослідження, складеного Центром судових досліджень "Експерттранссервіс", суд апеляційної інстанції визнає його належним доказом.

Поряд з цим, колегія суддів апеляційного господарського суду досліджуючи наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності відповідно до вимог статті 86 Господарського процесуального кодексу України зазначає, що ані відповідачами, ані ОСОБА_3 не надано суду жодних доказів, що земельні ділянки, що перебувала у користуванні позивача площею 300, 5га і що була передана в оренду ОСОБА_3 площею 293га, не мають жодного відношення одна до одної.

Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що досліджуючи висновок експерта і наявну у матеріалах справи експлікацію земельної ділянки площею 300, 5га (т.2 а.с.71, 80-81) із описом меж і візуалізацією на кадастровому плані навіть візуально земельні ділянки що перебувала у користуванні позивача площею 300, 5га і що була передана в оренду ОСОБА_3 площею 293га є схожими (специфічної форми) і територіально знаходяться в одному місці.

Відповідно до наказу Державного агентства земельних ресурсів України (комісії з реорганізації) №6 від 29.04.2015 реорганізовано Головне управління Держземагенства у Полтавській області шляхом приєднання до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області (т.4 а.с.125).

Відповідно до Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженого Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України 29.09.2016 №333, саме на Головне управління відповідно до покладених на нього завдань покладено обов`язок здійснення нагляду у сфері землеустрою.

У матеріалах справи міститься лист Відділу Держгеокадастру у Козельщинському районі Полтавської області від 11.09.2015 (т.2 а.с.129-130), за підписом начальника відділу ОСОБА_4, в якому зазначено, що всі 7 кадастрових номерів, у тому числі і НОМЕР_2 , на земельні ділянки були пакетно завантажені до НКС, але геометричні та інші дані про земельні ділянки відсутні. Проте, на земельні ділянки, на які були видані державні акти на право постійного користування земельними ділянками шляхом внесення архівних даних до Державного земельного кадастру можна завантажити XML-файли на дані земельні ділянки. Але державними кадастровими реєстраторами відділу виявлено, що 6 земельних ділянок включені до НКС під іншими кадастровими номерами. На даний час з`ясовується причина такої невідповідності кадастрових номерів.

Тобто, матеріалами справи підтверджується, що ще до прийняття Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області оскаржуваного наказу від 24.05.2016 №3628-СГ "Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки в оренду", управління було обізнано щодо ситуації із земельною ділянкою, яка перебувала у користуванні позивача площею 300, 5га з кадастровим номером НОМЕР_2 , проте, дій спрямованих на усунення даного порушення Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області матеріали справи не містять, натомість було прийнято оскаржуваний наказ від 24.05.2016 №3628-СГ, яким було безпідставно передано в оренду ОСОБА_3 земельну ділянку площею 293га.

При цьому, із матеріалів справи вбачається, що Головним управлінням Держгеокадасту у Полтавській області, було передано в оренду ОСОБА_3 щонайменше 9 земельних ділянок різних площ і в різних місцях (т.2 а.с.67-80) для ведення фермерського господарства.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія доходить висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги щодо скасування рішення суду в цій частині і ухвалення нового рішення із задоволенням цих позовних вимог, а саме, слід визнати незаконним і скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 24.05.2016 №3628-СГ "Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки в оренду".

Як вбачається із матеріалів справи, оскаржуваний договір оренди землі від 24.05.2016 укладений між Головний управлінням Держгеокадастру у Полтавській області та гр. ОСОБА_3 згідно наказу від 24.05.2016 №3628-СГ.

Договір укладено на 7 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк (пункт 8 договору).

Згідно пункту 9 договору, орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 802 878, 82грн в рік, що становить 8% від нормативної грошової оцінки 1 гектара ріллі по області, визначеної за матеріалами нормативної грошової оцінки земель 1995 року з урахуванням індексації такої оцінки станом на 01.01.2016 на коефіцієнт 4, 7964 та коефіцієнта для ріллі 1, 756.

Відповідно до пункту 14 договору оренди землі, земельна ділянка передається в оренду для ведення фермерського господарства. Цільове призначення земельної ділянки - землі сільськогосподарського призначення.

Однак, згідно наявної у матеріалах справи Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (т.3 а.с.67), зазначено, що цільовим призначенням земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 площею 293га, для ведення фермерського господарства.

Як зазначено вище, 1-им відповідачем надано копію наказу №4041-СГ від 20.04.2017 "Про внесення змін до договору оренди земельної ділянки", яким внесено зміни до договору оренди землі від 24.05.2016, укладеного між Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області та гр. ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 293га; змінено істотні умови зазначеного договору, а саме, пункт 5 договору викладено в такій редакцій "Нормативна грошова оцінка земельної ділянки проведена"; пункт 9 договору викладено у такій редакції: "орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 869 490, 39грн в рік, що становить 8% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки".

Головним управлінням додано копію додаткової угоди про внесення змін до договору оренди від 24.05.2016.

Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що з позовами про визнання недійсними правочинів щодо земельних ділянок мають право звертатися сторони цих правочинів (договорів), а також інші зацікавлені особи.

Визнання правочину недійсним є одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів за статтю 16 Цивільного кодексу України

Статтею 215 Цивільного кодексу України визначено загальні підстави для недійсності правочину

Частина 3 статті 215 Цивільного кодексу України передбачає, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин)

Отже, за нормами цивільного законодавства суб`єктами оскарження правочину є сторони або інша заінтересована особа, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину

Заінтересованою особою є будь-яка особа, яка має конкретний майновий інтерес в оспорюваному договорі.

З підстав викладених вище, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає апелянта заінтересованою особою, права та законні інтереси порушено як наказом Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 24.05.2016 №3628-СГ про передачу в оренду гр. ОСОБА_3 земельної ділянки, на підставі якого було укладено договір, який є незаконним, так, і відповідно оспорюваним договором оренди землі від 24.05.2016, укладеного між Головний управлінням Держгеокадастру у Полтавській області та гр. ОСОБА_3 згідно наказу від 24.05.2016 №3628-СГ.

Першою - третьою та п`ятою частинами статті 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним

Відповідно до статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього кодексу.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про оренду землі", оренда землі визначається як засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі статтею 13 цього ж Закону України "Про оренду землі", договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

В силу частин 1, 2 статті 6 Закону України "Про оренду землі", орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Необхідною умовою укладення договору оренди земельної ділянки, яка перебуває у державній або у комунальній власності, згідно з приписами Земельного кодексу України, є наявність рішення відповідного органу про надання земельної ділянки.

З огляду на те, що суд апеляційної інстанції дійшов висновку про незаконність наказу Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 24.05.2016 №3628-СГ про передачу в оренду гр. ОСОБА_3 земельної ділянки, на підставі якого було укладено договір, договір оренди землі від 24.05.2016, укладений між Головний управлінням Держгеокадастру у Полтавській області та гр. ОСОБА_3 , підлягає визнанню недійсним, оскільки в момент його вчинення були відсутні законні підстави для передачі земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 площею 293га, в оренду гр. ОСОБА_3 для ведення фермерського господарства, з урахуванням додаткової угоди від 16.05.2017 про внесення змін до договору оренди землі від 24.05.2016.

Апеляційним господарським судом встановлено наявність запису про інше речове право: 14770935 від 01.06.2016, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 29860384 від 02.06.2016, здійсненого державним реєстратором на підставі договору оренди землі від 24.05.2016, укладеного між Головний управлінням Держгеокадастру у Полтавській області та гр. ОСОБА_3 .

Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав (абзац 1 частини другої статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Якщо позовна вимога про скасування рішення про державну реєстрацію прав чи скасування запису про проведену державну реєстрацію прав є похідною від спору щодо відповідного майна або майнових прав, і якщо цей спір належить до юрисдикції господарського суду, такі вимоги розглядаються за правилами господарського судочинства.

Зазначене спростовує доводи 1-го відповідача, що в цій частині позовні вимоги підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Позовна вимога про скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 (номер запису про інше речове право: 14770935 від 01.06.2016, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 29860384 від 02.06.2016) є похідною від вимоги про визнання недійсним договору оренди землі, відтак, також підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги про визнання за Державним підприємством "Державна Новогалещинська біологічна фабрика" право постійного користування земельною ділянкою площею 293 гектари, кадастровий номер НОМЕР_1 , яка знаходиться в адміністративних межах Солоницької сільської ради Козельщинського району Полтавської області, колегія суддів апеляційного господарського суду не вбачає правових підстав для її задоволення, виходячи з такого.

По-перше, апеляційним господарським судом встановлено, що позивачу було передано на праві постійного користування земельну ділянку іншої площі - 300, 5га, з іншим кадастровим номером - НОМЕР_2 та з іншим цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Згідно із частиною 1 статті 79 Земельного кодексу України, земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

У спірних правовідносинах земельні ділянки, що перебувала у користуванні позивача, і була передана в оренду гр. ОСОБА_3 повністю не свідпадають, оскільки мають різні межі, площі, кадастрові номери.

Згідно наданих самим де позивачем доказів, а саме, експертного висновку, площа "накладення" земельних ділянок одна на одну складає 289, 0642га.

Приписами статті 79-1 Земельного кодексу України передбачено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав.

Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель у випадках, передбачених законом; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв).

Формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування.

У разі встановлення (відновлення) меж земельних ділянок за їх фактичним використанням у зв`язку з неможливістю виявлення дійсних меж, формування нових земельних ділянок не здійснюється, а зміни до відомостей про межі земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру.

Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Враховуючи, що матеріалами справи підтверджується, і не спростовується самим позивачем, наявність відмінностей між земельними ділянками, що перебувала у користуванні позивача, і була передана в оренду гр. ОСОБА_3 щодо меж, площі, цільового призначення, відсутні підстави для визнання за позивачем права постійного користування земельною ділянкою площею 293 гектари, кадастровий номер НОМЕР_1 .

Зазначене, однак, не позбавляє позивача права, з урахуванням встановлених судом обставин і визнання недійсним і скасування оскаржуваних ним наказів Головного управління Держземагенства у Полтавській області і Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області щодо припинення права постійного користування земельною ділянкою Державною Галещинською біологічною фабрикою площею 331, 2га, надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, а також передачі земельної ділянки площею 293га ОСОБА_3 , реалізувати своє право щодо завершення оформлення у встановленому законом порядку права користування земельною ділянкою.

І по-друге, Земельним кодексом України встановлено порядок надання земельних ділянок державної власності у користування осіб.

І суд не може вирішувати питання, віднесені до компетенції органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, зокрема, про передачу земельної ділянки, з урахуванням ще й обставин, що позивачу було передано відповідним рішенням органу місцевого самоврядування на праві постійного користування земельну ділянку іншої площі - 300, 5га, з іншим цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та з іншим кадастровим номером - НОМЕР_2 .

Відповідно до статті 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

У Рішенні у справі "Сокуренко і Стригун проти України" (SokurenkoandStrygun v. Ukraine) від 20 липня 2006 року, заяви № 29458/04 та № 29465/04 Європейським судом з прав людини зазначено, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

У спірних правовідносинах суд не може перебирати на себе повноваження, які у нього відсутні.

І навіть за встановлених судом обставин незаконності передачі ОСОБА_3 земельної ділянки площею 293га в оренду, відсутні правові підстави для визнання за позивачем права постійного користування цією земельною ділянкою.

За таких обставин, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають, відповідно, а рішення місцевого господарського суду від 17.10.2017 в частині відмови у задоволенні цих позовних вимог слід залишити без змін.

Щодо позовної вимоги встановити юридичний факт, що земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_1 площею 293га сформована (створена) в результаті поділу земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_2 площею 300, 5га з виділенням її в натурі, що потягло за собою скасування кадастрового номеру НОМЕР_2 та скасування державної реєстрації цієї земельної ділянки, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що така позовна вимога є, по суті, вимогою про встановлення факту, а це не відповідає передбаченим законом (стаття 20 Господарського кодексу України, стаття 15, частина друга статті 16 Цивільного кодексу України) способам захисту порушеного права.

Способи захисту цивільного права та інтересів визначені у статті 16 Цивільного кодексу України, за змістом частини 3 якої, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

У вирішенні даного спору судом апеляційної інстанції встановлено обставини, які потягли за собою неправомірне прийняття органом виконавчої влади зазначених вище наказів і укладення договору оренди земельної ділянки. Судом апеляційної інстанції з огляду на встановлення фактів присвоєння земельній ділянці площею 300, 5га кадастрового номеру, відсутності правових підстав для припинення права користування земельною ділянкою площею 331, 2га, неправомірного віднесення земельної ділянки площею 300, 5га до земель запасу, формального підходу 1-го відповідача при наданні земельної ділянки державної власності в оренду гр. ОСОБА_3 без урахування усіх дійсних обставин, а також зазначених вище інших фактів, визнано оскаржувані позивачем накази незаконними і скасовано їх, а також визнано недійсним договір оренди.

Однак, встановлення судом юридичного факту виходить за межі повноважень апеляційного господарського суду, оскільки розглядаючи таку вимогу, суд не здійснює захисту прав та охоронюваних законом інтересів учасників господарських відносин. Його встановлення є елементом оцінки фактичних обставин справи та обґрунтованості вимог, що і було здійснено судом апеляційної інстанції при розгляді апеляційної скарги позивача.

Тому такий спосіб захисту не відповідає способам, встановленим чинним законодавством, і, як наслідок, не призводить до поновлення порушеного права.

За таких обставин, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають, відповідно, а рішення місцевого господарського суду від 17.10.2017 в частині відмови у задоволенні цих позовних вимог слід залишити без змін.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення в оскаржуваному рішення, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі учасникам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційного господарського суду доходить висновку, що апеляційна скарга Державного підприємства "Державна Новогалещинська біологічна фабрика" підлягає задоволенню частково; рішення Господарського суду Полтавської області від 17.10.2017 у справі №917/429/17 в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Держземагенства у Полтавській області "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою" №764-сг від 03.03.2015; визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області "Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки в оренду" №3628-сг від 24.05.2016; визнання недійсним договору оренди землі №б/н від 24.05.2016, з урахуванням додаткової угоди від 16.05.2017 про внесення змін до договору оренди землі, та скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1 (номер запису про інше речове право: 14770935 від 01.06.2016, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 29860384 від 02.06.2016); визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Держземагенства у Полтавській області "Про припинення права постійного користування земельною ділянкою" №2186-сг від 12.08.2014, слід скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення цих позовних вимог. В іншій частині рішення Господарського суду Полтавської області від 17.10.2017 у справі №917/429/17 слід залишити без змін.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на те, що суд апеляційної інстанції дійшов висновку про обґрунтованість 4 позовних вимог немайнового характеру, витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви (1 600, 00грн * 4 = 6 400, 00грн) та апеляційної скарги (6 400, 00 * 150% = 9 600, 00грн) у загальному розмірі 16 000, 00грн покладаються на Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області як сторони (відповідача) у справі, оскільки матеріалами справи підтверджується, що спір виник внаслідок неправомірних дій саме Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, у тому числі і як правонаступника Головного управління Держземагенства у Полтавській області.

В апеляційній скарзі апелянт також зазначає про понесені ним судові витрати у розмірі 15 000, 00грн за проведення експертизи та 30 000, 00грн за послуги адвокатів, однак, апелянтом не надано суду жодних доказів в обґрунтування понесених цих судових витрат і в зазначеному розмірі, а тому суд апеляційної інстанції відмовляє апелянту у розподілі цих судових витрат і покладення їх на 1-го відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 273, п. 2 ч. 1 ст. 275, п. 1, 3 ч. 1 ст. 277, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Державна Новогалещинська біологічна фабрика" на рішення Господарського суду Полтавської області від 17.10.2017 у справі №917/429/17 задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Полтавської області від 17.10.2017 у справі №917/429/17 в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Держземагенства у Полтавській області "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою" №764-сг від 03.03.2015; визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області "Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки в оренду" №3628-сг від 24.05.2016; визнання недійсним договору оренди землі №б/н від 24.05.2016 та скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1 (номер запису про інше речове право: 14770935 від 01.06.2016, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 29860384 від 02.06.2016); визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Держземагенства у Полтавській області "Про припинення права постійного користування земельною ділянкою" №2186-сг від 12.08.2014, скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення цих позовних вимог.

Визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держземагенства у Полтавській області "Про припинення права постійного користування земельною ділянкою" №2186-сг від 12.08.2014.

Визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держземагенства у Полтавській області "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою" №764-сг від 03.03.2015.

Визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області "Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки в оренду" №3628-сг від 24.05.2016.

Визнати недійсним договір оренди землі №б/н від 24.05.2016, укладений між Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області та гр. ОСОБА_3 на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1 , з урахуванням додаткової угоди від 16.05.2017 про внесення змін до договору оренди землі, та скасувати державну реєстрацію права оренди земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1 , що розташована на території Солоницької сільської ради Козельщинського району Полтавської області, загальною площею 293 гектари за ОСОБА_3 (номер запису про інше речове право: 14770935 від 01.06.2016, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 29860384 від 02.06.2016).

В іншій частині рішення Господарського суду Полтавської області від 17.10.2017 у справі №917/429/17 залишити без змін.

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області (, 36039, Полтавська обл., місто Полтава, вул. Уютна, будинок 23) на користь Державного підприємства "Державна Новогалещинська біологічна фабрика" (, 39140, Полтавська обл., Козельщинський район, селище міського типу Нова Галещина, вул. Жовтнева, будинок 98) витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги у розмірі 16 000, 00грн.

Доручити Господарському суду Полтавської області видати відповідний наказ.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття; порядок і строки оскарження передбачені статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 16.08.2019.

Головуючий суддя Л.М. Здоровко

Суддя Л.І. Бородіна

Суддя В.В. Лакіза