ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2019 року м. ОдесаСправа № 916/2908/18
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєляновського В.В., суддів: Богатиря К.В., Поліщук Л.В.

при секретарі - Лук'ященко В.Ю.

за участю представників:

від позивача: Лещенко Г.В.

від відповідача: Анальков В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі

апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Чумака Олександра Геннадійовича

на рішення господарського суду Одеської області від 10.05.2019 року, суддя в І інстанції Рога Н.В., повний текст якого складено 17.05.2019 року в м. Одесі

у справі № 916/2908/18

за позовом: Антимонопольного комітету України

до відповідача: фізичної особи-підприємця Чумака Олександра Геннадійовича

про стягнення 19890 грн. пені

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2018 року Антимонопольний комітет України (далі - АМК України) звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до фізичної особи-підприємця Чумака О.Г. (далі - ФОП Чумак О.Г.) про стягнення 19890 грн. пені внаслідок прострочення сплати штрафу, накладеного рішенням АМК України від 29.12.2016р. № 575-р "Про порушення законодавства про захист від недобросовісної конкуренції та накладення штрафу".

Позовні вимоги з посиланням, зокрема, на приписи статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" мотивовані наявністю підстав для стягнення пені.

Рішенням господарського суду Одеської області від 10.05.2019 позовну заяву задоволено повністю. Стягнуто з фізичної особи-підприємця Чумак Олександра Геннадійовича пеню у розмірі 19 890 грн. і зараховано зазначену суму в дохід загального фонду Державного бюджету України на рахунок УК у Солом'янському районі міста Києва, , банк отримувача- Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, рахунок 6010, код класифікації доходів -21081100(символ звітності 106). Стягнуто з фізичної особи-підприємця Чумак Олександра Геннадійовича на користь Антимонопольного комітету України витрати по сплаті судового збору у сумі 1 762 грн.

Судове рішення мотивовано обґрунтованістю позовних вимог та правомірністю нарахування пені в сумі 19 890 грн. за період з 21.03.2017 по 26.03.2017 включно, з 23.06.2017 по 23.07.2017 включно та 10.08.2017.

ФОП Чумак О.Г. у поданій до Південно-західного апеляційного господарського суду апеляційній скарзі просить рішення господарського суду Одеської області скасувати повністю і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Скаржник вважає оскаржуване рішення незаконним та необґрунтованим з наступних підстав:

- висновки суду першої інстанції про те, що рішення АМК України №575-р від 29.12.16 було отримане відповідачем саме 18.01.17, а тому було виконане відповідачем із простроченням на 39 днів, за що із відповідача повинний бути стягнений штраф (пеня) у розмірі 19 890 грн, - є безпідставними, недоведеними та необґрунтованими;

- суд першої інстанції в порушення вимог ч. 4 ст. 238 ГПК України не надав мотивованої оцінки наведеним відповідачем у своєму відзиві аргументам, що повідомлення про вручення поштового відправлення за №524 за своїм змістом жодним чином не підтверджує факту отримання відповідачем поштового відправлення із вказаним рішенням АМК України №575-р від 29.12.16.

У відзиві на апеляційну скаргу АМК України заперечує проти її задоволення посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів і просить оскаржуване рішення місцевого суду залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим. Позивач звертає увагу, що в статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" не встановлено вимоги щодо надсилання рішень органів Антимонопольного комітету України виключно з описом вкладення. Доказом такого направлення може бути будь-який документ, виданий поштовою установою, який підтверджує факт прийняття кореспонденції до відправлення та вручення її адресату. Враховуючи викладене, повідомлення про вручення поштового відправлення є належним доказом отримання апелянтом рішення Комітету. Працівники УДППЗ «Укрпошта» спочатку перевіряють повноваження отримувача, а вже після цього отримувач ставить свій особистий підпис у бланку повідомлення про вручення поштового відправлення про отримання поштового відправлення. Враховуючи вищевикладене, факт отримання апелянтом рішення Комітету підтверджений належними доказами наявними в матеріалах справи № 916/2908/18.

Позивач звертає увагу, що апелянт скористався своїм правом та оскаржив рішення № 575-р до суду. У позовній заяві № 17/03-17.1 гс від 17.03.2017, яка надійшла до Комітету 23.03.2017, апелянтом зазначалось, що « 19 січня 2017року кожен із позивачів отримав поштою рішення Антимонопольного комітету України від « 29» грудня 2016 року № 575-р». На останній сторінці вищевказаної позовної заяви містяться підписи позивачів, зокрема суб'єкта підприємницької діяльності Чумака О.Г. Таким чином, апелянт оскаржуючи рішення Комітету № 575-р підтвердив отримання оскаржуваного рішення. Належним чином завірена копія позовної заяви № 17/03-17.1 гс від 17.03.2017 була надіслана Комітетом до господарського суду Одеської області разом з відповіддю на відзив ФОП Чумака О.Г. від 11.03.2019 № 3139. Відтак, зазначений документ є належним доказом у справі № 916/2908/18. Таким чином, доводи апелянта щодо недостовірності та неналежності як доказу копії його позовної заяви є необґрунтованими.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні у справі матеріали, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 269 ГПК України унормовано, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, Антимонопольним комітетом України 29.12.2016 прийняте рішення № 575-р, яким на ФОП Чумак О.Г. накладено штраф у розмірі 34 000 грн. за вчинене ним порушення законодавства про захист від недобросовісної конкуренції. Штраф підлягає сплаті у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

Рішення АМК України одержано відповідачем 18.01.2017 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №524.

Отже, двомісячний строк сплати штрафу, накладеного рішенням АМК України, закінчився 20.03.2017 (оскільки 18.03.2017 та 19.03.2017 припадає на неробочі дні).

23.03.2017 року відповідач звернувся до господарського суду міста Києва з позовом про визнання недійсним повністю рішення № 575-р. Ухвалою суду від 27.03.2017 було порушено провадження у справі № 910/4577/17 та за результатами розгляду даної справи судом прийняте рішення від 22.06.2017, яким у задоволенні позову ФОП Чумак О.Г. відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.07.2017 у справі № 910/4577/17 прийнято до провадження апеляційну скаргу ФОП Чумака О.Г. на рішення господарського суду міста Києва від 22.06.2017, за результатами розгляду якої постановою від 09.08.2017 рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Таким чином, рішення АМК України від 29.12.2016 № № 575-р. є чинним та підлягає обов'язковому виконанню.

11.08.2017 року відповідач сплатив штраф у розмірі 34 000 грн., що підтверджується квитанцією № ПН5537.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 13.11.2017 у справі № 910/4577/17 прийнято до провадження касаційну скаргу ФОП Чумака О.Г. на постанову Київського апеляційного господарського суду від 09.08.2017 та рішення господарського суду міста Києва від 22.06.2017, за результатами розгляду якої постановою від 12.12.2017р. рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишено без змін.

АМК України заявив до стягнення пеню у сумі 19890 грн., яка нарахована за період з 21.03.2017 (наступного дня після спливу двомісячного строку сплати штрафу з урахуванням неробочих днів) по 26.03.2017 (напередодні дня порушення провадження у справі господарським судом міста Києва) включно, з 23.06.2017 (наступного дня після прийняття господарським судом міста Києва рішення) по 23.07.2017 (напередодні дня відкриття апеляційного провадження) включно та 10.08.2017 (напередодні дня сплати штрафу). Вказаний період часу є тим періодом, коли фактичний розгляд справи судом не здійснювався.

Перевіркою розрахунку пені встановлено, що він здійснений вірно.

Відповідно до положень Закону України «Про захист від недобросовісної конкуренції»:

- вчинення суб'єктами господарювання дій, визначених цим Законом як недобросовісна конкуренція, тягне за собою накладення штрафу у розмірі до п'яти відсотків доходу (виручки) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) суб'єкта господарювання за останній звітний рік, що передував року, в якому накладається штраф. Якщо доходу (виручки) немає або відповідач на вимогу органів Антимонопольного комітету України, голови його територіального відділення не надав відомостей про розмір доходу (виручки), штраф, передбачений частиною першою цієї статті, накладається у розмірі до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Накладення штрафу здійснюється відповідно до частин третьої - сьомої статті 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції". Суми стягнутих штрафів та пені за прострочення їх сплати зараховуються до державного бюджету (стаття 21);

- органи Антимонопольного комітету України у справах про недобросовісну конкуренцію приймають обов'язкові для виконання рішення, в тому числі про: визнання факту недобросовісної конкуренції; накладання штрафів ( частина 1 статті 30).

Відповідно до положень Закону України «Про захист економічної конкуренції»:

- рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов'язковими до виконання;

- особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу;

- за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України. Нарахування пені припиняється з дня прийняття господарським судом рішення про стягнення відповідного штрафу.

Нарахування пені зупиняється на час розгляду чи перегляду господарським судом: справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу; відповідного рішення (постанови) господарського суду. Нарахування пені зупиняється на час розгляду органом Антимонопольного комітету України заяви особи, на яку накладено штраф, про перевірку чи перегляд рішення у справі про порушення законодавства про захист економічної конкуренції;

- у разі несплати штрафу у строки, передбачені рішенням, та пені органи Антимонопольного комітету України стягують штраф та пеню в судовому порядку (частини друга, третя, п'ята та сьома статті 56).

У застосуванні приписів статті 56 Закону (щодо стягнення з суб'єктів господарювання штрафу та пені у зв'язку з порушенням ними законодавства про захист економічної конкуренції) необхідно враховувати таке. Абзацами третім-п'ятим частини п'ятої зазначеної статті Закону передбачено зупинення нарахування пені на час розгляду чи перегляду господарським судом: справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу; відповідного рішення (постанови) господарського суду.

Отже, тривалість такого зупинення визначається виключно періодом часу, протягом якого фактично здійснювався зазначений розгляд чи перегляд (наприклад, у суді першої інстанції - від дня порушення провадження у справі до дня прийняття рішення в ній; у судах апеляційної та касаційної інстанцій - від дня прийняття апеляційної чи касаційної скарги до дня прийняття постанови), і в цей період не включається час знаходження матеріалів справи у суді, коли згадані розгляд чи перегляд не здійснювалися.

Беручи до уваги те, що згаданими положеннями статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» передбачено лише переривання строку для нарахування пені у зв'язку з оскарженням такого рішення до суду; з'ясувавши те, що рішення АМК України № 575-р у встановленому порядку не скасовано і недійсним не визнано та є обов'язковим до виконання, дослідивши перебіг судового розгляду позовних вимог ФОП Чумак О.Г. у справі № 910/4577/17, з'ясувавши факт виконання відповідачем рішення АМК України щодо сплати штрафу лише 11.09.2017, перевіривши правильність нарахування АМК України пені (тривалість, розмір), врахувавши що розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, апеляційний господарський суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого та правомірного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог АМК України та стягнення з відповідача пені у заявленому розмірі.

Доводи апеляційної скарги даного висновку не спростовують.

Як встановлено судом, копія рішення АМК України № 575-р була отримана відповідачем 18.01.2017, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 524 наявною у справі. У зв'язку з цим встановлений Законом двомісячний строк на оскарження рішення АМК України у судовому порядку закінчився 20.03.2017.

При цьому суд першої інстанції при розгляді справи мотивовано виходив з того, що рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 524 є належним доказом направлення та вручення відповідачеві рішення № 575-р, оскільки приписами статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» не встановлено вимоги щодо надсилання рішень органів Антимонопольного комітету України виключно з описом вкладення. Доказом такого направлення може бути будь-який документ, виданий поштовою установою, який підтверджує факт прийняття кореспонденції до відправлення та вручення її адресату. В даному випадку таким належним доказом є надане позивачем рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 524. Крім того, у графі "підлягає поверненню" рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 524 є примітка «127-26.4/06-240», що співпадає з номером супровідного листа позивача від 10.01.2017, разом з яким надсилалася копія рішення.

Порядок поштового відправлення кореспонденції встановлений Правилами надання послуг поштового зв'язку (далі - Правила), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270 «Про затвердження Правил надання послуг поштового зв'язку».

Пунктом 11 Правил встановлено, що поштові відправлення залежно від технології приймання, обробки, перевезення, доставки/вручення поділяються на такі категорії: прості, рекомендовані, без оголошеної цінності, з оголошеною цінністю.

Відповідно до п. 89 та 90 Правил реєстровані поштові відправлення вручаються адресатам за умови пред'явлення ними документа, що посвідчує особу, - паспорта громадянина України, паспорта громадянина України для виїзду закордон, військового квитка для військовослужбовця строкової служби, посвідчення народного депутата України, документа, що замінює паспорт, паспорта іноземного громадянина з візою або посвідки на постійне чи тимчасове проживання на території України іноземного громадянина, виданої органами внутрішніх справ. Адресат може уповноважити іншу особу на одержання адресованого йому поштового відправлення за довіреністю, що оформляється в установленому законодавством порядку.

Згідно з п. 105 Правил для одержання реєстрованого поштового відправлення одержувач повинен заповнити бланк повідомлення із зазначенням даних пред'явленого документа, що посвідчує особу (назва, серія, номер, дата видачі, найменування органу, який видав), дати одержання поштового відправлення, поштового переказу та розписатись.

Також бланком повідомленням про вручення поштового відправлення № 524 не передбачено фіксування в ньому прізвища, ім'я та по-батькові отримувача, передбачено лише особистий підпис отримувача (п. 105 Правил). Особистий підпис фізичної особи не передбачає також обов'язково фіксування всіх літер свого прізвища та/або прізвища, ім'я та по-батькові.

Таким чином, працівники УДППЗ «Укрпошта» спочатку перевіряють повноваження отримувача, а вже після цього отримувач ставить свій особистий підпис у бланку повідомленням про вручення поштового відправлення про отримання поштового відправлення.

Крім того, судом також установлено, що звертаючись 23.03.2017 року до господарського суду міста Києва з позовом про визнання недійсним повністю рішення АМК України від 29.12.2016р. за № 575-р, ФОП Чумак О.Г. у власноручно підписаній ним позовній заяві в обґрунтування пред'явлених вимог вказував те, що « 19 січня 2017 року кожен із позивачів отримав поштою рішення Антимонопольного комітету України від 29 грудня 2016 року за № 575-р про порушення законодавства про захист від недобросовісної конкуренції та накладення штрафу у справі № 127-264/259-14». Належним чином засвідчена копія цієї позовної заяви міститься в справі.

Враховуючи вищевикладене, факт отримання скаржником рішення АМК України від 29.12.2016р. № 575-р саме 18.01.2017 року підтверджений належними, допустимими та достовірними доказами наявними в справі, а викладені в апеляційній скарзі доводи скаржника про те, що вищевказані документи за формою та змістом точну дату його отримання не підтверджують, є надуманими, а тому не заслуговують на увагу.

Принцип змагальності (ст. 13 ГПК України) та принцип рівності сторін (ст. 7 ГПК України), які тісно пов'язані між собою, є основоположними компонентами концепції "справедливого судового розгляду" у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції. Вони вимагають "справедливого балансу" між сторонами: кожній стороні має бути надана розумна можливість представити свою справу за таких умов, що не ставлять її чи його у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною.

Місцевим господарським судом при прийнятті рішення було дотримано вказаних принципів та забезпечено сторонам справедливий судовий розгляд, взято до уваги інтереси учасників справи та почуто їх, що відповідає вимогам ГПК України та п. 1 ст. 6 Конвенції.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент (рішення у справі "Серявін та інші проти України", пункт 58).

Тому інші доводи скаржника, що викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони висновків суду не спростовують та з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених судом, не впливають на правильність вирішення спору по суті та остаточний висновок.

З урахуванням наведених правових положень та встановлених обставин даної справи, колегія суддів вважає доводи викладені скаржником в апеляційній скарзі необґрунтованими, оскільки вони спростовуються зібраними по справі доказами та не відповідають вимогам закону, що регулює спірні правовідносини. За таких обставин колегія суддів не знаходить законних підстав для повного чи часткового задоволення вимог апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було повно та всебічно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, надано їм належну правову оцінку та винесено рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, що дає підстави для залишення його без змін.

З огляду на те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає то в порядку ст. 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору за подання та розгляд апеляційної скарги в сумі 2643 грн. покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 253, 269, 270, 275, 276, 281-284 ГПК України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Одеської області від 10 травня 2019 року у справі № 916/2908/18 залишити без змін, а апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Чумака Олександра Геннадійовича - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 14.08.2019р.

Головуючий суддя: Бєляновський В.В.

Судді: Богатир К.В.

Поліщук Л.В.