номер провадження справи 12/13/19
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.08.2019 Справа № 908/1467/19

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Смірнова О.Г.,

За участю секретаря судового засідання Соловйової А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні господарського суду справу № 908/1467/19

за позовом: Фізичної особи-підприємця Лишенко Антоніни Леонідівни ( АДРЕСА_1 )

до відповідача: Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» (69035, м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, буд. 14)

про стягнення 24 955,80 грн.

за участю представників:

від позивача: Лишенко А.Л., паспорт НОМЕР_1 від 19.01.1999

від відповідача: не з`явився

Згідно із ст. 222 Господарського процесуального кодексу України в судових засіданнях здійснювалося повне фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувальних технічних засобів - програмно-апаратного комплексу «Оберіг» та комплексу «Акорд».

СУТЬ СПОРУ: Фізична особа-підприємець Лишенко Антоніна Леонідівна звернулась до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою за вих. № 01/19 від 11.06.2019 до Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» про стягнення грошових коштів в розмірі 24 955,80 грн., що складається з основного боргу в сумі 24 134,08 грн., трьох відсотків річних в сумі 238,03 грн. та інфляційних витрат в сумі 583,69 грн. за договором про постачання електричної енергії № 9637 від 02.02.2007.

При цьому в пункті 1 прохальної частини позовної заяви позивач просить розглядати дану позовну заяву за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.06.2019 вищевказану позовну заяву передано для розгляду судді Смірнову О.Г.

Ухвалою суду від 13.06.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/1467/19, присвоєно справі номер провадження 12/13/19, визначено здійснення розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання на 08.07.2019 о 14:15.

20.06.2019 на адресу суду від позивача надійшов лист за вих. № 04/19 від 18.06.2019, за змістом якого останній просить долучити до матеріалів справи документи на підтвердження понесених витрат на підготовлення та подання на адресу суду позовної заяви. Вказані документи долучені до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 08.07.2019 відкладено розгляд справи на 30.07.2019 о 10:00.

30.07.2019 на адресу суду від представника позивача ОСОБА_1 надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів. У вказаному клопотанні зазначено, що позивач з метою підтвердження позовних вимог оформив з ПАТ «Запоріжжяобленерго» акт звіряння розрахунків за електричну енергію згідно договору № 9637 від 02.02.2007, копію якого просить долучити до матеріалів справи. Вказані документи долучені до матеріалів справи.

В судовому засіданні 30.07.2019 на підставі приписів ст. 216 ГПК України оголошено перерву до 09.08.2019 о 10:00, про що винесено відповідну ухвалу.

30.07.2019 на адресу суду від відповідача у справі - Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» надійшов відзив на позовну заяву в порядку ст. 165 ГПК України, в якому останній проти позову заперечує, мотивуючи свою позицію наступним:

- на сьогоднішній день ПАТ «Запоріжжяобленерго» є підприємством державного сектору економіки, що має стратегічне значення для економіки і безпеки держави, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 16.01.2019 № 36-р ПАТ «Запоріжжяобленерго» включено до переліку об`єктів великої приватизації державної власності;

- згідно положень Закону України «Про ринок електричної енергії» з 01.01.2019 ПАТ «Запоріжжяобленерго» не є електропостачальником, а є оператором системи розподілу електричної енергії, відповідно не може здійснювати діяльність з постачання електричної енергії;

- станом на сьогоднішній день внаслідок надлишкового перерахування у 2018 році споживачами - юридичними та фізичними особами коштів в оплату за електроенергію у ПАТ «Запоріжжяобленерго» виникла кредиторська заборгованість;

- постановою НКРЕКП від 11.12.2018 № 1833 «Про встановлення тарифів на послуги з розподілу електричної енергії ПАТ «Запоріжжяобленерго», яка набрала чинності з 01.01.2019 встановлено структуру тарифів на послуги з розподілу електроенергії ПАТ «Запоріжжяобленерго», якою не передбачено такий напрямок використання коштів, як повернення переплати (кредиторської заборгованості) юридичним та фізичним особам, а тому товариство вимушено відшуковувати додаткові джерела для покриття зазначених витрат;

- вказує, що ПАТ «Запоріжжяобленерго» неодноразово направляло до уповноваженого банку платіжні доручення з вимогою про повернення коштів, які надходили від споживачів на поточні рахунки із спеціальним режимом використання товариства і є попередньою оплатою за електроенергію, однак ПАТ «Державний ощадний банк України» безпідставно повертає без виконання платіжні доручення товариства, які спрямовані на повернення коштів споживачами та досудове врегулювання спірної ситуації щодо повернення помилково сплачених коштів;

- через порушення умов договору банківського рахунку та всупереч приписам Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів України», постанови Національного банку України «Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті» ПАТ «Державний ощадний банк України» не здійснював повернення коштів передоплати на користь споживачів;

- повідомляє, що на теперішній час справа № 908/689/19 за позовом товариства про зобов`язання ПАТ «Державний ощадний банк України» здійснити переказ коштів з поточного рахунку із спеціальним режимом використання ПАТ «Запоріжжяобленерго» на користь отримувачів коштів знаходиться на розгляді Господарського суду Запорізької області;

- оскільки ПАТ «Запоріжжяобленерго» позбавлено права розпоряджатися грошовими коштами на банківському рахунку зі спеціальним режимом використання, і порушення обов`язку щодо повернення переплати сталося з вини ПАТ «Державний ощадний банк України», у ПАТ «Запоріжжяобленерго» відсутня вина щодо невиконання обов`язку з повернення передплачених грошових коштів;

- оскільки вина як підстава цивільної відповідальності відсутня у відповідача, стягнення з відповідача трьох процентів річних є незаконним;

- зазначає, що будь-який опис і докази надання послуг з правової допомоги відсутні;

- вважає заявлений розмір витрат на правову допомогу завищеним представником позивача з огляду на невелику складність справи, складання типового позову зі стягнення заборгованості, типового розрахунку штрафних санкцій, відсутністю необхідності аналізу законодавства з питання повернення надмірно сплачених коштів (авансу), відсутності необхідності здійснення іншої правової допомоги, крім представництва в суді. Просить в задоволенні позову відмовити.

Представник позивача в судовому засіданні 09.08.2019 підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні. Разом з тим, представник позивача наполягав на стягненні з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 8000,00 грн., що зазначені в протоколі судового засідання від 09.08.2019.

Представник відповідача в судове засідання 09.08.2019 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення останньому 05.08.2019 копії ухвали суду від 30.07.2019.

Однак, 09.08.2019 на адресу суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату за підписом представника ОСОБА_2 , яке мотивоване неможливістю явки представника в судове засідання 09.08.2019 у зв`язку із наявністю судового засідання в Орджонікідзеському районному суді м. Запоріжжя, призначеного на 09.08.2019 об 11:30. На підтвердження вказаних обставин до клопотання додана копія судової повістки про виклик до суду.

Розглянувши подане клопотання відповідача суд дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення, з огляну на наступне.

В пункті 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» зазначено наступне: «Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв`язку з відсутністю його представника (з причин, пов`язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т.п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою-п`ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов`язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32-34 ГПК), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні».

З урахуванням п. 3.9.2. вказаної постанови відповідач не був позбавлений можливості забезпечити явку в судове засідання 09.08.2019 в даній справі іншого представника.

Разом з тим, відповідач не довів суду неможливість заміни зайнятого в судовому засіданні в іншому суді представника на іншого, а також не довів неможливість розгляду справи без участі свого представника.

Крім того, судом враховані приписи ч. 1 ст. 248 ГПК України, якими визначено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи викладене, суд відмовляє в задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи на іншу дату.

Згідно із ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Неявка в судове засідання 09.08.2019 представника відповідача, належним чином повідомленого про дату та час розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи по суті, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті без його участі.

З`ясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правову норму, яка підлягає застосуванню, приймаючи до уваги пояснення позивача, позицію відповідача, суд встановив:

Позов мотивовано тим, що 02.02.2007 між Відкритим акціонерним товариством «Запоріжжяобленерго», далі - Постачальник електричної енергії, та Приватним підприємцем Лишенко Антоніною Леонідівною , далі - Споживач, був укладений договір про постачання електричної енергії № 9637, далі Договір, відповідно до п. 1 якого Постачальник електричної енергії продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача з приєднаною потужністю, зазначеною у додатку № 1 «Обсяги постачання електричної енергії споживачу», а Споживач оплачує Постачальнику електричної енергії вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

В пункті п. 1.1. Статуту Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" зазначено, що Публічне акціонерне товариство "Запоріжжяобленерго" (позивач у справі) є новим найменуванням Відкритого акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" відповідно до вимог Закону України «Про акціонерні товариства».

Умовами підпункту 2.3.4. п. 2.3. Договору передбачений обов`язок Споживача оплачувати Постачальнику електричної енергії вартість електричної енергії згідно з умовами додатка № 4 «Порядок розрахунків за активну електричну енергію» та додатка № 5 «Графік зняття показів розрахункових засобів обліку електричної енергії».

Відповідно до п. п. 7.2., 7.4. Договору розрахунки за електроенергію та інші платежі за розрахунковий період здійснюються за діючими тарифами та у відповідності до діючого законодавства. Розрахунки за активну електроенергію здійснюються згідно додатка № 4 «Порядок розрахунків за активну електричну енергію» з урахуванням умов додатка 7 «Порядок визначення вартості мінімального обсягу електричної енергії в точці обліку». Розрахунки за послуги з компенсації перетікання реактивної електроенергії обумовлюються додатком № 6 «Порядок розрахунків за надання послуг з компенсації перетікання реактивної електроенергії».

Згідно із п. п. 1, 3, 4, 6 додатка № 4 "Порядок розрахунків за активну електричну енергію" до Договору розрахунковим вважається період з 00 годин першого числа до 24 годин останнього числа поточного місяця. Розрахунки за електричну енергію проводяться Споживачем виключно грошовими коштами на рахунок Постачальника електричної енергії, вказаний в п. 10 договору. За дату оплати приймається дата, на яку були зараховані кошти на рахунок Постачальника електричної енергії. Споживач має право протягом розрахункового періоду здійснити планові платежі за споживану електричну енергію. Сума планових платежів розраховується Споживачем самостійно, як сума добутків рівнів тарифів відповідного класу на розмір обсягу електричної енергії, що сплачується при плановому платежі. Споживач не пізніше 12-00 годин другого робочого дня місяця, наступного за розрахунковим, направляє свого представника до Постачальника електричної енергії для подання у двох примірниках, підписаних уповноваженою особою Споживача та скріплених його печаткою:

- "Акта про спожиту протягом розрахункового періоду активну електричну енергію" за формою додатка № 5.1.;

- "Акта звірки обсягу споживання електроенергії, відпущеної Постачальником електричної енергії за тарифами, диференційованими за періодами часу" за формою додатка № 5.5" (у випадку розрахунку за спожиту електричну енергію за тарифами, диференційованими за періодами часу);

- "Акта результатів замірів електричної потужності" за формою додатка № 5.4. Постачальник електричної енергії підписує подані акти та один примірник повертає Споживачу.

За підсумками розрахункового періоду Постачальник електричної енергії виписує Споживачу рахунок або платіжну вимогу-доручення для остаточного розрахунку. Сума платежу при остаточному розрахунку визначається, виходячи з тарифів на активну електроенергію та фактичного обсягу спожитої електричної енергії, згідно даних наданого Споживачем "Акта про спожиту протягом розрахункового періоду активну електричну енергію" з урахуванням сум платежів, що надійшли від Споживача.

Умовами п. п. 9, 10 додатка № 4 до Договору визначено, що рахунки або платіжні вимоги - доручення пред`являються Постачальником у банк Споживача через уповноважений банк Постачальника, у якому відкритий поточний рахунок із спеціальним режимом використання. Споживач зобов`язаний після розрахункового періоду і проведення Постачальником розрахунку обсягу використаної електроенергії у разі не одержання рахунка або платіжної вимоги - доручення до 10 числа, направити свого уповноваженого представника отримати платіжні документи на сплату спожитої електроенергії, і не пізніше 15 числа місяця, наступного за розрахунковим здійснити оплату.

Пунктом 9.4. Договору сторони визначили, що цей договір набирає чинності з дня його підписання і укладається до 31 грудня 2007 р. Договір вважається щорічно продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії Договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії. Умови, а також термін дії Договору, можуть бути переглянуті в будь-який момент за узгодженням сторін.

Позивач в позові вказує, що на виконання умов Договору та Додатку № 4 до Договору 01.11.2018 перерахував на поточний рахунок ПАТ «Запоріжжяобленерго» кошти в сумі 22078,23 грн. з призначенням платежу: «сплата планового платежу за спожиту електроенергію за 10.2018, згідно рах. № 9637/12пл від 31.10.2018» та 06.12.2018 перерахував на поточний рахунок ПАТ «Запоріжжяобленерго» кошти в сумі 29897,62 грн. з призначенням платежу: «оплата за електроенергію за рахунком № 9637/11а від 30.11.2018 - 13179,10 грн. та рахунку № 9637/1пп від 28.11.2018 - 16718,52 грн.». При цьому зазначає, що з 01.01.2019 позивач здійснив перехід на іншого постачальника електричної енергії ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» () шляхом укладення заяви-приєднання від 10.12.2018, у зв`язку з чим виникла переплата за фактично спожиту електричну енергію в сумі 24134,08 грн. Вказує, що різниця між фактично спожитою та попередньо оплаченою, але не отриманою електричною енергією у зв`язку з переходом на іншого постачальника електроенергії - ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» становить 24134,08 грн. Також повідомляє, що з 2019 року позивач здійснював оплати за спожиту електроенергію новому постачальнику - ТОВ «Запоріжжяелектропостачання», який виставляв рахунки. Позивач вказує, що незважаючи на неодноразові звернення до відповідача з листами про повернення надлишково сплачених коштів 29.01.2019 (вх. № 1492 від 29.01.2019) та від 29.03.2019 (вх. № 4838 від 29.03.2019) дані звернення у повному обсязі проігноровані останнім, кошти станом на день подання позовної заяви не повернуті.

З посиланням на приписи ч. 2 статті 625 ЦК України позивач вказує на прострочення грошового зобов`язання з боку відповідача, в зв`язку з чим намагається стягнути з нього три проценти річних за загальний період з 06.02.2019 по 06.06.2019 в сумі 238,03 грн. та інфляційні витрати за період з лютого 2019 по квітень 2019 в сумі 583,69 грн.

Судом досліджені правові норми, які підлягають застосуванню у спірних відносинах сторін. Спір в даній праві виник саме у зв`язку з виконанням умов договору про постачання електричної енергії № 9637 від 02.02.2007. Відповідно до вимог Господарського кодексу України договір вважається укладеним у випадку досягнення сторонами умов щодо його предмету, строку та ціни. Сторони досягли всіх суттєвих умов відносно вказаного виду договору, тобто встановили його предмет, визначили ціну, строк дії договору, порядок здійснення розрахунків, а тому відповідно до вимог ст. ст. 638, 639, 714 ЦК України та ст. ст. 180, 181 ГК України, він вважається укладеним згідно частини 7 статті 181 ГК України, а саме подія, до якої прагнули сторони відбулася.

Так, згідно зі ст. 714 Цивільного кодексу України, за договором постачання електричними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Відповідно до ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії".

Частинами 1, 2 ст. 56 Закону України "Про ринок електричної енергії" № 2019-VIII від 13.04.2017, який набув чинності з 11.06.2017, передбачено, що постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.

Матеріали справи свідчать, що між позивачем як Постачальником електричної енергії та відповідачем як Споживачем був укладений договір про постачання електричної енергії № 9637 від 02.02.2007.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до умов вказаного Договору відповідач виписав позивачу наступні рахунки на оплату, а саме:

- рахунок № 9637/12пп від 31.10.2018 на попередню оплату за електроенергію, що буде використана у грудні 2018 р., на суму 20576,64 грн.;

- рахунок № 9637/11а від 30.11.2018 на оплату за електроенергію, спожиту у листопаді 2018, на суму 13179,10 грн.;

- рахунок № 9637/1пп від 28.11.2018 на попередню оплату за електроенергію, що буде використана у січні 2019 р., на суму 16718,52 грн.;

- рахунок № 9637/12а від 31.12.2018 на оплату за електроенергію, спожиту у грудні 2018, на суму 13161,08 грн.

На виконання умов вказаного Договору та Додатка № 4 до нього позивач перерахував відповідачу грошові кошти, що підтверджується наявними в матеріалах справи засвідченими копіями платіжних доручень, а саме:

- платіжним дорученням № 226 від 01.11.2018 на суму 22078,23 грн. з призначенням платежу: «сплата планового платежа за спожиту електроенергію за 10.2018 р. згідно рах. № 9637/12 пл від 31.10.2018 р.»;

- платіжним дорученням № 245 від 06.12.2018 на суму 29897,62 грн. з призначенням платежу: «сплата за електроенергію згідно рах. № 9637/11а від 30.11.2018 - 13179,10, № 9637/1пп від 28.11.2018 - 16718,52».

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) № 1415 від 13.11.2018 (пункти 1, 2) постановлено:

- видати Публічному акціонерному товариству «Запоріжжяобленерго» () ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії у межах місць провадження господарської діяльності, а саме на території Запорізької області в межах розташування системи розподілу електричної енергії, що перебуває у власності Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго», та електричних мереж інших власників, які приєднані до мереж ліцензіата (з якими укладені відповідні договори згідно з законодавством);

- анулювати Публічному акціонерному товариству «Запоріжжяобленерго» () з 01 січня 2019 року ліцензію на право провадження господарської діяльності з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами, видану відповідно до постанови Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 04 вересня 1996 року № 73, та ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом, видану відповідно до постанови Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 04 вересня 1996 року № 74, на підставі пункту 13 розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ринок електричної енергії».

Згідно із п.п. 3 п. 3 вказаної постанови зобов`язано Публічне акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго» до 01 січня 2019 року укласти договори про надання послуг з розподілу електричної енергії зі споживачами, електроустановки яких приєднані до системи розподілу електричної енергії Публічне акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго», та договори електропостачальника про надання послуг з розподілу електричної енергії з електропостачальниками, які мають намір здійснювати діяльність з постачання електричної енергії таким споживачам, із відкладальною умовою набрання ними чинності з 01 січня 2019 року.

В подальшому 14.03.2018 Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг прийнята постанова № 312 «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії», відповідно до п. п. 1, 2 якої затверджено Правила роздрібного ринку електричної енергії, а також визначено, що укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог Правил здійснюється шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідних договорів про постачання електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом подання заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку до цієї постанови.

При цьому, умовами п. 6 постанови НКРЕКП № 312 від 14.03.2018 встановлено, що до укладення договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, який укладається зі споживачем, договірні відносини між споживачем та суб`єктом господарювання, що провадить діяльність з розподілу електричної енергії на підставі ліцензії з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами (або ОСР як правонаступником за договорами про користування електричною енергією та договорами про постачання електричної енергії), урегульовуються окремими положеннями діючих договорів про користування електричною енергією або договорів про постачання електричної енергії (у частині взаємовідносин споживача і електророзподільної організації), які не суперечать вимогам чинного законодавства у сфері електроенергетики. Зокрема сторони керуються вимогами діючих договорів про користування електричною енергією (про постачання електричної енергії) з питань потужності, якості електроенергії, окремих процедурних питань тощо. У разі виникнення суперечності між нормами діючих договорів про користування електричною енергією (про постачання електричної енергії) та нормами законодавства про електроенергетику сторони керуються вимогами чинного законодавства. Після укладення договору про надання послуг з розподілу електричної енергії договори про користування електричною енергією та договори про постачання електричної енергії продовжують свою дію в частині регулювання відносин щодо заборгованості/переплати за цими договорами з відповідними правами та обов`язками, пов`язаними з такою заборгованістю/переплатою, а також щодо нарахування пені, неустойки, обмеження та припинення постачання електричної енергії тощо.

Як свідчать матеріали справи, 10.12.2018 позивач - Фізична особа-підприємець Лишенко Антоніна Леонідівна підписала заяву-приєднання до умов договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, видану ПАТ «Запоріжжяобленерго», в якій зазначено що договір про надання послуг з розподілу вважається укладеним з 01 січня 2019 р., якщо споживач протягом указаного в заяві-приєднання терміну не звернувся до ОСР із запереченнями щодо укладання договору в цілому або щодо окремих умов договору та спожив будь-який обсяг електричної енергії.

Пунктом 1.1.1. Правил роздрібного ринку електричної енергії, далі Правила, затверджених постановою НКРЕКП № 312 від 14.03.2018, які набрали чинності з 19.04.2018, визначено, що ці Правила регулюють взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, визначеними цими Правилами. Учасниками роздрібного ринку є: електропостачальники, оператор системи передачі, оператори систем розподілу, у тому числі оператори малих систем розподілу, споживачі, основні споживачі, субспоживачі, виробники електричної енергії, які підпадають під визначення розподіленої генерації, та інші учасники ринку, які надають послуги, пов`язані з постачанням електричної енергії споживачу з метою використання ним електричної енергії на власні потреби. Ці Правила є обов`язковими для виконання усіма учасниками роздрібного ринку.

Згідно із п. 6.1.1., 6.1.2. Правил споживач має право в установленому цими Правилами порядку на зміну електропостачальника шляхом укладення нового договору про постачання електричної енергії споживачу (постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг) з новим електропостачальником. Процес зміни споживачем електропостачальника забезпечується суб`єктами (учасниками) ринку електричної енергії та учасниками роздрібного ринку електричної енергії, які задіяні у процесі зміни електропостачальника та забезпечують зміну та інформаційний обмін під час такої зміни на безоплатній основі.

Відповідно до п. 6.1.21. Правил Постачальник послуг комерційного обліку має передати адміністратору комерційного обліку фактичні дані комерційного обліку на момент зміни електропостачальника. Упродовж одного робочого дня після зміни електропостачальника адміністратор комерційного обліку надсилає отримані фактичні дані попередньому та новому електропостачальникам. Зазначені дані є підставою для коригуючих взаєморозрахунків між споживачем та попереднім електропостачальником та початковими даними для розрахунків споживача з новим електропостачальником.

Пунктом 6.1.22 Правил визначено, що якщо фактичні дані комерційного обліку перевищують прогнозні, споживач повинен протягом 5 робочих днів з дати отримання остаточного рахунку здійснити платежі на користь попереднього електропостачальника. Якщо споживачем здійснена переплата за прогнозними даними споживання, попередній електропостачальник повинен протягом 5 робочих днів повернути споживачу надлишок коштів. Зазначені платежі мають бути здійснені сторонами протягом 10 робочих днів після зміни електропостачальника.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до відповідача листом від 29.01.2019 (а.с. 62), в якому з посиланням на п. 6.1.22 Правил роздрібного ринку електричної енергії просив повернути надлишок коштів в сумі 24134,08 грн., сплачених за договором № 9637 від 02.02.2007 на зазначені в листі реквізити. Вказаний лист був отриманий відповідачем 29.01.2019, про що свідчить наявність вх. № 1492 від 29.01.2019.

Разом з тим, 29.03.2019 позивач повторно звернувся до відповідача листом, в якому у зв`язку з переходом до нового постачальника електроенергії просив повернути залишок коштів за договором № 9637 в сумі 24134,08 грн. на зазначені в листі реквізити. Вказаний лист був отриманий відповідачем 29.03.2019, про що свідчить наявність вх. № 4838 від 29.03.2019.

Втім, вказані листи залишені відповідачем без відповіді та виконання.

З матеріалів справи вбачається, що у зв`язку з прийняттям нового Закону України «Про ринок електричної енергії» № 2019-VIII від 13.04.2017, постанов НКРЕКП № 1415 від 13.11.2018 та № 312 від 14.03.2018, підписанням позивачем заяви-приєднання 10.12.2018, відбулася зміна постачальника електричної енергії з Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» (попередній постачальник) на нового постачальника електричної енергії - ТОВ «Запоріжжяелектропостачання».

В матеріалах справи містяться рахунки на оплату за фактичне споживання електроенергії, виписані позивачу новим постачальником - ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» (а.с. 68-70), а також докази оплати позивачем цих рахунків (а.с. 73-75).

Зі змісту останнього виписаного відповідачем позивачу рахунку № 9637/12а від 31.12.2018 на оплату електроенергії, спожитої в грудні 2018, вбачається зазначене в рахунку сальдо на 01.01.2019 «-24134,08 грн.».

Разом з тим, в матеріалах справи міститься акт звіряння взаємних розрахунків від 18.07.2019 за електричну енергію згідно договору № 9637 від 02.02.2007, підписаний начальником служби збуту електроенергії ЗМЕМ ОСОБА_6 та Приватним підприємцем Лишенко Антоніною Леонідівною , в якому звірене сальдо на 01.01.2019 на користь Приватного підприємця Лишенко Антоніни Леонідівні складає 24134,08 грн.

Таким чином, зазначення відповідачем в рахунку № 9637/12а від 31.12.2018 сальдо на 01.01.2019 «-24134,08 грн.» та підписання з позивачем у справі акту звіряння від 18.07.2019 за Договором свідчить про фактичне визнання відповідачем наявності переплати позивачем коштів за договором № 9637 від 02.02.2007 на суму 24134,08 грн.

Умовами п. 6.1.22 Правил роздрібного ринку електричної енергії, чинних станом на 19.04.2018, передбачено, що якщо споживачем здійснена переплата за прогнозними даними споживання, попередній електропостачальник повинен протягом 5 робочих днів повернути споживачу надлишок коштів. Зазначені платежі мають бути здійснені сторонами протягом 10 робочих днів після зміни електропостачальника.

Тобто вказаним пунктом Правил передбачена альтернатива, а саме: попередній електропостачальник повинен протягом 5 робочих днів з моменту отримання вимоги повернути споживачу надлишок коштів або зазначені платежі мають бути здійснені сторонами протягом 10 робочих днів після зміни електропостачальника.

Отже, оскільки зміна постачальника електричної енергії відбулась з 01.01.2019, відтак розрахунки між позивачем та відповідачем щодо повернення переплати мали бути здійснені до 17.01.2019 (з урахуванням того, що 02.01.2019 та 07.01.2019 є вихідними днями), або не пізніше 05.02.2019 (5 робочих днів з моменту отримання відповідачем листа за вх. № 1492).

Втім, відповідач в порушення п. 6.1.22 Правил роздрібного ринку електричної енергії повернення переплати в сумі 24134,08 грн. позивачу не здійснив.

В силу загальної норми передбаченої у статті 599 ЦК України та спеціальної норми визначеної у частині першої ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили згідно вимог ч. 2 статті 86 ГПК України. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивачем доведена та документально підтверджена наявність переплати відповідачу за договором № 9637 від 02.02.2007 в сумі 24134,08 грн., та підтверджений факт порушення відповідачем п. 6.1.22 Правил роздрібного ринку електричної енергії щодо неповернення переплати на користь позивача. Відповідач доказів повернення позивачу переплати в сумі 24134,08 грн. станом на час розгляду справи суду не надав.

За таких обставин, позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Лишенко Антоніни Леонідівни про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» коштів в сумі 24134,08 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Матеріали справи свідчать, що у зв`язку з порушенням відповідачем строку повернення переплати в сумі 24134,08 грн., тобто за порушення грошового зобов`язання позивач нарахував відповідачу три відсотки річних за період з 06.02.2019 по 06.06.2019 в сумі 238,03 грн. та інфляційні витрати за період з лютого 2019 по квітень 2019 в сумі 583,69 грн.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки мало місце прострочення з боку відповідача повернення переплати в розмірі 24134,08 грн., а наданий позивачем розрахунок трьох процентів річних за загальний період з 06.02.2019 по 06.06.2019 здійснений у відповідності із приписами ст. 625 ЦК України, тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідача трьох процентів річних в сумі в сумі 238,03 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Наданий позивачем розрахунок інфляційних витрат за період з лютого 2019 по квітень 2019 здійснений у відповідності до приписів статті 625 ЦК України, тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідача інфляційних витрат в сумі 583,69 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Витрати зі сплати судового збору в сумі 1921,00 грн. покладаються на відповідача у справі - Публічне акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго» згідно із п. 1 ч. 4 ст. 129 ГПК України.

Стосовно заперечень, викладених відповідачем у відзиві, суд зазначає наступне.

За загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання через відсутність у нього необхідних коштів, оскільки згадане правило обумовлено замінністю грошей як їх юридичною властивістю. Тому у випадках порушення грошового зобов`язання суди не повинні приймати доводи боржника з посиланням на неможливість виконання грошового зобов`язання через відсутність необхідних коштів (стаття 607 ЦК України) або на відсутність вини (статті 614, 617 ЦК України чи стаття 218 ГК України).

Посилання відповідача на відсутність його вини у неналежному виконанні зобов`язань за договором перед позивачем судом не приймаються, оскільки у відповідності до ч. 1 ст. 96, ч. 1 ст. 625 ЦК України, юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями та боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Твердження відповідача про направлення неодноразово до уповноваженого банку платіжних доручень з вимогою про повернення коштів не підтверджені будь-якими доказами, а відтак є необґрунтованими та безпідставними.

Разом із позовною заявою в даній справі позивач надав суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс та очікує понести у зв`язку з розглядом справи. У вказаному розрахунку позивач зазначив судові витрати, а саме: судовий збір в сумі 1921,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10000,00 грн., що разом складає 11921,00 грн.

20.06.2019 позивач надав на адресу суду разом із листом за вих. № 04/19 від 18.06.2019 документи на підтвердження понесених витрат на підготовлення та подання на адресу суду позовної заяви, а саме: копію договору про надання правової допомоги № 006 від 05.06.2019 з адвокатом Стирнік Ю.В., копію рахунку № 4 від 06.06.2019, копію акту № 4 від 12.06.2019 про виконання адвокатом договору про надання правової допомоги № 006 від 05.06.2019, копію платіжного доручення № 137 від 13.06.2019, копію банківської виписки за 13.06.2019, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

В судовому засіданні 09.08.2019 представник позивача наполягав на стягненні з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 8000,00 грн., що зазначено в протоколі судового засідання від 09.08.2019.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Судові витрати за участь адвоката при розгляді справи підлягають сплаті лише в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату стороною, котрій такі послуги надавалися, а їх сплату підтверджено відповідними фінансовими документами. Стягнення зазначених витрат в рахунок майбутньої їх оплати у вигляді судових витрат чинним законодавством не передбачено.

Частиною 1 ст. 126 ГПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

При цьому судом враховано, що поняття особи, яка є адвокатом, наводиться в статті 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" № 5076-VI від 05.07.2012, де зазначено, що адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

В якості підтвердження витрат на послуги адвоката позивач надав договір про надання правової допомоги № 006 від 05.06.2019 з адвокатом Стирнік Ю.В., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № ДП 3517 від 21.11.2017. Факт оплати наданих адвокатом послуг підтверджується платіжним дорученням № 137 від 13.06.2019 на 8000,00 грн.

Зі змісту укладеного між позивачем (клієнтом) та адвокатом Стирнік Юлією Василівною (адвокат) договору про надання правової допомоги № 006 від 05.06.2019 вбачається, що відповідно до п. 1.1. предметом договору є, зокрема: надання клієнту правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу його діяльності в будь-якому статусі. Складення заяв, скарг, заперечень, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п.п. 1.1.3.); представництво інтересів клієнта у судах під час здійснення цивільного, кримінального, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед фізичними та юридичними особами (п. 1.1.4.).

Згідно із п. п. 3.1., 3.3., 3.7., 3.8., 3.9. договору про надання правової допомоги № 006 від 05.06.2019 вид правових послуг, їх обсяг та інші умови надання правових послуг узгоджуються сторонами в усному порядку. Гонорар складається з суми вартості послуг, перелік яких наводиться в Акті про виконання адвокатом цього договору. Факт надання послуг клієнтові підтверджується відповідним Актом про виконання адвокатом цього договору. Підставою для сплати гонорару є факт надання послуг адвокатом. Гонорар сплачується готівкою або здійснюється у безготівковому порядку на рахунок адвоката в порядку, визначеному сторонами у відповідному Акті про виконання адвокатом цього договору.

Пунктом 4.1. договору про надання правової допомоги № 006 від 05.06.2019 визначено, що договір набуває чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31.12.2019.

За фактом надання послуг адвокатом Стирнік Ю.В. позивачу був підписаний акт № 4 від 12.06.2019 про виконання адвокатом договору про надання правової допомоги № 006 від 05.06.2019, відповідно до якого розмір гонорару становить 8000,00 грн. В акті зазначений перелік наданих правових послуг.

Докази у справі свідчать, що позивач оплатив вказаний рахунок адвокату Стирнік Ю.В. на загальну суму 8000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 137 від 13.06.2019.

Відповідно до ч. ч. 2 - 4 ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, судом враховано, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування названих витрат, крім судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним. У зв`язку з цим суд з урахуванням обставин конкретної справи, зокрема, ціни позову може обмежити цей розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

Відповідно до предмету позову в даній справі позивачем було заявлено до стягнення з відповідача заборгованість в сумі 24134,08 грн., три відсотка річних в сумі 238,03 грн. та інфляційні витрати в сумі 583,69 грн.

З огляду на обставини справи (стягнення переплати за електроенергію, яка була сплачена відповідачу за договором № 9637 від 02.02.2007, предмет позову складається з суми переплачених коштів в розмірі 24134,08 грн., трьох відсотків річних та інфляційних витрат, нарахованих за порушення строку повернення переплачених коштів) справа є не складною, і підготовка до її розгляду не потребує аналізу великої кількості доказів, законодавства, значних затрат часу та зусиль. При цьому, судом враховано, що справа № 908/1467/19 є малозначною, оскільки ціна позову складає 24955,80 грн., тобто не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (192100,00 грн.) та її розгляд не був тривалим. Тому суд дійшов висновку що витрати порівняно з ціною позову та складністю справи є не спів розмірними та достатньо завищеними.

Приписами ч. 1 ст. 2 ГПК України визначено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ч. 3 ст. 236 ГПК України судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне обмежити розмір витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають сплаті за послуги адвоката, та стягнути з відповідача на користь позивача розумний розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката для даної справи в сумі 2000,00 грн.

Керуючись ст. ст. 7, 8, 13, 74, 86, 123, 126, 129, 233, 236, 238, ч. 1 ст. 240, 247-252 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Лишенко Антоніни Леонідівни до Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» задовольнити.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго», 69035, м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, буд. 14, , на користь:

- Фізичної особи-підприємця Лишенко Антоніни Леонідівни, АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , грошові кошти в сумі 24134 (двадцять чотири тисячі сто тридцять чотири) грн. 08 коп., три відсотка річних в сумі 238 (двісті тридцять вісім) грн. 03 коп., інфляційні витрати в сумі 583 (п`ятсот вісімдесят три) грн. 69 коп., витрати зі сплати судового збору в сумі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп., витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп., видавши наказ.

Повне рішення складено - 15.08.2019 року

Суддя О.Г. Смірнов

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.