Господарський суд
Житомирської області
________________________________________________________________________
_______________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

"14" серпня 2019 р. м. Житомир Справа № 906/822/19

Господарський суд Житомирської області у складі судді Сікорської Н.А.,

розглянувши заяву Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк"

до Фізичної особи-підприємця Залевського Олександра Михайловича

про видачу судового наказу,

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Житомирської області 08.08.2019 надійшла заява Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Фізичної особи - підприємця Залевського Олександра Михайловича заборгованості за кредитним договором № б/н від 15.03.2019 в розмірі 37096,9 грн., в тому числі: 37071,12 грн. - заборгованість за кредитом; 14,95 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість; 10,92 грн.- пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

Розглянувши заяву Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" про видачу судового наказу та подані заявником докази, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу з наступних підстав.

Частиною 1 статті 147 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.148 ГПК України, судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За змістом п. 3 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України, суд відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу, зокрема, щодо стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, сума якої перевищує сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до приписів ст. ст. 148, 150 Господарського процесуального кодексу України із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги.

У заяві повинно бути зазначено, зокрема, перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

До заяви про видачу судового наказу додаються, зокрема, інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Суд зазначає, що за загальним правилом, при розгляді вимог в порядку наказного провадження суд не розглядає обґрунтованість заявлених вимог заявлених стягувачем по суті (п. 7 ч. 1 ст. 155 ГПК України).

Водночас, підставою для відмови у видачі наказу є, зокрема, встановлення судом обставин, що з поданої заяви про видачу судового наказу не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги.

Такі підстави для відмови у видачі судового наказу свідчать про наявність у суду обов`язку здійснити певний аналіз обґрунтованості вимог заявника на предмет наявності/порушення його права, в тому числі щодо наявності прострочення виконання зобов`язання боржником .

Однак, такі повноваження суду в межах наказного провадження є обмеженими, враховуючи функціональне призначення інституту наказного провадження та принцип пропорційності господарського судочинства (ст. 15 ГПК України).

Так, у випадку встановлення судом обставин, які свідчать про необґрунтованість вимог заявника у певній частині мають місце обставини, які свідчать про відсутність безспірності вимог, що є обов`язковою умовою наказного провадження, а отже суд повинен відмовити у видачі наказу з таких підстав.

При цьому, законом не передбачено обов`язку суду здійснювати перерахунок заявлених вимог та право суду видавати судовий наказ в частині заборгованості, заявленої в межах конкретного виду вимоги, так як у протилежному випадку суд, буде здійснювати розгляд вимог у порядку, який притаманний для позовного провадження, що суперечить цільовому призначенню інституту наказного провадження.

Обгрунтовуючи свої вимоги, стягувач зазначає, що 15.03.2019 боржником - Фізичною особою-підпримцем Залевським Олександром Михайловичем через систему нтернет-клієнт-банкінгу було підписано Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання послуги "КУБ".

У Заяві про приєднання до Умов та правил надання послуги "КУБ" сторони у п. п. 1.3 та 1.5 обумовили строк кредиту: 12 місяців з дати видачі коштів клієнту та порядок погашення заборгованості за кредитом: щомісяця рівними частинами, починаючи з місяця, наступного за місяцем видачі коштів Клієнту, до календарного числа місяця, в яке було надано кредит, включно із цим числом.

Згідно Графіка погашення основної суми боргу та процентів за кредитом заборгованість по кредиту ФОП Залевський О.М. мав сплачувати щомісяця до 14 числа з квітня 2019 року по березень 2020 року в сумі 4166,67 грн.

Згідно розрахунку заборгованості станом на 19.07.2019 заборгованість ФОП Залевського О.М. становить 37071,12 грн., що включає в себе платежі, які мали бути проведені у період з серпня 2019 по березень 2020 року.

При цьому простроченою, тобто такою, яка не сплачена у строк, визначений графіком платежів є заборгованість в сумі 3737,80 грн.

Заборгованість це сума фінансових зобов`язань, грошових боргів, що підлягає погашенню, поверненню в певний термін. Якщо до цього терміну заборгованість не погашена, то вона стає простроченою.

З огляду на викладене, стягувач звернувся до суду про видачу судового наказу про стягнення частини заборгованості , строк проведення розрахунків по якій не настав, що суперечить приписам ч. 1 ст. 148 ГПК України та згідно п.п. 3, 8 ч.1 ст. 152 ГПК України є підставою для відмови у видачі судового наказу.

Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу про стягнення з Фізичної особи - підприємця Залевського Олександра Михайловича заборгованості за кердитом за кредитним договором № б/н від15.03.2019 в розмірі 37071,12 грн., 14,95 грн. заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість та 10,92 грн. пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

Згідно ч. 2 ст. 153 ГПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку (у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до ч. 2 ст. 148 ГПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ГПК України, про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 150, ч.2 ст.151, 152, 153, 154, ч.2 ст.232, 233, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити Акціонерному товариству Комерційний банк "Приватбанк" у видачі судового наказу про стягнення з Фізичної особи-підприємця Залевського Олександра Михайловича заборгованості за кредитом в розмірі 37071,12 грн., 14,95 грн. заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість та 10,92 грн. пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за кредитним договором № б/н від 15.03.2019 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в установленому законом порядку.

Суддя Сікорська Н.А.
Друк:

1- в справу

2- заявнику (рек. з повід.)