ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2019 року Справа № 918/325/19

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Юрчук М.І., суддя Демидюк О.О. , суддя Савченко Г.І.

секретар судового засідання Полюхович І.Г.

за участю представників сторін:

прокурор: військовий прокурор Барілов Д.В.

позивача: представник не з`явився

відповідача: представник Ромашко Л.Г. - адвокат

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Заступника військового прокурора Івано-Франківського гарнізону на ухвалу господарського суду Рівненської області, постановлену 05.06.19р. суддею Політикою Н.А. у м.Рівному, повний текст складено 05.06.19р. у справі № 918/325/19

за позовом Заступника військового прокурора Івано-Франківського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Навчально-спортивної бази зимових видів спорту "Тисовець"

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ІБК РАНГ"

про стягнення коштів в сумі 1 999 337 грн 20 коп.

ВСТАНОВИВ:

1. Процесуальне рішення, яке оскаржується у суді апеляційної інстанції.

1.1. Ухвалою господарського суду Рівненської області від 05.06.2019р. у справі №918/325/19 за позовом Заступника військового прокурора Івано-Франківського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Навчально-спортивної бази зимових видів спорту "Тисовець" до товариства з обмеженою відповідальністю "ІБК РАНГ" про стягнення коштів в сумі 1999337грн.20коп. - позовну заяву повернуто без розгляду заступнику військового прокурора Івано-Франківського гарнізону.

2. Короткий зміст процесуального рішення суду першої інстанції.

2.1.Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; 2) у разі відсутності такого органу.

2.2. Судом встановлено, що Міністерство оборони України та Навчально-спортивна база зимових видів спорту "Тисовець", відповідно до положень чинного законодавства наділені правом і мають можливість самостійно захищати порушені, невизнані або оспорювані права та законні інтереси (у т.ч. шляхом звернення до суду).

2.3. У даній позовній заяві військовий прокурор не обґрунтував, у чому полягає порушення інтересів держави як щодо Міністерство оборони України так і Навчально-спортивної бази зимових видів спорту "Тисовець".

3. Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу; короткий зміст вимог апеляційної скарги.

3.1. Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, позивач - Заступник військового прокурора Івано-Франківського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Навчально-спортивної бази зимових видів спорту "Тисовець" звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою на ухвалу господарського суду Рівненської області від 05.06.19р. у справі №918/325/19 відповідно у якій просить скасувати ухвалу господарського суду Рівненської області та направити справу на новий розгляд.

3.2. Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала суду першої інстанції є незаконною, у зв`язку із порушенням та неправильним застосуванням місцевим господарським судом норм матеріального і процесуального права. Також у апеляційній скарзі наводить інші доводи, зокрема.

3.3. Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду Рівненської області від 14.05.2019 р. позовну заяву Заступника військового прокурора Івано-Франківського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Навчально-спортивної бази зимових видів спорту "Тисовець" залишено без руху та зобов`язано надати докази сплати судового збору в сумі 29 990,06 грн.

3.4. Позивач усунув недоліки позовної заяви та подав докази сплати судового збору, а отже, на думку позивача, позовна заява повинна була прийнята судом першої інстанції до розгляду у відповідності до ст.176 ГПК України. Однак, судом безпідставно повернуто позовну заяву прокуратури гарнізону з підстав не доведеності здійснення представництва інтересів держави прокурором, хоча у зазначеній ухвалі не зобов`язано надати прокурора вказане обґрунтування.

4. Відзив на апеляційну скаргу, заяви та клопотання, які надійшли від учасників апеляційного провадження, заяви про відводи та самовідводи.

4.1. Відзиву на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не подано.

4.2. 05.08.2019 р. від представника відповідача на адресу суду надійшло клопотання про приєднання доказів у справу, яким просить долучити до матеріалів справи документи, оригінали яких знаходяться у Господарському суді Рівненської області у справі № 918/447/19.

4.2.1. Представник відповідача зазначає, що згідно відомостей, що містяться на сайті Господарського суду Рівненської області, судом прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №918/447/19 за позовом Навчально-спортивної бази зимових видів спорту «Тисовець» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІБК РАНГ», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Міністерство оборони України про стягнення 1999204грн.65коп. по договору підряду №5/11/18 від 05.11.2018 року. Зазначена обставина повністю спростовує твердження апелянта та ще раз підтверджує правомірність прийнятої ухвали Господарським судом Рівненської області від 05.06.2019 року у справі №918/325/19, якою повернуто позовну заяву з додатками заявникові.

4.3. Інших заяв, клопотань на адресу апеляційного суду не надходило не надходило.

4.4. До початку розгляду даної апеляційної скарги по суті, ні під час її розгляду від учасників провадження у даній справі заяв про відвід складу суду чи судді колегії не заявлялося. Суддями колегії самовідводи не заявлялися.

4.5. В судове засідання з`явився прокурор військової прокуратури та представник відповідача.

4.5.1. Прокурор підтримав доводи апеляційної скарги з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просив апеляційну скаргу задоволити, а ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

4.5.2. Представник відповідача заперечила проти доводів апеляційної скарги та надав пояснення в обґрунтування своєї позиції. Вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, такою, що винесена з дотриманням норм чинного законодавства, а тому просить залишити її без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

5. Межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції.

5.1. Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (стаття 269 ГПК України).

6. Законодавство, яке застосоване апеляційним судом при розгляді апеляційної скарги.

6.1. Під час розгляду апеляційної скарги Заступника військового прокурора Івано-Франківського гарнізону на ухвалу господарського суду Рівненської області від 05.06.2019р. у справі №918/325/19 Північно-західний апеляційний господарський суд застосував:

Господарський процесуальний кодекс України, в редакції чинній з 15 грудня 2017 року (далі по тексту постанови також - ГПК України);

Закон України "Про судовий збір".

Закон України "Про Збройні Сили України"

Закон України "Про прокуратуру"

6.2. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 ст.236 ГПК України).

7. Розгляд апеляційної скарги по суті.

7.1. Північно-західний апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, зазначає наступне.

7.2. Як вбачається із матеріалів справи, Заступник військового прокурора Івано-Франківського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Навчально-спортивної бази зимових видів спорту "Тисовець" звернувся до господарського суду Рівненської області із позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю "ІБК РАНГ" про стягнення коштів в сумі 1999337грн.20коп., посилаючись на неналежне виконання відповідачем умов договору підряду від 05.11.2018 р. № 5/11/18.

7.3. Ухвалою суду від 14 травня 2019 року позовну заяву Заступника військового прокурора Івано-Франківського гарнізону залишено без руху та надано останньому 10-денний строк з дня отримання даної ухвали усунути недоліки позовної заяви, а саме: надати суду платіжне доручення про сплату судового збору за подання даної позовної заяви в розмірі 29990грн.06коп.

7.3.1. На виконання вимог вказаної ухвали, 31 травня 2019 року від заявника надійшов супровідний лист, до якого долучено платіжне доручення від 21 травня 2019 року № 473 на суму 29990грн.06коп.

7.4. За результатами розгляду поданої Заступником військового прокурора Івано-Франківського гарнізону позовної заяви та доданих до неї документів, суд першої інстанції дійшов висновку про повернення її заявнику, обґрунтовуючи наступним:

7.4.1. За приписами ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

7.4.2. Прокурор обґрунтовує своє представництво тим, що органи, в особі яких він виступає, не здійснюють захист інтересів держави. Міністерство оборони України відповідно до статті 3 Закону України "Про Збройні Сили України" є центральним органом виконавчої влади і головним органом у сфері оборони і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України.

7.4.3. Відповідно до статті 3 Закону України "Про Збройні Сили України" Збройні Сили України - це військова державна структура, яка організаційно складається з військових об`єднань, з`єднань, частин, підрозділів, військових установ і навчальних закладів.

7.4.4. Навчально-спортивна база зимових видів спорту "Тисовець" здійснює свою діяльність відповідно до Положення про спортивні клуби та навчально-спортивні бази Міністерства оборони України, затвердженого наказом Міністра оборони України № 291 від 21.04.2006 р.

7.4.5. Відповідно до пункту 1 Положення про Навчально-спортивну базу зимових видів спорту "Тисовець" Управління фізичної культури і спорту Міністерства оборони України, останнє є закладом фізичної культури і спорту Міністерства оборони України.

7.5. Суд першої інстанції звернув увагу на ту обставину, що Навчально-спортивна база зимових видів спорту "Тисовець" у даному спорі не є суб`єктом владних повноважень, а є самостійним суб`єктом господарювання.

7.6. Місцевим господарським судом встановлено, що Міністерство оборони України та Навчально-спортивна база зимових видів спорту "Тисовець", відповідно до положень чинного законодавства, наділені правосуб`єктністю і мають можливість самостійно захищати порушені, невизнані або оспорювані права та законні інтереси (у т.ч. шляхом звернення до суду).

7.7. Вважаючи, що має місце порушення прав та інтересів держави в особі Міністерства оборони України, Навчально-спортивної бази зимових видів спорту "Тисовець", Заступник військового прокурора Івано-Франківського гарнізону звернувся із позовом до господарського суду Рівненської області за захистом порушеного права. При цьому відновлене право має стосуватися виключно Навчально-спортивної бази зимових видів спорту "Тисовець".

7.8. За результатами розгляду позову прийнято ухвалу про повернення без розгляду позовної заяви Заступнику військового прокурора Івано-Франківського гарнізону з підстав, зазначених в пунктах 2.1.-2.3. цієї постанови.

8. Висновок апеляційного суду за результатами розгляду скарги, прийняття чи відхилення доводів апеляційної скарги.

8.1. Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, врахувавши обґрунтування апеляційної скарги, Північно-західний апеляційний господарський суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції у даній справі без змін з наступного.

8.2. Надаючи оцінку доводам прокуратури щодо обставин та підстав представництва інтересів держави, апеляційний господарський суд зазначає таке.

8.3. Прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України).

8.4. Європейський Суд з прав людини неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї з сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї з сторін відчуття нерівності (рішення у справі "Ф.В. проти Франції від 31.03.05).

8.5. Пункт третій частини першої статті 131-1 Конституції України передбачає можливість представництва прокурором інтересів держави у виключних випадках. Суд виходить з того, що під "виключним випадком", за якого прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї конституційної норми є поняття "інтерес держави". "Інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність є предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація "інтересів держави", особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.

8.6. У рекомендаціях Парламентської Асамблеї Ради Європи від 27.05.2003 № 1604 (2003) "Про роль прокуратури в демократичному суспільстві, заснованому на верховенстві закону" щодо функцій органів прокуратури, які не відносяться до сфери кримінального права передбачено важливість забезпечити, щоб повноваження і функції прокурорів обмежувалися сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, і вирішення загальних завдань щодо захисту інтересів держави через систему відправлення кримінального правосуддя, а для виконання будь - яких інших функції були засновані окремі, належним чином розміщені та ефективні органи.

8.7. Аналіз ч. 3 ст. 23 Закону "Про прокуратуру" дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох "виключних" випадках:

- якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;

- у разі відсутності такого органу.

8.7.1. Перший "виключний випадок" передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються. У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно. У другому - коли відповідний орган відсутній.

При цьому:

- "не здійснення захисту" виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається;

- "здійснення захисту неналежним чином" виявляється в активній поведінці (сукупності дії і рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною;

- "належність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

8.7.2. З врахуванням вказаного вище, захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підстави для звернення прокурора до суду.

8.8. Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

8.9. Зазначене вище (п.п. 8.3.-8.8. цієї постанови) узгоджується з усталеними правовими висновками Верховного Суду, зокрема в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 07.12.2018р. у справі №924/1256/17, а також у постановах Верховного Суду від 23.10.2018р. у справі №926/03/18, від 23.09.2018р. у справі №924/1237/17, у справі №927/246/18 від 06.02.2019 року.

8.10. Врахувавши вищевказані висновки, що узгоджені з аналогічною позицією Верховного Суду, місцевий господарський суд в оскаржуваній ухвалі зазначив, що звертаючись з позовом за захистом інтересів держави, прокурор має довести: наявність інтересів держави, які порушені; наявність підстав для представницьких функцій у випадках невиконання або неналежного виконання своїх повноважень органами державної влади (місцевого самоврядування), які наділені такими функціями у відповідних правовідносинах або, в разі відсутності відповідного органу.

8.11. Апеляційний господарський суд при розгляді даної апеляційної скарги враховує, що згідно вищезазначених правових висновків Верховного Суду саме лише посилання в позовній заяві на те, що уповноважений орган не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження, не є достатньою підставою для представництва прокурором інтересів держави в особі даного органу. У такому разі прокурор повинен надати належні та допустимі докази відповідно до вимог процесуального закону (наприклад, внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинене кримінальне правопорушення на підставі статті 367 Кримінального кодексу України (службова недбалість); вирок суду щодо службових осіб; докази накладення дисциплінарних стягнень на державного службовця, який займає посаду державної служби в органі державної влади та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, за невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків тощо).

8.12. Також Північно-західний апеляційний господарський суд звертає увагу на те, що представник відповідача подав до суду клопотання про приєднання доказів у справу серед яких міститься копія ухвали від 27.06.2019 р. господарського суду Рівненської області у справі № 918/447/19.

8.12.1. Позивачем у справі № 918/447/19 є саме Навчально-спортивна база зимових видів спорту "Тисовець" з тими ж самими вимогами та правовими підставами.

8.13. Виходячи з цього, суд апеляційної інстанції звертає увагу Заступника військового прокурора Івано-Франківського гарнізону на те, що він не позбавлений права вступити в справу № 918/447/19.

8.14. За таких обставин доводи апеляційної скарги Заступника військового прокурора Івано-Франківського гарнізону апеляційним господарським судом відхиляються з урахуванням викладених вище обставин.

8.15. Інших обґрунтованих доводів, підтверджених письмовими доказами, апеляційна скарга не містить.

8.16. Північно-західний апеляційний господарський суд приходить до висновку, що суд першої інстанції - господарський суд Рівненської області - ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

8.17. За таких обставин апеляційну скаргу Заступника військового прокурора Івано-Франківського гарнізону слід залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду Рівненської області від 05 червня 2019 року у справі №918/325/19 - без змін.

9. Повноваження суду апеляційної інстанції.

9.1. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

9.2. З огляду на зазначені правові положення та встановлені обставини справи суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи, викладені апелянтом у апеляційній скарзі є необґрунтованими, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування оскаржуваного рішення.

10. Розподіл судових витрат.

10.1. Як вбачається із матеріалів справи Заступником військового прокурора Івано-Франківського гарнізону за подання апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Рівненської області від 05.06..2019 року у справі №918/325/19 сплачений судовий збір у розмірі 1921,00 грн. в порядку та розмірі, визначеному Законом України "Про судовий збір".

10.2. За змістом статті 129 ГПК України за результатами розгляду апеляційної скарги здійснюється розподіл судових витрат.

10.3. Витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Заступника військового прокурора Івано-Франківського гарнізону від 20.06.19р. залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Рівненської області від 05 червня 2019 року у справі №918/325/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу №918/325/19 повернути господарському суду Рівненської області.

Повний текст постанови складений "13" серпня 2019 р.

Головуючий суддя Юрчук М.І.

Суддя Демидюк О.О.

Суддя Савченко Г.І.