ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.08.2019 року м. Дніпро Справа № 904/5637/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кощеєва І.М. ( доповідач )

суддів: Кузнецової І.Л., Широбокової Л.П.

секретар судового засідання Пінчук Є.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Криворізької міської ради

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.06.2019 р.

( суддя Юзіков С.Г., м. Дніпро, повний текст рішення складено 26.06.2018 р. )

у справі

за позовом Приватного акціонерного товариства

"Центральний гірничо-збагачувальний комбінат"

до Криворізької міської ради

про внесення змін до договору оренди земельної ділянки

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 19.06.2019 р. позов задоволено - визнано укладеною додаткову угоду до Договору № 2014436 від 06.11.2014 р. ( державна реєстрація права оренди земельної ділянки № 8945999 від 04.03.2015 р. ), між Приватним акціонерним товариством "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" та Криворізькою міською радою, у запропонованій Позивачем редакції: Додаткова угода № 1 до договору оренди земельної ділянки № 2014436 від 06.11.2014 р. ( державна реєстрація права оренди земельної ділянки № 8945999 від 04.03.2015 р. ). Криворізька міська рада в особі секретаря міської ради Маляренко С. В., який діє на підставі рішення міської ради III сесії VII скликання № 285 від 27.01.2016 р., іменована в подальшому "Орендодавець", з одного боку, та Приватне акціонерне товариство "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат", в особі Генерального директора ОСОБА_1 , іменоване в подальшому "Орендар", яке діє на підставі Статуту, з другого боку, керуючись ст. ст. 21, 23, 31 Закону України "Про оренду землі", пп.14.1.147, п.14.1 ст.14 та п.284.4 ст.284 Податкового кодексу України, ст. 631 Цивільного кодексу України та відповідними рішеннями Криворізької міської Ради, уклали цю додаткову угоду (далі - Угода) до договору оренди землі № 2014436 від 06.11.2014 р. (далі - Договір) про наступне:

1. В преамбулі, за текстом та розділі договору "Реквізити сторін" найменування Публічне акціонерне товариство "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" у всіх відмінках замінити на Приватне акціонерне товариство "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат".

2. Пункт 7 Договору, викласти у наступній редакції: "7. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки складає 262 767 761,12 грн. ( двісті шістдесят два мільйони сімсот шістдесят сім тисяч сімсот шістдесят одна грн. 12 коп. ). Річна орендна плата вноситься Орендарем виключно у грошовій формі і розмірі 997 860,57 грн. ( дев`ятсот дев`яносто сім тисяч вісімсот шістдесят грн. 57 коп. ) з урахуванням положень п. 284.4. ст. 284 Податкового кодексу України ( згідно Розрахунку розміру орендної плати, що додається ). "

3. Викласти пункт 36 Договору у наступній редакції "Зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін".

4. Розділ "Реквізити орендаря" викласти в редакції: Приватне акціонерне товариство "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" 50066, Україна, м. Кривий Ріг п/р НОМЕР_1 в ПАТ "ПУМБ" м. Київ, вул. Андріївська, МФО 334851, , ІНП № 59.

5. Сторони встановили, що умови пункту 2 цієї Угоди застосовуються правовідносини, що виникли з договору, починаючи з 01.01.2018 р.

6. Всі інші умови Договору, не зазначені в цій Угоді, залишаються незмінними.

7. Ця Угода є невід`ємною частиною Договору, набирає чинності після підписання

сторонами та державної реєстрації права оренди в установленому законом порядку.

8.Угода укладена у двох примірниках, що мають однакову юридичну силу, один з яких знаходиться у Орендодавця, другий - у Орендаря.

Реквізити сторін:…

Не погодившись з вказаним рішенням Криворізька міська рада звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, Скаржник посилається на те, що судове рішення прийняте без повного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи при неправильному застосуванні норм матеріального права з порушенням норм процесуального права, у зв`язку з чим дане рішення підлягає скасуванню згідно ст. 277 ГПК України.

При цьому Скаржник зазначає, що чинним законодавством чітко розмежовано поняття «земельний податок» і «орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності», а Податковим кодексом України окремо встановлено межі розміру річної орендної плати за землю та окремо межі ставок земельного податку. Зважаючи на те, що Позивач не є постійним землекористувачем спірної земельної ділянки комунальної власності, а є її орендарем, тобто є платником плати за землю у формі орендної плати, а не у формі земельного податку, то на нього, як на платника саме орендної плати, не розповсюджуються особливості оподаткування платою за землю, встановлені для платників земельного податку п. 284.4 ст. 284 ПК України.

Скаржник наголошує на тому, що укладенню договору оренди земельної ділянки між Криворізькою міською радою та ПАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» передувала процедура погодження сторонами, на підставі норм діючого законодавства України та з дотриманням принципу свободи договору, його умов, у тому числі, й тих, що стосуються орендної плати із визначенням її розміру, індексації, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. А тому умови, запропоновані Позивачем у додатковій угоді про внесення змін до договору оренди земельної ділянки, є неприйнятними для Відповідача, оскільки не узгоджуються з рішеннями Криворізької міської ради, суперечать вимогам законодавства й принципу свободи договору та порушують інтереси територіальної громади міста Кривого Рогу в частині недоотримання коштів до місцевого бюджету від сплати орендної плати.

Скаржник вважає, що умови Договору оренди між сторонами були узгодженні на стадії його укладення, а тому внесення у нього змін без належного вмотивування є порушенням прав Орендодавця передбачених нормами цивільного та господарського законодавства. Стосовно постанови Верховного Суду від 10.04.2019 р. у справі № 904/3714/18, у якій викладена відповідна правова позиція у схожій справі, то Скаржник зауважує про індивідуальність кожної судової справи.

Проте, висновки суду про використання спірної земельної Позивачем саме з метою видобування корисних копалин та розробки родовищ корисних копалин обґрунтовані наданими Позивачем доказами, а саме Спеціальним дозволом на користування надрами Державної служби геології та надр України від 11.04.2001 р. № 2438 та копією акту про надання гірничого відводу № 3148 від 13.12.2016 р., не можна вважати такими, що зроблені на підставі належних засобів доказування в розумінні процесуального закону.

Відтак, на думку Скаржника, при вирішенні даного спору надважливим є дотримання справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту прав окремої особи рішення Європейського суду з прав людини від 25.03.1999 р. у справі «Ятрідіс проти Греції»).

Від Приватного акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому Товариство не погоджується з доводами апеляційної скарги, вважає її безпідставною і необґрунтованою.

Зокрема, Товариство не погоджується з Апелянтом в тому, що основною причиною для скасування рішення суду першої інстанції є намагання зберегти на попередньому рівні розмір надходжень до місцевого бюджету, адже місцевий бюджет має формуватися з дотриманням вимог чинного законодавства, яким ( зокрема, п. 284.4 статті 284 Податкового кодексу України) визначено порядок розрахунку розміру плати за землю, в тому числі і орендної плати. Позивач як гірничо-добувне підприємство має право на застосування пільгової ставки при внесенні плати за землю і не зобов`язаний нехтувати цією пільгою лише для того, щоб не зменшити надходження до міського бюджету.

Крім того, у відзиві Товариство посилається на те, що правомірність позиції Позивача, підтверджується висновками Верховного Суду, зробленими при винесенні постанови від 10.04.2019 р. у справі № 904/3714/18 та постанови від 16.07.2019 р. у справі № 904/3720/18.

Товариство зазначає про те, що Позивачем було дотримано всі вимоги законодавства щодо процедури погодження умов договору, зокрема для приведення розміру орендної плати у відповідність до вимог законодавства, Позивач звернувся з позовом про визнання укладеною додаткової угоди № 1 до Договору, що передбачено як нормами законодавства, так і самим Договором. Прийняття змін до Податкового кодексу України в частині розрахунку плати за землю за земельні ділянки, надані гірничодобувним підприємствам для видобування корисних копалин та розробки родовищ корисних копалин, є законною підставою для внесення відповідних змін в умови укладеного між сторонами Договору з огляду на імперативність приписів вказаного кодексу.

Товариство також вказує на те, що основним видом господарської діяльності ПРАТ «ЦГЗК» є добування залізних руд ( вид діяльності КВЕД - 07.10, про що заначено у витягу з ЄДР ). Площа орендованої земельної ділянки, площа гірничого відводу та площа спеціального дозволу не є тотожними, але при цьому вони є частиною єдиного технологічного комплексу щодо видобутку, переробки та випуску обкотишів та залізорудного концентрату на земельній ділянці, що є об`єктом спеціального дозволу та акту гірничого відводу. Надана в оренду земельна ділянка відповідно до договору оренди, використовується Позивачем для забезпечення видобування корисних копалин та розробки родовищ корисних копалин, а саме для транспортування і розвантаження корисних копалин, що є підставою для застосування ПРАТ «ЦГЗК» податкової пільги при розрахунку плати за землю.

Автоматизованою системою документообігу Центрального апеляційного господарського суду для розгляду даної справи було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Кощеєв І.М. ( доповідач ), судді - Кузнецова І.Л., Широбокова Л.П.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 25.07.2019 р. відкрито апеляційне провадження у справі та призначено апеляційну скаргу до розгляду в судове засідання на 13.08.2019 р.

У судовому засіданні 13.08.2019 р. була оголошена вступна та резолютивна частини постанови Центрального апеляційного господарського суду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи та заперечення проти неї, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а рішення господарського суду залишити без змін виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 06.11.2014 р. між Криворізькою міською радою ( Орендодавець ) та Публічним акціонерним товариством "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" ( Орендар ) укладено Договір оренди земельної ділянки № 2014436 ( далі Договір ), відповідно до п. 1 якого Орендодавець на підставі рішення міської ради від 25.06.2014 р. № 2790 надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємствами, що пов`язані з користуванням надрами, для розміщення станцій "Прикар`єрна" та "Конвеєрна", яка знаходиться в Жовтневому районі м. Кривого Рогу.

В оренду передається земельна ділянка площею 109,9999 га ( п. 2 Договору ).

Кадастровий номер земельної ділянки: НОМЕР_2 111:0001 ( п. 4 Договору ).

Договір укладено на 25 років ( п. 6 Договору ).

Відповідно до п. 7 Договору річна орендна плата вноситься Орендарем виключно у грошовій формі незалежно від результатів діяльності Орендаря у трикратному розмірі земельного податку, що встановлюється Податковим кодексом України з урахуванням рішення міської ради від 26.06.2013 р. № 2088 "Про ставки податку за земельні ділянки на території м. Кривого Рогу".

Згідно з п. 8 Договору плата вноситься Орендарем на рахунок Управління Державної казначейської служби України у Жовтневому районі м. Кривого Рогу № 0022 у банку ГУДКСУ Дніпропетровської області м. Дніпропетровськ, МФО 805012, .

Орендодавець передав, а Орендар прийняв земельну ділянку площею 109,9999 га (кадастровий номер НОМЕР_3 04: НОМЕР_4 : НОМЕР_5 ) для розміщення й експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємствами, що пов`язані з користуванням надрами, для розміщення станцій "Прикар`єрна" та "Конвеєрна", що підтверджується актом приймання-передачі земельної ділянки.

Рішенням Криворізької міської ради № 1862 від 12.07.2017 р. "Про встановлення ставок земельного податку, розміру орендної плати, пільг зі сплати за землю та затвердження Регламенту оподаткування земельних ділянок на території міста Кривого Рогу у 2018 році" встановлено розміри земельних податків на 2018 рік, а саме встановлені ставки земельного податку, розміру орендної плати, пільг зі сплати за землю та затверджено Регламент оподаткування земельних ділянок на території міста Кривого Рогу у 2018 році.

Вказаним Рішенням було встановлено, що ставки земельного податку та розмір орендної плати за землю для земель промисловості з встановленим цільовим призначенням 11.01 (добувна промисловість) код розділу КВЕД 07, 09 для юридичних осіб на 2018 рік встановлена на рівні 1,000 % від нормативної грошової оцінки земель міста.

01.01.2018 р. набув чинності Закон України від 07.12.2017 р. № 2245-VІІІ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2018 році".

П. 50 названого Закону, ст. 284 Податкового кодексу України доповнено п. 284.4 такого змісту: "284.4. Плата за землю за земельні ділянки, надані для залізниць у межах смуг відведення, надані гірничодобувним підприємствам для видобування корисних копалин та розробки родовищ корисних копалин, справляється у розмірі 25 відсотків податку, обчисленого відповідно до статей 274 і 277 цього Кодексу".

З огляду на зазначені положення закону, а також, у зв`язку зі зміною типу товариства, Позивач підготував проект додаткової угоди № 1 до договору оренди земельної ділянки № 2014436 від 06.11.2014 р., який передбачав у тому числі, зміну найменування Орендаря з Публічного акціонерного товариства "ЦГЗК" на Приватне акціонерне товариство "ЦГЗК" та зміну умов п. 7 Договору, шляхом викладення його в наступній редакції: "7. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки складає 262 767 761, 12 грн. Річна орендна плата вноситься Орендарем виключно у грошовій формі і розмірі 997 860, 57грн. з урахуванням положень п. 284.4. ст. 284 Податкового кодексу України ( згідно Розрахунку розміру орендної плати, що додається )".

Позивач, супровідним листом № 1253/29 від 23.02.2018 р., надіслав на адресу Відповідача зазначену Додаткову угоду.

Лист Позивача залишений Відповідачем без відповіді.

05.04.2018 р. Позивач повторно звернувся до Відповідача з листом № 2037/18 щодо розгляду пропозиції відносно внесення змін до Договору.

26.04.2018 р. на адресу Позивача надійшла відповідь Відповідача, у якій зазначено, що у затвердженому КВЦПЗ ( класифікація видів цільового призначення земель ) відсутня категорія земель з цільовим призначенням "землі, надані для земель залізниць в межах смуг відведення" та "землі, надані гірничодобувним підприємствам для видобування корисних копалин та розробки родовищ корисних копалин", які визначені п.284.4 ст. 284 ПК України. Таким чином, беручи до уваги, що жодна із земельних ділянок, які перебувають у Позивача в оренді, не має документально підтвердженого цільового призначення "надані гірничодобувним підприємствам для видобування корисних копалин та розробки родовищ корисних копалин", у міської ради відсутні правові підстави для підписання додаткових угод до діючих договорів оренди земельних ділянок щодо зменшення розміру орендної плати за землю.

24.05.2018 р. Позивач знову направив на адресу Відповідача лист № 2817/18 з проханням розглянути проекти угод до договорів оренди.

Відповідач, листом № 15/830 від 04.07.2018 р., повідомив Позивачеві, що 01.01.2018 р. набрали чинності зміни до ПК України, а саме доповнено ст. 284 п. 284.4, який встановлює фіксовану ставку земельного податку для земель залізниць в межах смуг відведення та гірничодобувних підприємств для видобування корисних копалин та розробки родовищ корисних копалин у розмірі 25 % податку та зазначив, що Позивач є Орендарем земельних ділянок комунальної власності м. Кривого Рогу та сплачує орендну плату за землю у розмірі встановленому діючими договорами оренди земельних ділянок, тому у Відповідача відсутні підстави внесення змін до зазначених договорів в частині зміни розміру орендної плати за землю.

Наведені обставини стали причиною звернення Позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.

Необхідність внесення змін до спірного договору оренди землі, Позивач обґрунтовує прийняттям Закону України від 07.12.2017 р. № 2245-VІІІ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2018 році", яким ст. 284 ПК України доповнено п. 284.4. наступного змісту - Плата за землю за земельні ділянки, надані для залізниць у межах смуг відведення, надані гірничодобувним підприємствам для видобування корисних копалин та розробку родовищ корисних копалин, справляється у розмірі 25 відсотків податку, обчисленого відповідно до статей 274 і 277 цього Кодексу.

Виходячи зі змісту наведених змін до Податкового кодексу України, які набрали чинності з 01.01.2018 р., Позивач вважає, що для гірничодобувних підприємств встановлено спеціальну ставку плати за землю, що на його думку зумовлює необхідність внесення відповідних змін до умов спірного договору оренди земельної ділянки.

В основу оскаржуваного рішення про задоволення позовних вимог покладено висновок місцевого господарського суду про те, що прийняття змін до Податкового кодексу України в частині розрахунку плати за землю за ділянки, надані гірничодобувним підприємствам для видобування корисних копалин та розробки родовищ корисних копалин є підставою для внесення відповідних змін в умови укладеного сторонами договору оренди землі з огляду на імперативність приписів вказаного кодексу, а умови додаткової угоди, запропоновані Позивачем, до Договору оренди земельної ділянки № 2014436 від 06.11.2014 р. відповідають положенням п. 274.1. ст. 274, п. 284.4. ст. 284 та п. 288.5. ст. 288 Податкового кодексу України. Наведений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду від 10.04.2019 р. у справі № 904/3714/18.

Разом з тим, місцевий господарський суд зазначив, що Відповідачем не було надано фактів, які спростовують використання Позивачем спірної земельної ділянки з іншою метою, ніж за цільовим призначенням - видобування корисних копалин та розробки родовищ корисних копалин. Також, Відповідач не спростував доводи Позивача, що площею визначеною в спеціальному дозволі є площа земельної ділянки, яка знаходиться в земній корі під поверхнею суші в межах наданого гірничого відводу. Координати орендованої земельної ділянки ( 109,9999 га ), площі гірничого відводу ( 619,2 га) та площі земельної ділянки визначеної в спеціальному дозволі (612 га) знаходяться в межах земельного відводу, наданих Позивачеві для добування корисних копалин, що підтверджується: матеріалами проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, затвердженого рішенням Криворізької міської ради № 2790 від 25.06.2013 р., відображеними в додатках до договору оренди земельної ділянки № 2014436 від 06.11.2014 р. З огляду на наведене, площа орендованої земельної ділянки, площа гірничого відводу та площа спеціального дозволу не є тотожними, але при цьому вони є частиною єдиного технологічного комплексу щодо видобутку, переробки та випуску окатишів та залізорудного концентрату.

Колегія суддів погоджується з висновком суду попередньої інстанції про наявність підстав для задоволення позову з огляду на таке.

Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом; а також у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору ( ст. 652 ЦК України).

Згідно ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Ст. 30 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

Отже, нормами чинного законодавства передбачено можливість зміни умов договору за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у випадках встановлених договором або законом.

Оскільки Позивач є гірничодобувним підприємством, яке здійснює видобування корисних копалин, змінами до Податкового кодексу в частині розрахунку плати за землю за земельні ділянки, надані гірничодобувним підприємствам для видобування корисних копалин передбачена плата за землю у розмірі 25 % податку, господарський суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про необхідність внесення змін до договору в частині розміру орендної плати на рівні 25 % земельного податку.

При цьому, доводи Скаржника про те, що п. 284.4 статті 284 ПК України не може бути застосований до спірних правовідносин, оскільки дана норма застосовується для обчислення податку, який сплачується власником земельної ділянки або постійним користувачем, а не орендарем земельної ділянки, який сплачує оренду плату, яка має обчислюватись у відповідності до статті 288 ПК України та умов укладеного договору, є неспроможними з огляду на наступне.

Ст. 284 Податкового кодексу України регулює особливості оподаткування плати за землю. Поняття "плати за землю" наведено у пп. 147 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, відповідно до якої платою за землю є обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності. Тобто, поняття плати за землю має подвійну правову природу, оскільки з одного боку, є передбаченим договором оренди землі платежем, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою, з іншого - є однією з форм плати за землю як загальнодержавного податку на рівні із земельним податком.

Таким чином, положення п. 284.4 ст. 284 Податкового кодексу України встановлюють розмір плати за землю відповідної категорії , у даному випадку у вигляді орендної плати, що має наслідком внесення відповідних змін у договірні відносини сторін щодо оренди земельних ділянок визначених категорій.

Імперативні приписи Податкового кодексу України мають пріоритет в частині визначення розміру орендної плати.

Вказана позиція узгоджується з позицією Верховного Суду, висловленій в постанові від 10.04.2019 р. у справі № 904/3714/18.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи Скаржника про відсутність належних і допустимих доказів використання спірної земельної ділянки саме для видобування корисних копалин та розробки родовищ корисних копалин, оскільки Акт про надання гірничого відводу та Спеціальний дозвіл на користування надрами взагалі стосуються виключно розробки родовища залізних кварцитів Велика Глеюватка, що є відмінним від мети використання земельної ділянки вказаної у Договорі, з огляду на наступне.

ПРАТ «ЦГЗК» - це складний промисловий комплекс, що спеціалізується на видобутку, переробці та випуску сировини для чорної металургійної промисловості - обкотишів та залізорудного концентрату. Основною сировиною для виготовлення залізорудної продукції є магнетитові кварцити (залізна руда), видобуток яких комбінат веде, як підземним так і відкритим способом, в тому числі на кар`єрі родовища "Велика Глеюватка". Основним видом господарської діяльності ПРАТ «ЦГЗК» є добування залізних руд (вид діяльності КВЕД - 07.10, про що заначено у витягу з ЄДР).

Відповідно до ст. 1 Гірничого закону України, гірниче підприємство це цілісний технічно та організаційно відокремлений майновий комплекс засобів і ресурсів для видобутку корисних копалин, будівництва та експлуатації об`єктів із застосуванням гірничих технологій (шахти, рудники, копальні, кар`єри, розрізи, збагачувальні фабрики тощо).

В ст. 12 Закону зазначено, що місця розташування гірничих підприємств визначаються до початку проектних робіт цих підприємств.

Відведення землі під розташування гірничого підприємства проводиться в порядку, встановленому Земельним кодексом України, а надання гірничого відводу - Кодексом України про надра.

За приписами ст. 66 Земельного кодексу України до земель промисловості належать землі, надані для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд промислових, гірничодобувних, транспортних та інших підприємств, їх під`їзних шляхів, інженерних мереж, адміністративно-побутових будівель, інших споруд.

Відповідно до ст. 17 Кодексу України Про надра, гірничим відводом є частина надр, надана користувачам для промислової розробки родовищ корисних копалин та цілей, не пов`язаних з видобуванням корисних копалин. Користування надрами за межами гірничого відводу забороняється.

Згідно ст. 14 Кодексу, надра надаються у користування для: геологічного вивчення, в тому числі дослідно-промислової розробки родовищ корисних копалин загальнодержавного значення; видобування корисних копалин; будівництва та експлуатації підземних споруд, не пов`язаних з видобуванням корисних копалин, у тому числі споруд для підземного зберігання нафти, газу та інших речовин і матеріалів, захоронення шкідливих речовин і відходів виробництва, скидання стічних вод; створення геологічних територій та об`єктів, що мають важливе наукове, культурне, санітарно-оздоровче значення (наукові полігони, геологічні заповідники, заказники, пам`ятки природи, лікувальні, оздоровчі заклади та ін.); виконання робіт (здійснення діяльності), передбачених угодою про розподіл продукції; задоволення інших потреб.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Кодексу, у проектах будівництва гірничодобувних об`єктів повинні передбачатися: 1) розташування наземних і підземних споруд, що забезпечує найбільш раціональне та ефективне використання запасів корисних копалин; 2) способи проведення розкривних робіт, системи розробки родовищ корисних копалин і технічні схеми переробки (підготовки) мінеральної сировини, що забезпечують найбільш повне, комплексне та економічно доцільне вилучення з надр запасів корисних копалин, а також використання наявних у них компонентів; 3) раціональне використання розкривних порід при розробці родовищ корисних копалин; 4) складування, збереження та визначення порядку обліку корисних копалин, які тимчасово не використовуються, а також відходів виробництва, що містять корисні компоненти; 5) геологічне вивчення надр, що розкриваються в процесі будівництва та експлуатації гірничодобувних об`єктів, та складання геологічної і маркшейдерської документації; 6) рекультивація порушених земель, максимальне збереження грунтового покриву; 7) заходи, що гарантують безпеку людей, майна і навколишнього природного середовища.

З наведеного випливає, що гірничодобувне підприємство має включати в себе комплекс засобів і ресурсів, які б забезпечували виконання зазначених вимог законодавства. Саме комплекс таких засобів дозволяє здійснювати видобуток корисних копалин.

Для добування залізних руд, ПРАТ «ЦГЗК» було виділено земельні ділянки, які у своїй сукупності складають єдиний простір у вигляді земельного відводу, в межах якого розташовані об`єкти, які разом утворюють єдиний технологічний комплекс. Вищезазначене підтверджується єдиним для всіх земельних ділянок, наданих ПРАТ «ЦГЗК», кодом класифікації видів цільового призначення земель - 11.01, про що зазначено як в витягах з технічної документації, так в самих рішеннях Криворізької міської ради «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок», що входять до земельного відводу.

Відповідно до додатку № 3 до «Положення про порядок надання гірничих відводів», затвердженого постановою КМУ № 59 від 27.01.1995 р., та змісту акту про надання гірничого відводу № 3148 від 13.12.2016 р., площа проекції гірничого відводу є площею залягання запасів корисних копалин в земній корі.

Площею визначеною в спеціальному дозволі є площа земельної ділянки, яка знаходиться в земній корі під поверхнею суші в межах наданого гірничого відводу.

Координати орендованої земельної ділянки ( 109,9999 га ), площі гірничого відводу (619,2 га) та площі земельної ділянки визначеної в спеціальному дозволі (612,га) знаходяться в межах земельного відводу, що надані ПРАТ «ЦГЗК» для добування корисних копалин, що підтверджується: матеріалами проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, який затверджено рішенням Криворізької міської ради № 2790 від 25.06.2013 р., відображеними в додатках до договору оренди земельної ділянки від 06.11.2014 р. № 2014436.

З огляду на наведене площа орендованої земельної ділянки, площа гірничого відводу та площа спеціального дозволу не є тотожними, але при цьому вони є частиною єдиного технологічного комплексу щодо видобутку, переробки та випуску обкотишів та залізорудного концентрату на земельній ділянці, що є об`єктом спеціального дозволу та акту гірничого відводу.

11.04.2001 р. ПРАТ ЦГЗК надано спеціальний дозвіл № 2438 на користування надрами для видобування корисних копалин ( промислової розробки родовища - «Велика Глеюватка» ) з метою видобування залізистих кварцитів.

16.07.2010 р. між ПРАТ «ЦГЗК» та Криворізькою міською радою було укладено договір оренди спірної земельної.

Згідно з п.1 та п.15 договору оренди, ПРАТ «ЦГЗК» було надано в оренду земельну ділянку для розміщення та експлуатації основних і допоміжних будівель та споруд, що пов`язані з користуванням надрами, а саме станцій «Прикар`єрна» та «Конвеєрна».

Призначенням цих станцій є формування вантажів із добутих корисних копалин та транспортування їх на дробарні та інші переробні комплекси ПРАТ «ЦГЗК».

Відповідно до п. 5.1.6. «Положення про проектування гірничодобувних підприємств України та визначення запасів корисних копалин за ступенем підготовленості до видобування», затвердженого Наказом Міністерства промислової політки України № 221 від 07.05.2004 р.: добувні роботи включають такі основні виробничі процеси: відбійка, навантаження, транспортування і розвантаження корисних копалин.

З огляду на наведене, оскільки без виконання робіт з транспортування добутих корисних копалин до місць первинної переробки, не можливе забезпечення видобутку корисних копалин, вищезазначені технологічні процеси є складовою процесу видобування залізистих кварцитів.

Отже, надана в оренду земельна ділянка відповідно до договору оренди, використовується Позивачем для забезпечення видобування корисних копалин та розробки родовищ корисних копалин, а саме для транспортування і розвантаження корисних копалин, що є підставою для застосування ПРАТ «ЦГЗК» податкової пільги при розрахунку плати за землю.

У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" ( Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 р. ).

Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі суд дійшов висновку, що Скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

З огляду на приписи ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 р." Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.

Отже, доводи заявника апеляційної скарги про порушення норм матеріального та процесуального права судом попередньої інстанцій під час прийняття оскаржуваного процесуального документу не знайшли свого підтвердження.

Водночас колегія суддів погоджується з аргументами, викладеними Позивачем у відзиві на апеляційну скаргу, що ґрунтуються на встановлених місцевим господарським судом обставинах справи та відповідають нормам процесуального права, які регулюють спірні правовідносини.

За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення залишенню без змін.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Скаржника.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Криворізької міської ради залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.06.2019 р. у справі № 904/5637/18 залишити без змін.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на Скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у двадцятиденний строк до Верховного Суду.

Повний текст складено 14.08.2019 р.

Головуючий суддя І. М. Кощеєв

Суддя І. Л. Кузнецова

Суддя Л. П. Широбокова