СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" серпня 2019 р. Справа № 922/1905/19

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Плахов О.В., суддя Мартюхіна Н.О., суддя Шутенко І.А.

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", м.Київ, (вх.№2158 Х/2) на ухвалу господарського суду Харківської області від 20.06.2019р. у справі №922/1905/19 (суддя Жигалкін І.П., постановлену в м.Харків, час постановлення ухвали - не зазначено, дата складення повного тексту - 20.06.2019р.)

за заявою Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", м.Київ,

до боржника фізичної особи-підприємця Полякової Маріанни Олександрівни, м.Харків,

про видачу судового наказу

ВСТАНОВИЛА:

Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" звернулось до господарського суду Харківської області з заявою до фізичної особи-підприємця Полякової Маріанни Олександрівни про видачу судового наказу, в якій просило суд видати судовий наказ, яким стягнути з фізичної особи-підприємця Полякової Маріанни Олександрівни на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором №б/н від 27.09.2018р. в розмірі 29227,41грн. (29079,16грн. - заборгованість за кредитом; 132,00грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочену заборгованість; 16,25грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором), а також сплачений заявником судовий збір.

Як зазначав заявник - Акціонерне товариство Комерційний Банку "Приватбанк" в заяві про видачу судового наказу, 27.09.2018р. Фізичною особою - підприємцем Поляковою Маріанною Олександрівною було підписано із використанням електронного цифрового підпису і подано через систему інтернет-клієнт-банкінгу до АТ КБ "Приватбанк" анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг "КУБ", згідно якої ФОП Полякова Маріанна Олександрівна приєдналась до розділу 3.2.8 "Умов та правил надання банківських послуг", що розміщені в мережі Інтернет на сайті www.pb.ua, які разом із анкетою-заявою складають кредитний договір б/н від 27.09.2018р., та взяла на себе зобов`язання виконувати умови договору.

Заявник зазначав, що 27.09.2018р. на виконання вимог умов укладеного договору перерахував ФОП Поляковій Маріанні Олександрівні грошові кошти в розмірі 50000,00грн., проте, боржник, взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав, внаслідок чого у нього станом на 21.05.2018р. виникла заборгованість за кредитом в розмірі 29227,41грн. (29079,16грн. - заборгованість за кредитом; 132,00грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочену заборгованість; 16,25грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором).

У зв`язку із вказаними обставинами, 18.06.2019р. Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" звернулось до господарського суду Харківської області з заявою до фізичної особи-підприємця Полякової Маріанни Олександрівни про видачу судового наказу, в якій просило суд видати судовий наказ, яким стягнути з фізичної особи-підприємця Полякової Маріанни Олександрівни на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором №б/н від 27.09.2018р. в розмірі 29 227,41 грн. (29079,16 грн. - заборгованість за кредитом; 132,00 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочену заборгованість; 16,25 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором), а також сплачений заявником судовий збір (т.1 а.с.5-44).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 20.06.2019р. у справі №922/1905/19 відмовлено у видачі судового наказу (вх. № 1905/19 від 18.06.2019 року) з посиланням на положення пункту 1 частини 1 статті 152 Господарського процесуального кодексу України, з тих підстав, що матеріали поданої банком заяви про видачу судового наказу не містять переліку доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Крім того, господарським судом першої інстанції було зазначено про те, заявником не було обґрунтовано та доведено належними, в розумінні статті 76 Господарського процесуального кодексу України, доказами наявності у боржника статусу Фізичної особи - підприємця відповідно до чинного законодавства, оскільки додана до заяви копія паспорта боржника не надає підстав вважати, що він має відповідний статус суб`єкта господарювання.

Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" з ухвалою господарського суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 20.06.2019р. у справі №922/1905/19 та прийняти нове рішення, яким видати судовий наказ, яким стягнути з фізичної особи-підприємця Полякової Маріанни Олександрівни на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором №б/н від 27.09.2018р. в розмірі 29 227,41 грн. (29079,16 грн. - заборгованість за кредитом; 132,00 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочену заборгованість; 16,25 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором). Одночасно апелянт звернувся з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали господарського суду Харківської області від 20.06.2019р. у справі №922/1905/19.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що при постановленні оскаржуваної ухвали господарським судом першої інстанції було порушено норми процесуального права, що на думку останнього є безумовною підставою для її скасування.

Зокрема, апелянт вказує на те, що до заяви про видачу наказу ним було додано належні та допустимі докази на підтвердження заявлених вимог, зокрема, копію анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання послуг "КУБ", копію витягу з "Умов та правил надання банківських послуг"; копію виписки по рахунку, яка підтверджує перерахування кредитних коштів на поточний рахунок боржника; копії виписок по рахунках, на яких обліковується прострочена заборгованість за кредитом та вбачається відсутність погашень по теперішній час; розрахунок заборгованості (разом з поясненнями до нього), в якому також зазначаються періоди відповідних нарахувань (стовпчики № 1 та № 2 розрахунку заборгованості); копію виписки по рахунку боржника, через який здійснювалось погашення заборгованості, яка свідчить про відсутність повного погашення заборгованості з відсотків, комісії та пені.

На думку апелянта, вказані документи є достатніми для надання належної правової оцінки заявленим вимогам, проте, місцевим господарським судом першої інстанції вказані докази досліджено не було.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 17.07.2019р. поновлено Акціонерному товариству Комерційний банк "Приватбанк" строк на апеляційне оскарження ухвали господарського суду Харківської області від 20.06.2019р. у справі №922/1905/19; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" на ухвалу господарського суду Харківської області від 20.06.2019р. у справі №922/1905/19; встановлено боржнику у справі строк до 31.07.2019р. для подання відзиву на апеляційну скаргу з доказами його надсилання та призначено справу до розгляду на 05.08.2019р.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Східного апеляційного господарського суду від 05.08.2019р. у зв`язку із відпусткою судді Гези Т.Д., для розгляду справи №922/1905/19 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Плахов О.В., суддя Матрюхіна Н.О., суддя Шутенко І.А.

Відповідно до статті 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено до дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Частиною 3 цієї статті визначено, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи по суті, сторони у справі повідомлені завчасно належним чином, що підтверджується наявними у матеріалах справи повідомленнями про вручення поштових відправлень (т.1 а.с.68-70), колегія суддів вважає за можливе розглянути скаргу в даному судовому засіданні за наявними у матеріалах справи доказами.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Так, згідно з частиною 2 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Порядок розгляду заяв в наказному провадженні врегульовано розділом ІІ Господарського процесуального кодексу України.

За приписами частин 1 та 2 статті 147 Господарського процесуального кодексу України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги.

Відповідно до статті 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

У статті 150 Господарського процесуального кодексу України встановлено вимоги щодо форми та змісту заяви про видачу судового наказу:

- заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником (частина 1);

- у заяві повинно бути зазначено: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника; 3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання; 4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; 5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги (ч. 2);

- до заяви про видачу судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника, - якщо заява підписана представником заявника; 3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; 4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: 1) заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу; 2) заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано; 3) заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу; 4) наявні обставини, зазначені у частині першій статті 175 цього Кодексу; 5) з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою; 6) судом раніше виданий судовий наказ за тими самими вимогами, за якими заявник просить видати судовий наказ; 7) судом раніше відмовлено у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 36 цієї статті; 8) із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу; 9) заяву подано з порушенням правил підсудності.

Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Згідно з частиною 1 статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною 1 статті 91 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Положеннями статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України встановлено вимоги щодо належності, допустимості, достатності та достовірності доказів. Так, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Так, зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що відмовляючи у видачі судового наказу місцевий господарський суд вказав, що заявником не зазначено обставин, на яких ґрунтуються його вимоги, не додано та не вказано переліку доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги щодо видачі судового наказу в частині стягнення суми основного боргу (за кредитом, процентами та комісією), що є порушенням приписів пункту 2 частини 2 та пункту 4 частини 3 статті 150 Господарського процесуального України.

Разом з тим, судова колегія зауважує, що за змістом поданої заяви про видачу судового наказу банк вказував, що обставини укладення кредитного договору підтверджуються копією анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання послуг "КУБ", копією витягу з "Умов та правил надання банківських послуг"; надання кредиту підтверджується копією виписки по рахунку, яка підтверджує перерахування кредитних коштів на поточний рахунок боржника; порушення боржником своїх зобов`язань щодо повернення кредитних коштів підтверджується копіями виписок по рахунках, на яких обліковується прострочена заборгованість за кредитом та вбачається відсутність погашень по теперішній час; розмір нарахованих відсотків, комісії та пені підтверджується розрахунком заборгованості (разом з поясненнями до нього), в якому також зазначаються періоди відповідних нарахувань (стовпчики № 1 та № 2 розрахунку заборгованості); відсутність повного погашення заборгованості з відсотків, комісії та пені підтверджується випискою по рахунку боржника, через який здійснювалось погашення заборгованості.

На підтвердження викладених обставин заявником до матеріалів заяви про видачу судового наказу було додано: копію анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання послуг "КУБ", копію витягу з "Умов та правил надання банківських послуг", розрахунок заборгованості, обґрунтування та пояснення до розрахунку заборгованості, копію виписок по рахунках (т.1 а.с.17-44).

Проте, місцевим господарським судом вказаним доказам щодо видачі/погашення кредиту, процентів за користування кредитом та комісії не було надано жодної правової оцінки.

Крім того, як на підставу для відмови у видачі судового наказу господарський суд першої інстанції послався на те, що заявником не було обґрунтовано та доведено належними, в розумінні статті 76 Господарського процесуального кодексу України, доказами наявності у боржника статусу Фізичної особи - підприємця відповідно до чинного законодавства, оскільки додана до заяви копія паспорта боржника не надає підстав вважати, що він має відповідний статус суб`єкта господарювання.

Разом з тим, судова колегія зазначає, що положенням частини 1 статті 11 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" визначено, що відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі, є відкритими і загальнодоступними (крім реєстраційних номерів облікових карток платників податків та паспортних даних) та у випадках, передбачених цим Законом, за їх надання стягується плата.

Отже, господарський суд першої інстанції не був позбавлений права здійснити відповідний запит для перевірки відомостей щодо наявності або відсутності у боржника, як фізичної особи статусу суб`єкта господарювання (фізичної особи-підприємця).

Приписами частини 1 статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" зазначено про те, що якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Судовою колегією встановлено, що відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відповідно до наступних критеріїв пошуку: код ІПН НОМЕР_1 (який було зазначено банком в заяві про видачу судового наказу) - ФОП Полякова Маріанна Олександрівна , не перебуває в процесі припинення, місцезнаходження фізичної особи - підприємця: АДРЕСА_1 , види діяльності: код КВЕД 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах (основний).

Частиною 3 статті 75 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Таким чином, дані стосовно відповідача, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є загальнодоступними, загальновідомим та такими, що не підлягають доказуванню під час розгляду справи.

За наведених обставин, висновки місцевого господарського суду щодо відмови у видачі судового наказу з підстав відсутності у боржника, як фізичної особи статусу суб`єкта господарювання (фізичної особи-підприємця) на думку судової колегії є передчасними.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що господарський суд першої інстанції дійшов передчасного висновку щодо наявності правових підстав для відмови у видачі судового наказу згідно поданої Акціонерним товариством Комерційним банком "Приватбанк" заяви в частині стягнення з Фізичної особи - підприємця фізичної особи-підприємця Полякової Маріанни Олександрівни, заборгованості за кредитним договором №б/н від 27.09.2018р. в розмірі 29227,41грн. (29079,16грн. - заборгованість за кредитом; 132,00грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочену заборгованість; 16,25грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

За наведених обставин, апеляційна скарга Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" підлягає задоволенню, ухвала господарського суду Харківської області від 20.06.2019р. у справі №922/1905/19 - скасуванню, а матеріали справи №922/1905/19 за заявою Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" про видачу судового наказу - направленню на розгляд до суду першої інстанції на підставі пункту 1 частини 1 статті 280 Господарського процесуального кодексу України.

Оскільки судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції з направленням справи на розгляд до суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом відповідної апеляційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 2, 129, 147-148, 150, 152-154, 255, 269, 270, 271, п. 6. Ч. 1 ст. 275, п. 1 ч. 1 ст. 280, ст. ст. 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" задовольнити.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 20.06.2019р. у справі №922/1905/19 скасувати.

Справу №922/1905/19 направити на розгляд до господарського суду Харківської області.

Повний текст постанови складено 07 серпня 2019р.

Постанова суду є остаточною і не підлягає оскарженню, крім випадків, передбачених у пункті 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.В. Плахов

Суддя Н.О. Мартюхіна

Суддя І.А. Шутенко