ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без руху
12.08.2019 м. Харків Справа № 905/1427/19
Господарський суд Донецької області у складі судді Ніколаєвої Л.В.,
про стягнення 13 442 097,85 грн.,
НАК «Нафтогаз України» звернулась до господарського суду Донецької області з позовом про стягнення з КП «Тепломережа» 13 442 097,85 грн., з яких: 12 065 484,29 грн. основний борг; 861 319,60 грн. - пеня; 374 590,41 грн. - 3% річних; 140 703,55 грн. - інфляційні втрати.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору купівлі - продажу природного газу № 13/2750-ВТЕ-7 від 28.12.2012р. в частині повної та своєчасної оплати природного газу.
За змістом п. 2 ч.3 ст.162 ГПК України позовна заява повинна містити ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України).
Проте, позовна заява не містить ідентифікаційного коду юридичної особи позивача в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України.
Водночас, відповідно п.п. 3, 5 ч.3 ст.162 ГПК України позовна заява також повинна містити обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.
Згідно з ч. 2 ст. 80, ч.2 ст.164 ГПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування; достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч.1 ст.76, ст.78 ГПК України).
Відповідно до ч.3 ст.56 ГПК України юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.
Згідно з положеннями ст. 60 ГПК України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені, зокрема, довіреністю фізичної або юридичної особи; довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним цифровим підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами.
Таким чином, право на представництво юридичної особи пов`язане з наявністю акта органу управління юридичної особи, яким остання наділяє посадову особу повноваженнями вчиняти певні юридичні дії.
Згідно з ч.ч.1,2 ст.91 ГПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.
Відповідно до ч.ч.4,5 ст.91 ГПК України копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.
Згідно з ч.8 ст.42 ГПК України якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в паперовій формі, такі документи скріплюються власноручним підписом учасника справи (його представника).
Порядок засвідчення копій документів визначений пунктом 5.27 Національного стандарту України, затвердженого Державним комітетом з питань технічного регулювання та споживчої політики №55 від 07.04.2003р. «ДСТУ 4163-2003», відповідно до якого відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.
Згідно з висновком щодо застосування норм права, який викладений у постанові Верховного суду від 11.07.2018р. у справі №904/8549/17, неналежним чином засвідчені документи є недопустимими доказами у справі.
На підтвердження викладених у позовній заяві обставин позивачем надано суду у копіях: договір купівлі - продажу природного газу № 13/2750-ВТЕ-7 від 28.12.2012р., додаткову угоду № 1 від 10.07.2013р. до договору, акти приймання передачі природного газу від 31.01.2013р., 28.02.2013р., 31.03.2013р., 30.04.2013р., 31.05.2013р., 30.06.2013р., 31.07.2013р., «Сальдо, Підприємство «Тепломережа КП» з 01.012013 по 28.02.2014», «Операції за договором « 13/2750-ВТЕ-7», Підприємство «Тепломережа КП», розрахунок штрафних санкцій, 3% річних та інфляційних КП «Тепломережа» за договором від 28.12.2012р. № 13/2750-ВТЕ-7 станом на 31.03.2014р., платіжне доручення №2003211 від 07.04.2014р., позовну заяву від 09.01.2014р. № 14/2-265, описи вкладення у цінні листи від 11.04.2014р., фіскальний чек від 11.04.2014р., ухвали ГСДО від 16.04.2014р., 17.06.2014р. у справі № 905/2633/14. Проте, вказані документи не засвідчені у встановленому законом порядку, а саме не містять дати засвідчення.
Окрім того, розрахунок штрафних санкцій, 3% річних та інфляційних КП «Тепломережа» за договором від 28.12.2012р. № 13/2750-ВТЕ-7 станом на 31.03.2014р. підписаний начальником Департаменту реалізації газу С. Романяк, але до позовної заяви не додано документи на підтвердження обсягу повноважень посадової особи, що підписала розрахунок позовних вимог, а також факту її перебування на відповідній посаді.
Разом з тим, відповідно до п.1 ч.1 ст.164 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Заяви, скарги, клопотання, визначені цим Кодексом, за подання яких передбачено сплату судового збору, залишаються судом без руху також у випадку, якщо на момент відкриття провадження за відповідною заявою, скаргою, клопотанням суд виявить, що відповідна сума судового збору не зарахована до спеціального фонду державного бюджету (ч.10 ст.174 ГПК України).
Згідно із ст.ст.1, 2 ЗУ «Про судовий збір» судовий збір це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат. Платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.
В силу норм ч.1 ст.6, ст.9 ЗУ «Про судовий збір» судовий збір перераховується у безготівковій або готівковій формі. Судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. Кошти судового збору спрямовуються на забезпечення здійснення судочинства та функціонування органів судової влади, а також на забезпечення архітектурної доступності приміщень судів, доступності інформації, що розміщується в суді, для осіб з інвалідністю та інших маломобільних груп населення.
Відповідно до ч.3 ст.13 БК України складовими частинами спеціального фонду бюджету є, зокрема, доходи бюджету (включаючи власні надходження бюджетних установ), які мають цільове спрямування.
У постанові КМУ №106 від 16.02.2011р. «Деякі питання ведення обліку податків, зборів, платежів та інших доходів бюджету» в якості органів, що контролюють справляння надходжень бюджету за кодом бюджетної класифікації 22030000 (судовий збір та надходження від звернення застави у дохід держави згідно з наказом №11 від 14.01.2011р. Міністерства фінансів України «Про бюджетну класифікацію»), визначено суди загальної юрисдикції та Державну судову адміністрацію України.
Згідно з положеннями п.8.1 Порядку казначейського обслуговування доходів та інших надходжень державного бюджету, який затверджено наказом №43 від 29.01.2013р. Міністерства фінансів України, щодня у регламентований час за результатами обробки інформації органи Казначейства формують виписки з відповідних рахунків за надходженнями, відкритих у Головних управліннях Казначейства, у вигляді електронного реєстру розрахункових документів та у разі потреби роздруковують їх. За результатами розподілу платежів між державним та місцевими бюджетами органи Казначейства формують Відомість розподілу платежів до бюджетів. Зазначені виписки та Відомість розподілу платежів до бюджетів в електронному вигляді надаються відповідно до затверджених порядків взаємодії Казначейства України з органами, що контролюють справляння надходжень бюджету.
На виконання обов`язку, встановленого ст.9 ЗУ «Про судовий збір», на підставі відомостей, які наявні в комп`ютерній програмі «Діловодство спеціалізованого суду», господарським судом перевірено зарахування судового збору в розмірі 73 080 грн., сплаченого згідно з платіжним дорученням №2003211 від 07.04.2014р. до спеціального фонду Державного бюджету України.
За наслідками перевірки вказані відомості не підтвердились.
Згідно ч. ч. 1, 2 ст.174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
За таких обставин, враховуючи те, що НАК «Нафтогаз України» при поданні позовної заяви не виконано належним чином вимоги господарського процесуального законодавства, позовна заява залишається господарським судом без руху.
При цьому, господарський суд повідомляє НАК «Нафтогаз України», що способом усунення недоліків позовної заяви є подання до канцелярії суду заяви про усунення недоліків з урахуванням виявлених недоліків протягом п`яти днів з дня вручення даної ухвали суду.
Керуючись ст.ст. 174, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд
1.Позовну заяву Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» залишити без руху.
2.Встановити Акціонерному товариству «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» строк для усунення недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня вручення даної ухвали суду шляхом надання до суду:
-письмових відомостей щодо ідентифікаційного коду юридичної особи Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України;
-оригіналів або належним чином засвідчених копій доданих до позовної заяви документів;
-документів на підтвердження повноважень та факту перебування на посаді в.о. начальника Департаменту реалізації газу С. ОСОБА_1 ;
-довідки з Державного казначейства України про зарахування до спеціального фонду бюджету України судового збору у розмірі 73 080 грн., сплаченого згідно з платіжним дорученням №2003211 від 07.04.2014р.
3. Повідомити Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», що в силу вимог ч.4 ст.174 Господарського процесуального кодексу України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.
Ухвала набирає чинності 12.08.2019р. та оскарженню не підлягає.
Суддя Л.В. Ніколаєва