ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

м. Хмельницький

"07" серпня 2019 р. Справа № 924/551/19

Господарський суд Хмельницької області у складі

судді Крамара С.І., при секретарі судового засідання Мельницькій Н.О., розглянувши матеріали справи

за позовом Фізичної особи-підприємця Горич Алли Василівни, м. Ладижин Вінницької області

до Фізичної особи-підприємця Бабійчука Сергія Вікторовича, м. Хмельницький

про стягнення 111 241,15грн.

Представники сторін:

від позивача: Бондарчук О.Б. - згідно довіреності № б/н від 01.07.2019р.;

від відповідача: не з`явився.

В судовому засіданні, відповідно до ст. 240 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Процесуальні дії по справі, заяви, клопотання, стислий виклад позицій сторін.

04.06.2019 року до Господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця Горич Алли Василівни, м. Ладижин Вінницької області до Фізичної особи-підприємця Бабійчука Сергія Вікторовича, м. Хмельницький про стягнення 111 241,15грн. у зв`язку із неналежним виконанням укладених в усній формі договорів купівлі-продажу відповідно до видаткових накладних №165 від 17.12.2018р. та №155 від 24.01.2019р.

Як на підставу задоволення позовних вимог, посилається на те, що 17 грудня 2018 року між фізичною особою-підприємцем Горич Аллою Василівною (продавець) та фізичною особою - підприємцем Бабійчуком С.В. в усній формі було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до умов якого продавець зобов`язується поставити покупцю кормові концентрати в наступному асортименті: живина тварини 1,5 кг (код НФ-00000003) в кількості 800 штук по ціні 30,25 гривень за 1 штуку на суму 24 200,00 гривень; живина птиця 1,0 кг (код НФ-00000027) в кількості 450 штук по ціні 25,30 гривень за 1 штуку на суму 11 385,00 гривень; живина тварини 25 кг (код ВІ-00000005) в кількості 5 штук по ціні 473,00 гривень за 1 штуку на суму 2 365,00 гривень; живина тварини 1,0 кг (код НФ-00000004) в кількості 600 штук по ціні 20,90 гривень за 1 штуку на суму 12 540,00 гривень, на загальну суму 50 490,00 гривень. 17 грудня 2018 року ФОП Горич А.В. відвантажила, а ФОП Бабійчук С.В. прийняв товари у зазначеному асортименті, що підтверджується видатковою накладною № 165 від 17.12.2018 р. Оплату здійснено частково сумі 26 989,00 гривень.

24 січня 2019 року між фізичною особою-підприємцем Горич Аллою Василівною (продавець) та фізичною особою - підприємцем Бабійчуком С.В. в усній формі було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до умов якого продавець зобов`язується поставити покупцю кормові концентрати в наступному асортименті: живина тварини 1,5 кг (код НФ-00000003) в кількості 1 500 штук по ціні 30,25 гривень за 1 штуку на суму 45 375,00 гривень; живина тварини 25 кг (код В1-00000005) в кількості 10 штук по ціні 473,00 гривень за 1 штуку на суму 4 730,00 гривень; живина птиця 1,0 кг (код НФ-00000027) в кількості 525 штук по ціні 25,30 гривень за 1 штуку на суму 13 282,00 гривень; живина тварини 1,0 кг (код НФ-00000004) в кількості 975 штук по ціні 20,90 гривень за 1 штуку на суму 20 377,00 гривень на загальну суму 83 765,00 гривень. 24 січня 2019 року ФОП Горич А. В. відвантажила, а ФОП Бабійчук С.В. прийняв товари у зазначеному асортименті, що підтверджується видатковою накладною № 155 від 24.01.2019 р. Оплата по поставці не здійснена.

Ухвалою суду від 10.06.2019р. позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалами суду від 02.07.2019р. та від 16.07.2019р., які занесені до протоколу, розгляд справи було відкладено.

На адресу суду 01.08.2019р. позивач подав заяву про зменшення позовних вимог, згідно якої вказав, що ФОП Бабійчук С.В. сплатив позивачу 31.06.2019р. 5000,00грн. та 14.07.2019р. 5000,00грн., просив суд стягнути з відповідача 102 067,57грн.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 46 ГПК України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - зокрема, до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

З огляду на зазначене, дана заява судом не приймається, оскільки подана позивачем після початку першого судового засідання.

Представник позивача у судовому засіданні подав клопотання про закриття провадження у справі в частині 10 000,00грн. основного боргу, які були сплачені відповідачем після відкриття провадження у справі, та покладення судового збору в цій частині на відповідача. Підтримав заявлені позовні вимоги з врахуванням сплати відповідачем частини основного боргу, та просив суд стягнути з відповідача решту суми основного боргу, а також інфляційні та 3% річних.

Відповідач своїми процесуальними правами не скористався, відзив на позов не подав, позовні вимоги по суті не оспорив, в судові засідання не з`являвся, хоча був повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Так, повідомляючи відповідача про розгляд справи в суді, йому направлено ухвалу про відкриття провадження у справі та ухвали - повідомлення. Ухвали направлялися відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення, за адресою, яка згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, є його юридичною адресою.

Судом враховується, що згідно статей 42, 46 Господарського процесуального кодексу України участь сторони у судовому засіданні є її правом. При цьому, норми вказаної статті зобов`язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Судом також враховано, що розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010р., "Смірнова проти України" від 08.11.2005р., "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006р., "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004р.)

Суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

З огляду на наведене, зважаючи на належне повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, вимоги розумності строку судового розгляду, суд приходить до висновку, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами, а неявка відповідача не призводить до неможливості вирішення спору по суті.

Розглядом матеріалів справи встановлено наступне.

Відповідно до видаткової накладної №165 від 17.12.2018 року ФОП Горич Аллою Василівною (постачальником), м . Ладижин Вінницької області передано, а ФОП Бабійчук С.В. (покупцем), м.Хмельницький отримано товар - кормові концентрати Живина, на суму 50 490,00 грн.

Згідно товарно-транспортної накладної №165 від 17.12.2018р. ФОП Горич А.В. відвантажено, а ФОП Бабійчук С.В. прийнято товар - Живина, на загальну суму 50 490,00грн. ТТН підписана відповідачем та скріплена його печаткою.

У відповідності до видаткової накладної №155 від 24.01.2019 року ФОП Горич Аллою Василівною (постачальником), м .Ладижин Вінницької області передано, а ФОП Бабійчук С.В. (покупцем), м. Хмельницький отримано товар - кормові концентрати Живина, на суму 83 765,00грн.

Згідно товарно-транспортної накладної №155 від 24.01.2019р. ФОП Горич А.В. відвантажено, а ФОП Бабійчук С.В. прийнято товар - Живина, на загальну суму 83 765,00грн. ТТН підписана відповідачем та скріплена його печаткою.

25.03.2019р. ФОП „ Горич А.В. направлено претензію ТОВ „Зооветпром Україна" Бабійчук С.В. (вул. Толбухіна, буд.1 , м. Хмельницький, 2900) щодо сплати суми боргу за поставлений товар - кормові добавки.

Відповідно до банківських виписок від 07.08.2019р. ФОП Бабійчук С.В. сплатив позивачу 5 000,00грн. 31.06.2019р. та 5 000,00грн. 14.07.2019р.

Аналізуючи докази, оцінюючи їх в сукупності, судом приймається до уваги наступне.

У відповідності до ратифікованої Законом України від 17.07.2007 року Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (п.1 ст.6) кожен має право на справедливий та публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено обов`язок суб`єктів господарювання та інших учасників господарських відносин виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно з частиною другою статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини першої статті 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Статтею 205 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Відповідно до частин першої, другої статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Стаття 526 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем (постачальником) та відповідачем (покупцем) виникли правовідносини з договору поставки, який вчинявся усно та оформлювався за кожною окремою поставкою відповідно до видаткових накладних.

Відповідно до частини першої та другої статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з частиною першою статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до частини другої статті 530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Якщо у договорі або законі не встановлено строку (терміну), у який повинно бути виконано грошове зобов`язання, судам необхідно виходити з приписів частини другої статті 530 Цивільного кодексу України. Цією нормою передбачено, між іншим, і можливість виникнення обов`язку негайного виконання; такий обов`язок випливає, наприклад, з припису частини першої статті 692 Цивільного кодексу України, якою визначено, що покупець за договором купівлі-продажу повинен оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього; відтак якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару, відповідна оплата має бути здійснена боржником негайно після такого прийняття, незалежно від того, чи пред`явив йому кредитор пов`язану з цим вимогу. При цьому передбачена законом відповідальність за невиконання грошового зобов`язання підлягає застосуванню починаючи з дня, наступного за днем прийняття товару, якщо інше не вбачається з укладеного сторонами договору. Відповідні висновки випливають зі змісту частини другої статті 530 Цивільного кодексу України. (Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 28.02.2018р. по справі №910/9075/17).

З матеріалів справи вбачається, що позивач передав, а відповідач прийняв товар на суму 134 255,00грн., що підтверджується видатковими накладними та товарно-транспортними накладними наявними в матеріалах справи.

Судом враховано, що позивачем зазначено про проведення відповідачем на час подання позову сплати боргу в розмірі 26 989,00грн. по видатковій накладній №165 від 17.12.2018р.

При цьому, залишок боргу по видатковій накладній №165 від 17.12.2018р. становив 23 501,00грн. (50490,00грн. - 26989,00грн.), а по видатковій накладній №155 від 24.01.2019р. склав 83 765,00грн.

Після відкриття провадження у справі №924/551/19 відповідачем погашено основний борг в розмірі 10 000,00грн., що підтверджується банківськими виписками та самим позивачем, з огляду на що суд вважає за необхідне, на підставі п. 2 ч. 1 ст.231 ГПК України, закрити провадження по справі №924/551/19 в частині позовних вимог щодо стягнення частини основного боргу в розмірі - 10 000,00грн.

Судом враховано, що доказів на підтвердження оплати поставленого позивачем товару у повному обсязі до матеріалів справи не надано.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку та матеріали справи свідчать, що відповідач не виконав зобов`язання по сплаті отриманого товару у повному обсязі, в результаті чого виникла заборгованість перед позивачем, яка не оспорена відповідачем та на час розгляду справи становить 97 266,00грн.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 97 266,00грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Окрім того, у зв`язку з неналежним та несвоєчасним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань позивач нарахував до стягнення 2 834,97грн. - інфляційних втрат та 1140,18грн. - 3% річних.

Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Пунктом 3 частини першої статті 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Суд, здійснивши перерахунок належних до стягнення інфляційних втрат (розрахунок здійснено за допомогою системи „Законодавство") в загальному розмірі 2834,97грн., а саме: за період січень-квітень 2019 року на суму 23 501,00грн. та за період лютий-квітень 2019 року на суму 83 765,00грн., встановив, що вони є обґрунтованими та підлягають стягненню.

Щодо стягнення 3% річних в сумі 1140,18грн. за періоди: з 17.12.2018р. по 24.05.2019р. (159 днів) нараховані із суми 23 501,грн. та з 24.01.2019р. по 24.05.2019р. (121 день) нараховані із суми 83 765,00грн. судом взято до уваги наступне.

Судом враховано, що оскільки передбачена законом відповідальність за невиконання грошового зобов`язання підлягає застосуванню починаючи з дня, наступного за днем прийняття товару, то суд, здійснивши перерахунок належних до стягнення 3% річних (розрахунок здійснено за допомогою системи „Законодавство"), встановив, що їх розмір складає - 1 131,37грн. за періоди: з 18.12.2018р. по 24.05.2019р. (158 днів) та з 25.01.2019р. по 24.05.2019р. (120 днів). У стягненні решти 3% річних належить відмовить відмовити.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 ГПК України, підлягають покладенню на сторони пропорційно задоволених вимог, а в частинні закриття провадження - на відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 20, 24, 73, 74, 129, 232, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Фізичної особи-підприємця Горич Алли Василівни, м. Ладижин Вінницької області до Фізичної особи-підприємця Бабійчука Сергія Вікторовича, м. Хмельницький про стягнення 111 241,15грн. задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Бабійчука Сергія Вікторовича ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Фізичної особи-підприємця Горич Алли Василівни ( АДРЕСА_4 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) 97 266,00грн. (дев`яносто сім тисяч двісті шістдесят шість гривень 00 коп.) основного боргу, 2 834,97грн. (дві тисячі вісімсот тридцять чотири гривні 97 коп.) інфляційних втрат, 1 131,37грн. (одну тисячу сто тридцять одну гривню 37 коп.) 3% річних, 1920,81грн. (тисяча дев`ятсот двадцять гривень 81 коп.) витрат на оплату судового збору.

Видати наказ.

Провадження у справі №924/551/19 за позовом Фізичної особи-підприємця Горич Алли Василівни , м.Ладижин Вінницької області до Фізичної особи-підприємця Бабійчука Сергія Вікторовича, м.Хмельницький в частині стягнення 10 000,00грн. - основного боргу закрити.

У решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Порядок подання апеляційної скарги визначений ст.257 та пп.17.5 п.17 Розділу ХІ „Перехідні положення" ГПК України.

Повне рішення складено 07.08.2019р.

Суддя С.І. Крамар

Віддрук. 3 прим.:

1 - до справи,

2 - позивачу ( АДРЕСА_4 ) (надіслати реком. з повідомленням);

3 - відповідачу ( АДРЕСА_3 ). (надіслати реком. з повідомленням).