ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.08.2019 м.Дніпро Справа № 904/473/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Орєшкіної Е.В. (доповідач),

суддів Кощеєва І.М., Широбокової Л.П.,

секретар судового засідання: Грачов А.С.,

представники сторін:

від позивача: Орєхов М.В., ордер АА 120169 від 08.07.2019, адвокат;

від позивача: Казак Г.М., особисто;

від відповідача: представник не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Крост" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.05.2019 у справі №904/473/19 (суддя Манько Г.В., повний текст рішення складено 22.05.2019)

за позовом: Фізичної особи-підприємця Казак Галини Миколаївни, м. Маріуполь, Донецька область

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Крост", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про стягнення 431 483 грн. 17 коп. та

за зустрічним позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Крост", м.Кривий Ріг, Дніпропетровська область

до Фізичної особи-підприємця Казак Галини Миколаївни, м. Маріуполь, Донецька область

про визнання недійсним договору та стягнення 535 200 грн.,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2019 року Фізична особа - підприємець Казак Галина Миколаївна звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Крост" на свою користь 387 600 грн. основного боргу, 11 808 грн. 3% річних, 32 075 грн. 17 коп. інфляційних витрат, 6 472 грн. 25 коп. судового збору та витрати на професійну правничу допомогу в фактичному розмірі на час винесення рішення у справі.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 12.02.2019 відкрито провадження у справі №904/473/19 за вищезазначеним позовом.

У березні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Крост" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області із зустрічною позовною заявою, якою просило суд визнати недійсним договір про надання послуг №1 від 01.12.2017, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Крост" та Фізичною особою - підприємцем Казак Галиною Миколаївною, та стягнути з Фізичної особи - підприємця Казак Галини Миколаївни на свою користь 535 200 грн. коштів, які були перераховані за договором про надання послуг №1 від 01.12.2017.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 13.03.2019 у справі №904/473/19 зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Крост" прийнято для спільного розгляду з первісним позовом.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 14.05.2019 у справі №904/473/19 (суддя Манько Г.В.) первісний позов задоволено частково; з Товариства з обмеженою відповідальністю "Крост" на користь Фізичної особи - підприємця Казак Галини Миколаївни стягнуто 387 600 грн. заборгованості, 10 779 грн. 56 коп. витрат на правничу допомогу та 5 814 грн. судового збору; в решті первісних позовних вимог відмовлено; в задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване тим, що договір №1 від 01.12.2017 від імені Товариства з обмеженою відповідальністю "Крост", підписаний ОСОБА_2 , був скріплений печаткою товариства, в подальшому Товариство з обмеженою відповідальністю "Крост" прийняло виконані за договором роботи, здійснило часткову оплату виконаних робіт та визнало обов`язок сплати боргу, що підтверджує схвалення правочину відповідно до статті 241 Цивільного кодексу України.

Місцевий господарський суд визнав доведеним факт наявності у відповідача за первісним позовом перед позивачем за первісним позовом боргу в сумі 387 600,00 грн. за договором №1 від 01.12.2017, а позовні вимоги в цій частини обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Оскільки за договором про надання послуг передбачена попередня оплата, послуги надані без отримання попередньої оплати, місцевий господарський суд дійшов до висновку, що строк виконання зобов`язання виник з урахуванням статті 530 Цивільного кодексу України після направлення позовної заяви, тому у задоволенні позовних вимог в частині 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих до подання позову, відмовив.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Крост" звернулося до Центрального апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.05.2019 у справі №904/473/19 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог Фізичної особи - підприємця Казак Галини Миколаївни про стягнення 431 483,17 грн. та задовольнити в повному обсязі зустрічні позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Крост" про визнання недійсним договору про надання послуг №1 від 01.12.2017 та стягнення 535 200 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що задовольняючи позовні вимоги про стягнення заборгованості за надані послуги автокрану, місцевим господарським судом не надано оцінки тому, що рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 12.12.2018 у справі №904/3858/18 з відповідача за первісним позовом стягнуто заборгованість за надані послуги тих же автокранів на підставі договору про надання послуг №03/02-1 від 03.02.2017, укладеного з Фізичною особою - підприємцем Донбай М.І., за цей же період.

Як вказує апелянт, оскільки співпадає строк дії договорів про надання послуг №1 від 01.12.2017 та №03/02-1 від 03.02.2017 щодо тих же автокранів, позивач за первісним позов не володіє жодною технікою, у нього відсутні дозволи на виконання робіт з такою технікою, вважає недоведеним факт надання послуг позивачем за первісним позовом.

Апелянт зазначає, що договір про надання послуг №1 від 01.12.2017 підлягає визнанню недійсним, оскільки підписаний особою, яка не мала на це повноважень ( ОСОБА_2). Апелянт не погоджується із висновками місцевого господарського суду щодо схвалення товариством спірного правочину, посилаючись на зловмисну домовленість між ОСОБА_2 , Фізичною особою - підприємцем Казак Г .М. та Фізичною особою - підприємцем Донбай М.І. (з цього приводу триває слідство за зверненням Товариства з обмеженою відповідальністю "Крост").

Апелянт вважає, що місцевим господарським судом не надано належної оцінки подвійним відносинам Товариства з обмеженою відповідальністю "Крост" з Фізичною особою - підприємцем Казак Г .М. та Фізичною особою - підприємцем Донбай М.І. щодо виконання робіт спецтехнікою та доводам позивача за зустрічним позовом щодо зловмисної домовленості.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 01.07.2019 (колегією суддів у складі: головуючий суддя - Орєшкіна Е.В. (доповідач), судді - Широбокова Л.П., Подобєд І.М.) відкрито апеляційне провадження з розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Крост" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.05.2019 у справі №904/473/19, розгляд скарги призначений у судове засідання на 07.08.2019.

11.07.2019 від Фізичної особи-підприємця Казак Галини Миколаївни надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначена особа просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення місцевого господарського суду залишити без змін. Позивач за первісним позовом вважає правильними висновки місцевого господарського суду про доведеність факту надання послуг, підстав для стягнення заборгованості у сумі 387 600,00 грн., щодо схвалення Товариством з обмеженою відповідальністю "Крост" договору про надання послуг №1 від 01.12.2017 та, відповідно, відсутності підстав для визнання його недійсним та повернення сплаченої суми за договором.

У зв`язку із перебуванням у відпустці судді Подобєда І.М. відбулась автоматична зміна складу колегії суддів. Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.08.2019 визначено для розгляду справи №904/473/19 колегію суддів у складі: головуючий суддя Орєшкіна Е.В. (доповідач), судді: Широбокова Л.П., Кощеєв І.М.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 07.08.2019 справу №904/473/19 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Орєшкіна Е.В. (доповідач), судді - Кощеєв І.М., Широбокова Л.П.

Апеляційний суд, дослідивши наявні у справі докази, повноту їх дослідження місцевим господарським судом, перевіривши правильність висновків суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 01.12.2017 між Фізичною особою - підприємцем Казак Галиною Миколаївною (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Крост" (замовник) укладений договір № 1 про надання послуг від 01.12.2017, відповідно до умов якого виконавець зобов`язується надавати послуги наступного виду транспорту, згідно заявки замовника: вантажопідіймальний автокран 40 т. КС 6471, державний номер НОМЕР_1 ; вантажопідіймальний автокран 40 т. КС 6471, державний номер НОМЕР_2 ; вантажопідіймальний автокран 40 т. КС 6471, державний номер НОМЕР_3 ; вантажопідіймальний автокран 25т. КС 5473, державний номер НОМЕР_4 ; вантажопідіймальний автокран 16т. КС 3575, державний номер НОМЕР_5 .

Тривалість послуг не може становити менш ніж 8 годи на/добу (пункт 1.2 договору).

Відповідно до пункту 2.1 договору замовник зобов`язаний надати виконавцю письмово або в телефонному режимі необхідну заявку на транспортні послуги.

За приписами пункту 4.1 договору ціна оплати послуг транспортом та механізмами складає: автокран 40т- 1200,00грн., за 1 машину/годину без ПДВ, автокран 25т - 600,00 грн., за 1 машину/годину без ПДВ, автокран 16т - 400,00 грн., за 1 машину/годину без ПДВ. Оплата за надані послуги встановлена погодинно. Оплата за надані послуги, згідно пункту 4.1 договору, проводиться на підставі виставленого рахунку виконавця та підписаного обома сторонами акту здачі-приймання робіт (послуг) (пункт 5.3 договору).

Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2018 (пункт 9.1 договору).

Фізична особа - підприємець Казак Галина Миколаївни зазначає, що:

- у період дії договору були надані послуги, які прийняті Товариством з обмеженою відповідальністю "Крост", що підтверджується актами приймання-передачі: №1 від 12.12.2017 на суму 194 400,00 грн., №3 від 26.12.2017 на суму 115 800,00 грн., №4 від 26.12.2017 на суму 144 600,00 грн., №8 від 10.01.2018 на суму 80 400,00 грн. (вказані акти оплачені у повному обсязі), №7 від 10.01.2018 на суму 28 800,00 грн., №10 від 01.02.2018 на суму 170 400,00 грн., №11 від 01.02.2018 на суму 188 400,00 грн.;

- в акті звірки взаєморозрахунків між Фізичною особою - підприємцем Казак Галиною Миколаївною та Товариством з обмеженою відповідальністю "Крост" по договору № 1 від 01.12.2017 зазначено, що в період з 12.12.2017 по 14.03.2018 всього було надано послуг на загальну суму 922 800,00 грн. та сплачено за них 535 200,00 грн., заборгованість станом на 14.03.2018 складає 387 600,00 грн.

Фізична особа - підприємець Казак Галина Миколаївна посилається на неналежне виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Крост" зобов`язань за договором №1 від 01.12.2017 в частині своєчасної та повної оплати наданих послуг. Товариство з обмеженою відповідальністю "Крост", зі свого боку, зазначає, що договір №1 від 01.12.2017 зі сторони замовника підписаний особою, яка не мала на те повноважень, посилається на відсутність у виконавця у власності техніки та дозволу на її експлуатацію, вбачає наявність зловмисної змови, тому просить визнати недійсним договір №1 від 01.12.2017 та повернути сплачені за ним кошти.

Предметом спору за первісним позовом є стягнення заборгованості по договору №1 від 01.12.2017 за надані послуги за актами №7 від 10.01.2018, №10 від 01.02.2018, №11 від 01.02.2018.

Предметом спору за зустрічним позовом є визнання недійсним договору №1 від 01.12.2017 та повернення сплаченої суми за договором.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (частина 1 статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

За змістом статті 92 Цивільного кодексу України юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Матеріалами справи підтверджується, що договір про надання послуг №1 від 01.12.2017, всі акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) від імені Товариства з обмеженою відповідальністю "Крост" були підписані ОСОБА_2 та скріплені печаткою Товариства з обмеженою відповідальністю "Крост". ОСОБА_2 в період з 18.11.2014 по 17.06.2018 працював в Товаристві з обмеженою відповідальністю "Крост" на посаді директора по капітальному будівництву. Факт роботи та займана ОСОБА_2 посада підтверджується наявними у справі доказами.

Письмовий правочин може бути вчинений від імені юридичної особи її представником на підставі довіреності, закону або адміністративного акта.

Припис абзацу першого частини третьої статті 92 Цивільного кодексу України зобов`язує орган або особу, яка виступає від імені юридичної особи не перевищувати своїх повноважень. Водночас саме лише порушення даного обов`язку не є підставою для визнання недійсними правочинів, вчинених цими органами (особами) від імені юридичної особи з третіми особами, оскільки у відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження (абзац другий частини третьої статті 92 Цивільного кодексу України). Отже, позов про визнання недійсним відповідного правочину може бути задоволений у разі доведеності юридичною особою (позивачем) у господарському суді тієї обставини, що її контрагент знав або повинен був знати про наявні обмеження повноважень представника цієї юридичної особи, але, незважаючи на це, вчинив з ним оспорюваний правочин.

У зв`язку з наведеним необхідно виходити з того, що контрагент юридичної особи знає (або повинен знати) про обмеження повноважень цієї особи, якщо:

- такі обмеження передбачені законом (наприклад, абзацом другим частини другої статті 98 Цивільного кодексу України);

- про відповідні обмеження було вміщено відомості у відкритому доступі на офіційному веб-сайті розпорядника Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців.

Якщо договір містить умову (пункт) про підписання його особою, яка діє на підставі статуту підприємства чи іншого документа, що встановлює повноваження зазначеної особи, то наведене свідчить про обізнаність іншої сторони даного договору з таким статутом (іншим документом) у частині, яка стосується відповідних повноважень, і в такому разі суд не може брати до уваги посилання цієї сторони на те, що їй було невідомо про наявні обмеження повноважень представника її контрагента.

Відповідно до частини третьої статті 215 Цивільного кодексу України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до статті 241 Цивільного кодексу України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов`язки з моменту вчинення цього правочину.

Дії представника в інтересах особи, яку він представляє з перевищенням повноважень не ґрунтуються на волі особи, в інтересах якої він діяв.

Загальне правило, що випливає зі змісту норм статті 241 Цивільного кодексу України, таке: представництво з перевищенням повноважень не породжує властиві представництву наслідки, тобто не створює діями представника права й обов`язки в іншої особи, від імені якої вчинено правочин.

При оцінці обставин, що підтверджують схвалення правочину особою, яку представляла інша особа, необхідно брати до уваги, що незалежно від форми схвалення воно повинно виходити від органу або особи, уповноваженої відповідно до закону, установчих документів або договору вчиняти такі правочини або здійснювати дії, які можуть розглядатися як схвалення.

Наступне схвалення юридичною особою правочину, вчиненого від її імені представником, з перевищенням повноважень, унеможливлює визнання такого правочину недійсним. Настання передбачених цією статтею наслідків ставиться в залежність від того, чи було в подальшому схвалено правочин особою, від імені якої його вчинено, тому господарський суд повинен у розгляді відповідної справи з`ясовувати пов`язані з цим обставини. Доказами такого схвалення можуть бути відповідне письмове звернення уповноваженого органу (посадової особи) такої юридичної особи до другої сторони правочину чи до її представника (лист, телефонограма, телеграма, телетайпограма тощо) або вчинення зазначеним органом (посадовою особою) дій, які свідчать про схвалення правочину (прийняття його виконання, здійснення платежу другій стороні, підписання товаророзпорядчих документів і т. ін.). Наведене стосується й тих випадків, коли правочин вчинений не представником юридичної особи з перевищенням повноважень, а особою, яка взагалі не мала повноважень щодо вчинення даного правочину.

При цьому, в постанові Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №910/1163/17 зазначено, що схвалення може відбутися також і в формі мовчазної згоди, і у вигляді певних поведінкових актів (так званих конклюдентних дій) особи - сторони правочину (наприклад, передача транспортних засобів, зняття їх з обліку із наданням усіх необхідних документів та прийняття часткової або повної оплати за спірними договорами).

Місцевим господарським судом встановлено, що матеріалами справи підтверджується і не заперечується Товариством з обмеженою відповідальністю "Крост", що договір, акти приймання послуг підписані від імені товариства особою, прізвище та посадове становище якої не відповідає зазначеному в цих документах: Генеральним директором ТОВ "Крост" ОСОБА_3 За твердженням сторін підписантом спірних документів від імені замовника є директор з капітального будівництва Товариства з обмеженою відповідальністю "Крост" ОСОБА_2

При цьому, у ході виконання умов договору Фізичною особою - підприємцем Казак Галиною Миколаївною надавались Товариству з обмеженою відповідальністю "Крост" послуги автокрана, а Товариство з обмеженою відповідальністю "Крост" приймало ці послуги, що підтверджується платіжними документами товариства про сплату виставлених рахунків Фізичної особи - підприємця Казак Галини Миколаївни .

Також апеляційний господарський суд враховує наявність на оскаржуваному договорі печатки Товариства з обмеженою відповідальністю "Крост" та приймає до уваги той факт, що позивач за зустрічним позовом не довів фактів протиправності використання своєї печатки чи доказів її втрати, так само і не надав доказів звернення до правоохоронних органів у зв`язку з втратою чи викраденням печатки, тому відсутні підстави вважати, що печатка товариства використовувалась проти волі позивача за зустрічним позовом.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.07.2019 у справі №918/780/18.

Відповідно до статті 239 Цивільного кодексу України правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє.

Правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання (стаття 241 Цивільного кодексу України

Визнання договору недійсним згідно зі статтями 203, 215 Цивільного кодексу України у зв`язку з підписанням договору особою, яка не має на це повноважень, та відсутністю волевиявлення власника, можливе лише у тому випадку, якщо власник у подальшому не схвалив такого правочину.

З врахуванням викладеного, апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення зустрічного позову про визнання недійсним договору №1 про надання послуг від 01.12.2017, оскільки з матеріалів справи вбачається фактичне наступне схвалення правочину особою, яку представляють - Товариством з обмеженою відповідальністю "Крост".

Також апеляційний господарський суд відхиляє доводи апелянта про відсутність у виконавця за спірним договором у власності техніки та дозволів на її використання.

Так, матеріалами справи підтверджується, що Фізичною особою - підприємцем Казак Галиною Миколаївною отримана техніка (автокрани) у найм на підставі договору №1-01 найму транспортних засобів від 01.12.2017 у Фізичної особи - підприємця Донбай Миколи Івановича (в матеріалах справи міститься витяг з договору та перелік майна, що надається у найм).

За вказаним договором №1-01 найму транспортних засобів від 01.12.2017 Фізичною особою - підприємцем Казак Галиною Миколаївною отримано у Фізичної особи - підприємця Донбай Миколи Івановича в оренду транспортні засоби (автокрани) разом із екіпажем, який його обслуговує.

Також в матеріалах справи містяться докази належності транспортних засобів (автокранів) Фізичній особі - підприємцю Донбай Миколі Івановичу, наявність у Фізичної особи - підприємця Донбай Миколи Івановича дозволів на експлуатацію машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки та наявність працівників (екіпажу) для роботи з транспортними засобами (автокранами).

За таких обставин апеляційний господарський суд погоджується із висновком місцевого господарського суду щодо наявності підстав для відмови у задоволенні зустрічних позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Крост" про визнання недійсним договору №1 від 01.12.2017 та стягнення сплаченої суми за договором у сумі 535 200,00 грн. у порядку застосування наслідків недійсності договору.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Позивачем за первісним позовом заявлено до стягнення заборгованість по договору №1 від 01.12.2017 за надані послуги за актами №7 від 10.01.2018, №10 від 01.02.2018, №11 від 01.02.2018.

Відповідно до пункту 5.2 договору розрахунки за цим договором здійснюються шляхом передоплати. Оплата за надані послуги, згідно з пунктом 4.1 договору, проводиться на підставі виставленого рахунку виконавця та підписаного обома сторонами акту здачі - приймання робіт (послуг) (пункт 5.3 договору).

Оскільки виконавцем надані замовнику послуги без здійснення передоплати, місцевий господарський суд дійшов до правильного висновку, що обов`язок сплати виконавцю вартості послуг у сумі 387 600,00 грн. виник під час розгляду справи з урахуванням термінів, визначених статтею 530 Цивільного кодексу України.

Враховуючи виникнення обов`язку зі сплати послуг у порядку статті 530 Цивільного кодексу України під час розгляду справи, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог стосовно стягнення 3% річних у сумі 11 808,00 грн. та інфляційних втрат у сумі 32 075,17 грн., які нараховані до подання позову.

Апелянт не погоджується із стягненням заборгованості за надані послуги, посилаючись на існування подвійних відносин Товариства з обмеженою відповідальністю "Крост" з Фізичною особою - підприємцем Казак Г.М. та Фізичною особою - підприємцем Донбай М.І. щодо виконання робіт тією ж спецтехнікою у той же період та існування зловмисної домовленості цих осіб.

Апеляційний господарський суд відхиляє вказані доводи апелянта.

Як вже зазначено вище, матеріалами справи підтверджується, що Фізичною особою - підприємцем Казак Галиною Миколаївною отримана техніка (автокрани) у найм на підставі договору №1-01 від 01.12.2017 у Фізичної особи - підприємця Донбай Миколи Івановича разом із екіпажем, який його обслуговує.

На підтвердження виконання робіт за договором Фізичною особою - підприємцем Казак Галиною Миколаївною надані акти приймання-передачі: №1 від 12.12.2017 (щодо надання послуг 3 автокранами з кількістю: 84,5 год., 22,5 год., 55 год. відповідно), №3 від 26.12.2017 (щодо надання послуг 2 автокранами з кількістю: 89,5 год., 7 год. відповідно), №4 від 26.12.2017 (щодо надання послуг 1 автокраном з кількістю 120,5 год.), №8 від 10.01.2018 (щодо надання послуг 2 автокранами з кількістю: 44 год., 23 год. відповідно), №7 від 10.01.2018 (щодо надання послуг 1 автокраном з кількістю 24 год.), №10 від 01.02.2018 (щодо надання послуг 2 автокранами з кількістю: 36 год., 106 год. відповідно), №11 від 01.02.2018 (щодо надання послуг 3 автокранами з кількістю: 9 год., 140 год., 8 год. відповідно).

З наведеного вбачається, що за умовами спірного договору передбачено надання послуг 5 (п`ятьма) автокранами з тривалістю послуг не менше 8 годин на добу, в той час як роботи виконувались (надавались послуги) не всіма автокранами (від одного до 3) із нетривалою кількістю годин роботи (від 8 год. (1 день) до 106 год. (13,5 днів)).

В матеріалах справи міститься копія рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 12.12.2018 у справі №904/3858/18, яким встановлено, що Фізичною особою - підприємцем Донбай Миколою Івановичем також надавались Товариству з обмеженою відповідальністю "Крост" послуги автокранами на підставі договору про надання послуг №03/02-1 від 03.02.2017, про що складені акти приймання-передачі: №100 від 28.09.2017, №103 від 10.10.2017, №106 від 17.10.2017, №111 від 26.10.2017, №119 від 09.11.2017, №125 від 23.11.2017, №128 від 05.12.2017, №19 від 20.02.2018, №20 від 20.02.2018, №27 від 13.03.2018

Вказані обставини апелянт вважає подвійними відносинами надання тих же послуг у той же період різними особами.

Між тим, апеляційний господарський суд не погоджується із такими доводами апелянта, оскільки акти наданих послуг Фізичною особою - підприємцем Донбай Миколою Івановичем №№100, 103, 106, 111, 119, 125, 128 складені у період з 28.09.2017 по 05.12.2017 (в цей період відсутні докази надання послуг Фізичною особою - підприємцем Казак Галиною Миколаївною); у період з 12.12.2017 по 01.02.2018 наявні акти надання послуг Фізичною особою - підприємцем Казак Галиною Миколаївною (в цей період відсутні докази надання послуг Фізичною особою - підприємцем Донбай Миколою Івановичем); акти наданих послуг Фізичною особою - підприємцем Донбай Миколою Івановичем №№19, 20, 27 складені у період з 20.02.2018 по 13.03.2018 (в цей період відсутні докази надання послуг Фізичною особою - підприємцем Казак Галиною Миколаївною ).

Доводи апелянта щодо існування зловмисної домовленості між ОСОБА_2 , Фізичною особою - підприємцем Казак Г.М. та Фізичною особою - підприємцем Донбай М.І. відхиляються апеляційним господарським судом, які такі, що не підтверджені відповідними докази, оскільки саме лише посилання на звернення до правоохоронних органів не є достатнім доказом на підтвердження вказаних тверджень.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи встановлені вище обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд відхиляє доводи апелянта, наведені в обґрунтування апеляційної скарги.

Таким чином, апеляційний господарський суд вбачає підстави, передбачені статтею 276 Господарського процесуального кодексу України, для залишення рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги - без задоволення.

З огляду на викладене та керуючись ст. 129, ст. 276, ст. 282, ст. 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Крост" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.05.2019 у справі №904/473/19 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.05.2019 у справі №904/473/19 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Крост".

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту до Верховного Суду.

Головуючий суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя Л.П. Широбокова

(Повний текст постанови складено 08.08.2019).