СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" серпня 2019 р. Справа № 905/296/19

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Крестьянінов О.О., суддя Мартюхіна Н.О. , суддя Шевель О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Маріупольського комунального підприємства зеленого будівництва (вх.№1882 Д/2) на рішення господарського суду Донецької області від 14.05.2019 у справі №905/296/19 (ухвалене суддею Паляниця Ю.О. у приміщенні господарського суду Донецької області, повний текст рішення складено та підписано 24.05.2019)

за позовом Маріупольського комунального підприємства зеленого будівництва, м. Маріуполь,

до Товариства з обмеженою відповідальністю Маргаз, м. Маріуполь,

про стягнення 117600 грн

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Донецької області від 14.05.2019 у справі №905/296/19 у задоволенні позову про стягнення 117600,00 грн. за невикористані талони на відпуск природного газу-метану відмовлено. При цьому, суд першої інстанції врахував, що оскільки умовами укладеного сторонами на власний розсуд правочину передбачено наслідки порушення замовником строків прийняття товару у вигляді втрати права на отримання палива, що виключає також право замовника на повернення сплаченої за нього грошової суми, у зв`язку з чим дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Маріупольське комунальне підприємство зеленого будівництва з рішенням не погодилося та звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні обставинам справи, а також на неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення господарського суду Донецької області від 14.05.2019 у справі №905/296/19 та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги. В обгрунтування апеляційної скарги позивач зазначає, що умовами договору звичайний термін зберігання конкретно не визначено. Відповідно до п. 11.11 договору такий звичайний термін зберігання може бути будь яким, більше 2 місяців, а з урахуванням положення щодо шести строків зберігання, товар може знаходитись на зберіганні у ТОВ «Маргаз» до моменту повного його вилучення, у зв`язку з чим, за поясненнями МКП зеленого будівництва, позивач звертався до відповідача з заявками на продовження терміну дії талонів на відпуск газу метану. Крім того, умовами п. 11.11 договору визначено, що замовник втрачає право на паливо, а не на кошти сплачені за нього, які є власністю МКП зеленого будівництва, оскільки по факту товар, за який були ці кошти сплачені підприємством не отриманий.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 21.06.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Маріупольського комунального підприємства зеленого будівництва на рішення господарського суду Донецької області від 14.05.2019 у справі №905/296/19, встановлено учасникам строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, заяв і клопотань по суті справи та з процесуальних питань - 5 днів з дня вручення даної ухвали, попереджено сторони, що апеляційна скарга на рішення господарського суду Донецької області від 14.05.2019 у справі №905/296/19 буде розглядатися за правилами ч. 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України без повідомлення учасників справи.

01.07.2019 від ТОВ «Маргаз» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги (вх.№6154).

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила таке.

13.05.2017 між ТОВ «Маргаз» (постачальник) та Маріупольським комунальним підприємством зеленого будівництва (МКП зеленого будівництва, замовник) укладено договір про закупівлю №39/2017-М, за умовам якого постачальник зобов`язується у 2017 поставити замовнику товар, зазначений в специфікації (додаток №1 до договору), а замовник прийняти та оплатити товар. Предмет закупівлі газове паливо (Лот №1 газ природний стиснутий метан) у кількості 72000,00 м. куб. (в редакції додаткової угоди №4 від 29.12.2017).

Відповідно до п. 3.1 договору в редакції додаткової угоди №4 від 29.12.2017 ціна даного договору становить 1058400,00 грн., в тому числі ПДВ 176400,00 грн. Ціна на товар, що поставляється постачальником вказується у специфікації (додаток №1 до договору) (п.3.2 договору).

Відповідно до п. 5.1 договору (в редакції додаткової угоди № 4 від 29.12.2017) строк поставки товару: з дати підписання товару до 31.12.2017. У випадку, передбаченому ч.5 ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі» строк поставки товару продовжується до 31.03.2018.

Цей договір набирає чинності з дня підписання його сторонами та скріплення печатками сторін (у разі їх використання) і діє до 31.12.2017, але у будь якому випадку до повного виконання сторонами своїх обов`язків за договором. У випадку передбаченому ч.5 ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі» дія цього договору подовжується до 31.03.2018 (п. 10.1 договору в редакції додаткової угоди № 4 від 29.12.2017).

Пунктом 11.5 договору сторони домовилися про те, що момент переходу власності на газ (паливо) (факт його продажу), який настає при передачі, документально підтверджується накладною (видатковою накладною), оформленою між замовником і постачальником, заповненою відповідно до вимог ст.9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні. Постачальник видає замовнику (представнику замовника) талони в момент видачі накладної (видаткової накладної), інформація про видані талони вказується в цій видатковій накладній.

Талон на газ спеціальний талон, придбаний на умовах та за відпускною ціною обумовленого номіналу, що підтверджує право його власника на отримання на АГНКС постачальника фіксованої кількості газу, яка позначена в ньому (п. 11.6).

Відповідно до п. 11.7 договору право власності на газ від постачальника до замовника переходить в момент підписання сторонами накладної (видаткової накладної) на відпуск газу. До моменту фактичного відпуску газу замовнику по талонах, газ знаходиться на зберіганні у постачальника. Відпуск газу зі зберігання замовнику здійснюється на підставі пред`явлених талонів на газ на АГНКС постачальника.

Постачальник (як зберігач) зобов`язується зберігати придбаний замовником у постачальника товар. Кожна партія товару, придбана замовником за договором, передається постачальнику на зберігання згідно з актом прийому-передачі партії товару на зберігання, який підписується уповноваженими представниками обох сторін в момент набуття замовником права власності на товар (п.11.8 договору).

Між постачальником та замовником за договором №39/2017-М від 13.05.2017 також було підписано специфікацію №1 до лоту №1, якою сторони узгодили постачання газу природного стиснутого метану (товар) у загальній кількості 72000 куб. м на суму 1058400 грн з ПДВ (ціна за одиницю 12,25 грн без ПДВ).

МКП зеленого будівництва отримав від ТОВ «Маргаз» газ стиснутий природний за видатковими накладними у кількості: №3786 від 08.09.2017 3000 м. куб. на суму 44100,00 грн.; №2787 від 12.06.2017 - 3000м. куб. на суму 44100,00 грн.; №3187 від 27.07.2017 3000 м. куб. на суму 44100,00 грн.; №4150 від 26.10.2017 - 3000м. куб. на суму 44100,00 грн.; №4257 від 06.11.2017 - 28000 м. куб. на суму 411600,00 грн.

Позивачем було проведено оплату за вказаний товар, в тому числі за накладною 4257 від 06.11.2017, у загальній сумі 588000,00 грн., що підтверджується журналом проводок та банківською випискою. Факт оплати за газ не заперечується відповідачем.

Постачальник видав замовнику талони на газ, що підтверджує право останнього на отримання на АГНКС постачальника фіксованої кількості газу, яка позначена в талонах.

23.04.2018 позивач звернувся до відповідача з заявою про продовження дії талонів на газ-метан за договором №39/2017-М від 13.05.2017 по накладній №4257 від 06.11.2017 на 21700 куб.м.

23.04.2018 сторонами укладено акт прийому передачі на продовження терміну дії талонів за накладною №4257 від 06.11.2017, згідно якого позивачем передано, а відповідачем прийнято газ скраплений загальною кількістю 21700л. на загальну суму 265825,00 грн.

26.04.2018 між сторонами складено акт №1 повернення пролонгованих талонів газ стиснутий природний до договору поставки №29/2017-М від 13.05.2017, відповідно до якого відповідач передав, а позивач прийняв пролонговані талони на газ стиснутий природний номіналом по 10 та 20 м. куб. у кількості 10 шт. загальним обсягом 21700 м. куб. До акту були додані талони зі строком дії до 31.12.2018.

Враховуючи погоджені сторонами умови договору, передання товару на зберігання постачальнику передує фактичному відпуску газу на автомобільних газонаповнювальних компресійних станціях постачальника по пред`явленим талонам.

Таким чином, матеріали справи містять відомості щодо обсягу переданого позивачем та прийнятого на зберігання відповідачем товару, зокрема, за видатковою накладною №4257 від 06.11.2017, а також дані стосовно номіналу та кількості талонів на відпуск газу, які в силу положень п. 11.5 11.7 договору №39/2017-М від 13.05.2017 підтверджують право позивача на отримання на АГНКС постачальника фіксованої кількості товару.

В подальшому позивач неодноразово звертався до відповідача з заявками про продовження терміну дії талонів та здійснення заміни невикористаних талонів на газ-метан у зв`язку із закінченням вказаного у них строку дії. Однак відповідачем термін дії вказаних талонів не продовжено та не здійснено їх заміну.

Звертаючись з позовом МКП зеленого будівництва зазначало, що у зв`язку невикористанням з виробничих причин позивачем в повному обсязі придбаних у відповідача талонів на відпуск газу природного стиснутого метану, станом на 01.01.2019 на балансі позивача залишилося не використаних - 240 шт. талонів по 20 м. куб. №№2161-2400, 80 шт. талонів по 20 м. куб. №№1801-1880, 80 шт. талонів по 20 м. куб. №№2721-2800, тобто на зберіганні у ТОВ «Маргаз» знаходиться 8000 м/куб газу, придбаного позивачем за накладною №4257 від 06.11.2017 на залишкову суму 117600,00 грн. (за ціною 14,7 грн. за 1м. куб. з ПДВ). Оскільки позивачу було відмовлено відповідачем у заміні талонів на отримання товару, МКП зеленого будівництва звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з ТОВ Маргаз на свою користь кошти за невикористані талони на відпуск природного газу метану в сумі 117600,00 грн.

Надаючи правову кваліфікацію обставинам справи, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 627, 629 ЦК України).

В силу норм ст.628 Цивільного кодексу України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Як свідчать обставини справи, в даному випадку між сторонами укладено договір поставки з елементами договору зберігання.

За положеннями ч. 1 та 2 статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу (ст. 662 ЦК України). Відповідно до ст.663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Згідно ст. 936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності. Зберігач зобов`язаний зберігати річ протягом строку, встановленого у договорі зберігання. Якщо строк зберігання у договорі зберігання не встановлений і не може бути визначений виходячи з його умов, зберігач зобов`язаний зберігати річ до пред`явлення поклажодавцем вимоги про її повернення (ст. 938 ЦК України). Відповідно до ст. 949 ЦК України зберігач зобов`язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості. Річ має бути повернена поклажодавцю в такому стані, в якому вона була прийнята на зберігання, з урахуванням зміни її природних властивостей. Зберігач зобов`язаний на першу вимогу поклажодавця повернути річ, навіть якщо строк її зберігання не закінчився (ст. 953 ЦК України ).

Згідно п. 11.11 договору сторони погодились, що всі умови і місця зберігання палива постачальник визначає самостійно без будь-яких обмежень та погоджень із замовником. Сторони визначили, що в рамках договору звичайним терміном зберігання є період тривалістю не менше 2 місяців з моменту підписання сторонами видаткової накладної на газ до моменту фактичного відпуску газу замовнику. Початком обчислення строку виконання зобов`язання постачальника відпустити газ замовнику по талонах є дата підписання сторонами видаткової накладної на газ. Передача замовнику палива зі зберігання без пред`явлення талона не здійснюється. У разі, якщо замовник не скористається своїм правом отримати паливо в період звичайного терміну зберігання, сторони прийшли до угоди, що паливо залишається на зберіганні у постачальника на період не більше 6 строків зберігання і даний період є періодом, протягом якого в порядку ст.ст.256, 257 Цивільного кодексу України замовник має право пред`явити вимогу до постачальника з повернення палива. Після закінчення понад звичайного терміну зберігання замовник втрачає право на це паливо.

Таким чином, сторонами у договорі встановлено лише мінімальний строк зберігання товару (який не може бути менше 2 місяців з моменту підписання сторонами видаткової накладної). При цьому, договором не визначено конкретний період звичайного терміну (та відповідно граничний строк) зберігання придбаного товару, протягом якого замовник має право пред`явити вимогу до постачальника щодо його передачі. А тому, передбачені п. 11.11 договору наслідки порушення замовником строків прийняття товару у вигляді втрати права на отримання палива, не настали.

Проте, місцевий господарський суд прийшов до помилкового висновку, що договором встановлено граничний термін зберігання товару 12 місяців, протягом якого замовник має право пред`явити вимогу до постачальника з повернення палива, і як наслідок втратив право на це паливо.

Колегія суддів також вважає за необхідне зазначити, що умови пункту 11.11 договору, що «паливо залишається на зберіганні у постачальника на період не більше 6 строків зберігання і даний період є періодом, протягом якого в порядку ст.ст.256, 257 Цивільного кодексу України замовник має право пред`явити вимогу до постачальника з повернення палива», суперечать положенням ч. 2 ст. 259 ЦК України, оскільки позовна давність, встановлена законом, не може бути скорочена за домовленістю сторін.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ст. 319 ЦК України).

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Як було зазначено, відповідно положень п. 11.5. договору право власності позивача на газ підтверджується видатковою накладною та відповідними талонами.

Як було зазначено, позивач неодноразово звертався до відповідача з заявами про продовження строку дії талонів на придбаний газ-метан.

Так, у заявці на поставку від 14.12.2018 позивач просив продовжити строк дії талонів на газ-метан за договором №39/2017-М від 13.05.2017, зокрема, по накладній №4257 від 06.11.2017- 8220 куб.м. (талони по 20 л - 411 шт.).

Відповідач 22.12.2018 у відповідь на заявку від 14.12.2018 повідомив, що згідно п. 11.11 договору від 13.05.2017 №39/2017-М звичайний термін зберігання (12 місяців) сплинув 06.11.2018 та запропонував направити представника для вирішення цього питання.

29.12.2018 позивач знову направив відповідачу заявку на поставку, в якій просив продовжити строк дії талонів на газ-метан (закінчення строку 31.12.2018) за договором №39/2017-М від 13.05.2017 по накладній №4257 від 06.11.2017 8000 куб.м (по 20 куб.м. 400 шт.).

03.01.2019 позивач направив відповідачу листа, в якому просив в термін до 15 січня 2019 здійснити заміну невикористаних талонів на відпуск 8000 м/куб газу.

У відповідь на вказаний лист відповідач зазначив (вих. №8 від від 14.01.2019), що для прийняття остаточного рішення щодо задоволення вимоги МКП «Зеленбуд», необхідно надати акт прийому передачі товару на зберігання (придбаного по накладній №4257 від 06.11.2017) підписаний уповноваженими представниками сторін.

Листом від 22.01.2019 №64.6-3938-64.1 позивач направив відповідачу акт звірки талонів на газ-метан за договором №39/2017-М від 13.05.2017 по накладній №4257 від 06.11.2017 8000 куб.м.

Проте на вимоги позивача відповідач не здійснив ні заміну талонів, ні передав відповідну кількість газу.

Крім того, в своєму відзиві відповідач заперечує проти позову, посилаючись на втрату позивачем права на придбане паливо після закінчення (на його думку) понад звичайного (максимального) строку зберігання газу (12 календарних місяців), а також відсутність в договорі умов щодо обов`язку постачальника повернути кошти за невикористані талони.

Таким чином відмовляючи у продовженні строку дії талонів на паливо та їх заміні, відповідач фактично відмовився передати позивачеві оплачений ним товар.

За положеннями ст.667 ЦК України якщо право власності переходить до покупця раніше від передання товару, продавець зобов`язаний до передання зберігати товар, не допускаючи його погіршення. Необхідні для цього витрати покупець зобов`язаний відшкодувати продавцеві, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 670 ЦК України, якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Таким чином, оскільки продавцем (постачальником) не передано покупцю оплачений у повному обсязі товар, враховуючи положення ст. 670 ЦК України, у позивача виникло право вимагати, зокрема, повернення сплаченої за нього грошової суми.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до невірних висновків щодо відсутності підстав для задоволення позову про стягнення коштів за оплачений та непереданий товар в сумі 117600 грн.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі викладеного, враховуючи невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування рішення господарського суду Донецької області від 14.05.2019 у справі №905/296/19 з прийняттям нового рішення про задоволення позову.

Керуючись статтями 269, 270, 275, 281-284 ГПК України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Маріупольського комунального підприємства зеленого будівництва задовольнити.

Рішення господарського суду Донецької області від 14.05.2019 у справі №905/296/19 скасувати.

Прийняти нове рішення.

Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Маргаз (87515, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Миколаївська, 16, , р/р НОМЕР_1 в ПАТ «ПУМБ», МФО 334851) на користь Маріупольського комунального підприємства зеленого будівництва (87548, м. Маріуполь, вул. Зелінського, 87, , р/р НОМЕР_2 в ПАТ «ПУМБ», МФО 334851) 117600 грн. та судовий збір у розмірі 4802,50 грн. за подання позовної заяви та апеляційної скарги.

Доручити Господарському суду Донецької області видати відповідний наказ.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 14.08.2019

Головуючий суддя О.О. Крестьянінов

Суддя Н.О. Мартюхіна

Суддя О.В. Шевель