СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" серпня 2019 р. Справа № 922/1270/19

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Лакіза В.В., суддя Крестьянінов О.О., суддя Мартюхіна Н.О.

за участю секретаря судового засідання Черкас В.М.,

за участю представників:

позивача - не з`явився,

відповідача - Кузнєцов Ю.А. за договором про надання правової допомоги від 09.01.2018 №80/18-цп (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю від 09.06.2010 №1641)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Харківський маєток» (вх.№ 1946)

на рішення господарського суду Харківської області від 28.05.2019

у справі №922/1270/19, ухвалене суддею Кухар Н.М. у приміщенні Господарського суду Харківської області 28.05.2019 о 12:30, повний текст рішення складено та підписано 30.05.2019),

за позовом Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України», м. Київ,

до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Харківський маєток», м. Харків,

про стягнення 109812,15 грн,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Харківської області від 28.05.2019 позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Харківський маєток» на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» - борг у загальному розмірі 109812,15 грн (у тому числі: пеню в розмірі 55816,54 грн; 3% річних у розмірі 10093,15 грн; інфляційні втрати в розмірі 43902,46 грн), а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 1921,00 грн.

Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Харківський маєток» з рішенням господарського суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 28.05.2019 у справі №922/1270/19 та ухвалити нове рішення, відповідно до якого повністю відмовити у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Харківській маєток» про стягнення боргу у сумі - 109812,15 грн. Стягнути з позивача судові витрати.

В обґрунтування апеляційної скарги заявник зазначає, що умовами укладеного договору про переведення боргу від 24.10.2016 зазначена сума боргу, що переводиться на нового боржника, становить 313280,69 грн, інших зобов`язань за укладеним договором не переводилось. Крім того, звертає увагу, що сума заборгованості, яку просить стягнути позивач, утворилась до укладення договору про переведення боргу від 24.10.2016. Також зазначає про те, що суд першої інстанції безпідставно відмовився брати до уваги та долучати до матеріалів справи копії платіжних доручень та акти звіряння розрахунків між ОСІБ «Харківський маєток» та АТ «НАК Нафтогаз України» за 2016, 2017, 2018.

У судовому засіданні 01.08.2019 представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, рішення місцевого господарського суду скасувати та відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений, про що свідчить повернуте рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах встановлених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду у відповідності до вимог статті 282 Господарського процесуального кодексу України зазначає про такі обставини.

21.12.2015 між Акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (позивач, нова назва якого згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 № 226 - Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Меркурій-Прогрес» укладено договір № 2225/16-ТЕ-32 постачання природного газу.

На виконання умов вищевказаного договору, позивач, як постачальник, передав у власність Товариству з обмеженою відповідальністю «Меркурій-Прогрес», як споживачу, природний газ на загальну суму 313280,69 грн, що підтверджується відповідними актами приймання-передачі природного газу.

Відповідно до п. 6.1. договору, оплата за газ здійснюється споживачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки природного газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

24.10.2016 між Акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», Товариством з обмеженою відповідальністю «Меркурій-Прогрес» (надалі - первісний боржник) та Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Харківський маєток» (надалі - новий боржник, відповідач у справі) укладено договір № 32/10/1617-32 про переведення боргу.

Згідно з п. 3.1. договору про переведення боргу, за цим договором до нового боржника переходять обов`язки первісного боржника щодо сплати суми боргу, що встановлена у пункті 2.1. статті 2 договору, а також штрафних санкцій, інфляційних витрат та відсотків, пов`язаних з невиконанням або неналежним виконанням первісним боржником своїх зобов`язань за договором постачання природного газу від 21.12.2015 № 2225/16-ТЕ-32.

Згідно з п. 4.1. договору про переведення боргу, новий боржник несе відповідальність за прострочення виконання зобов`язання у розмірах, передбачених договором постачання природного газу від 21.12.2015 № 2225/16-ТЕ-32.

Як зазначає позивач, оплату за переданий газ у період з січня по квітень 2016 року відповідач здійснював несвоєчасно, та не виконав зобов`язання у визначений укладеним договором строк, чим порушив умови господарського зобов`язання.

У зв`язку з викладеним, з метою захисту своїх прав АТ «НАК «Нафтогаз України» звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Харківський маєток» про стягнення боргу в загальному розмірі 109812,15 грн, у тому числі: пені в розмірі 55816,54 грн., 3% річних у розмірі 10093,15 грн., інфляційних втрат у розмірі 43902,46 грн.

28.05.2019 господарським судом Харківської області ухвалено рішення, яким позовні вимоги задоволено повністю.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване тим, що матеріалами справи підтверджується неналежне виконання відповідачем умов договору щодо оплати отриманого природного газу у січні-квітні 2016 року, тому розмір заборгованості відповідача перед позивачем складається з пені, 3% річних та інфляційних втрат за прострочення виконання зобов`язання.

Апеляційний господарський суд, переглядаючи в апеляційному порядку оскаржуване судове рішення, в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального права, дійшов висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги з огляду на наступне.

Статтею 174 Господарського кодексу України передбачено, що однією з підстав виникнення господарських зобов`язань є укладення господарського договору та інших угод. Зі змістом зазначеної норми кореспондуються приписи частини 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, відповідно до яких підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майново- господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За приписами статей 526 Цивільного кодексу України та 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Положеннями ст. 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). При розрахунку інфляційних втрат слід враховувати рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.1997р. № 62-97р.

В рекомендаціях Верховного Суду України від 03.04.1997р. № 62-97р зазначено, що у випадку коли поверненню підлягає сума, яка складається зі внесків, здійснених в різні періоди, кожний внесок збільшується на величину індексу відповідного періоду, результати підсумовуються.

Крім того зазначено, що при застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховуються не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць, а тому слід вважати, що сума внесена за період з 1 по 15 відповідного місяця, індексується з урахуванням цього місяця, а з 16 по 31 число то розрахунок починається з наступного місяця.

Слід зазначити, що в період прострочки виконання боржником його грошового зобов`язання може мати місце як збільшення суми основного боргу (інфляція), так і зменшення суми основного боргу (дефляція) і для застосування до боржника судом цього виду виключної відповідальності, встановленої законом в зв`язку з неналежним виконанням грошового зобов`язання, необхідні умови існування у боржника простроченого грошового зобов`язання протягом місяця. Тобто, визначена сума боргу повинна не змінюватись протягом місяця, а у разі якщо відповідачем здійснювались часткові оплати боргу, то застосовується відповідальність у вигляді інфляційних тільки до тієї суми боргу, що не була сплачена та існувала певний час протягом місяця.

З огляду на викладене та здійснивши перерахунок 3% річних, інфляційних втрат за період з моменту виникнення заборгованості з оплати за поставлений за договором природний газ, з урахуванням суми боргу та дат виникнення прострочення по кожному з платежів, враховуючи суми платежів та строк оплати, за наявності встановленого факту несплати відповідачем за переданий товар за договором від 24.10.2016 №32/10/1617-32, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що позивачем правомірно заявлені вимоги про стягнення 10093,15 грн - 3% річних, 43902,46 грн - інфляційних витрат.

Щодо вимог позивача про стягнення пені, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно зі статтями 230, 231 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку відповідач зобов`язаний сплатити за невиконання чи неналежне виконання господарського зобов`язання. Якщо розмір штрафних санкцій не визначено, санкції застосовуються у розмірі, передбаченому договором.

Згідно з частинами 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Стаття 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачає, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 8.2 договору постачання природного газу від 21.12.2015 №2225/16-ТЕ-32 визначено, що у разі невиконання споживачем п. 6.1 договору споживач сплачує АТ «НАК «Нафтогаз України», крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Частиною 6 ст. 232 ГК України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено договором або законом, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Таким чином, законодавець передбачив право сторін визначати у договорі розмір санкцій і строки їх нарахування за прострочення виконання зобов`язання. У разі відсутності таких умов у договорі нарахування штрафних санкцій припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано відповідно до ч.6 статті 232 ГК України.

У відповідності до п. 10.3 договору строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, встановлюється тривалістю у п`ять років.

Отже, сторони скористались своїм правом визначити у договорі строк нарахування штрафних санкції, та у відповідності до укладеного договору він складає п`ять років.

Таким чином, здійснивши перерахунок пені, колегія суддів погоджується з висновками місцевого господарського суду, а також з розрахунком позивача та вважає, що позивачем правомірно заявлені вимоги про стягнення пені у розмірі 55816,54 грн.

Апелянт посилається на те, що на час виникнення боргу січень-квітень 2016 апелянт ще не був стороною договору, так як трьохсторонній договір №32/10/1617-32 про переведення боргу укладений 24.10.2016. Тобто на думку апелянта, борг виник більш, ніж за півроку до укладення трьохстороннього договору про переведення боргу, а у самому трьохсторонньому договорі ніяким чином не було відображено про існування додаткового боргу у вигляді пені, річних та інфляційних.

Однак, з даним твердженням колегія суддів погодитись не може з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, між АТ «НАК «Нафтогаз України» та ОСББ «Харківський маєток» укладений договір про переведення боргу від 24.10.2016 №32/10/1617-32, у відповідності до якого до нового боржника переходять обов`язки первісного боржника щодо сплати суми боргу, що встановлена у п. 2.1. договору, а також штрафних санкцій, інфляційних витрат та відсотків, пов`язаних з невиконанням або неналежним виконанням первісним боржником своїх зобов`язань за договором постачання природного газу від 21.12.2015 №2225/16-ТЕ-32.

Відповідно до п. 2.1 договору про переведення боргу від 24.10.2016 №32/10/1617-32 стотони встановили, що сума боргу, яка переводиться на нового боржника (Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Харківський маєток») станом на момент укладення договору дорівнює 313280,69 грн.

Пунктом 3.1. вищенаведеного договору встановлено, що за цим договором до нового боржника (Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Харківський маєток») переходять обов`язки первісного боржника щодо сплати суми боргу, що встановлена у пункті 2.1 статті 2 цього договору, а також штрафних санкцій, інфляційних втрат та відсотків, пов`язаних з невиконанням або неналежним виконанням первісним боржником своїх зобов`язань за договором постачання природного газу від 21.12.2015 №2225/16-ТЕ-32.

Відповідно до п. 8.2 договору постачання природного газу від 21.12.2015 №2225/16-ТЕ-32 визначено, що у разі невиконання споживачем п. 6.1 договору споживач сплачує АТ «НАК «Нафтогаз України», крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

За своєю правовою природою даний договір є договором про заміну боржника у зобов`язанні, що відповідає положенням ст. 520 Цивільного кодексу України, за якою боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом (частина 1 ст. 520 ЦК України).

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст.204 Цивільного кодексу України).

В матеріалах справи відсутні докази звернення позивача або відповідача до суду щодо визнання недійсним зазначеного договору, відповідного рішення суду з цього приводу немає, а відтак він є дійсним.

Як зазначає позивач, та не спростовано відповідачем шляхом надання відповідних доказів, первісний боржник ТОВ «Меркурій-прогрес» свої зобов`язання з оплати поставленого природного газу за період січень-квітень 2016 року не виконав. У зв`язку з цим тягар виконання зобов`язання за укладеним договором несе новий боржник - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Харківський маєток». У зв`язку з простроченням виконання зобов`язання, а саме відсутність оплати в строки, передбачені договором, позивач обґрунтовано нарахував пеню, 3% річних та інфляційні.

Щодо посилання апелянта на те, що суд першої інстанції не дослідив та не взяв до уваги наданий відповідачем графік погашення заборгованості, колегія суддів зазначає, що наданий графік підписаний лише представником відповідача, без підпису позивача, крім того, умовами договору визначено, що зобов`язання повинні виконуватись у відповідності до умов договору постачання природного газу, в тому числі щодо сплати штрафних санкцій, інфляційних втрат та відсотків.

Посилання апелянта на строк позовної давності також спростовуються матеріалами справи, а саме, п. 10.3 договору визначено строк позовної давності, у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, тривалістю в один рік.

Посилання апелянта на договори про переведення боргу від 24.10.2016 №31/10/1617-32, №33/10/1617-32 не приймаються колегією суддів з огляду на те, що переведення боргу за цими договорами стосується договорів купівлі-продажу природного газу від 27.08.2012 №12/121-ТЕ-32 та від 28.12.2012 №13/2604-ТЕ-32 відповідно. До даної справи вказані договори не мають відношення, оскільки стягнення заборгованості у даній справі за договором про переведення боргу від 24.10.2016 №32/10/1617-32 здійснюється на підставі договору постачання природного газу від 21.1.22015 №2225/16-ТЕ-32.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду, що відповідачем)порушенні умови договору та норми чинного законодавства щодо строків оплати товару, та вважає за правомірне стягнення з відповідача суми 3% річних, інфляційних втрат, пені.

Судове рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Матеріали справи свідчать про те, що приймаючи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд всебічно, повно і об`єктивно дослідив матеріали справи в їх сукупності, надав вірну юридичну оцінку обставинам справи та прийняв судове рішення відповідно до вимог закону та обставин справи.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при перегляді оскаржуваного судового рішення в апеляційному порядку та відхиляються судовою колегією апеляційної інстанції за необґрунтованістю, у зв`язку з чим апеляційна скарга Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Харківський маєток» не підлягає задоволенню, а рішення господарського Харківської області від 28.05.2019 у справі №922/1270/19 слід залишити без змін.

Враховуючи, що апеляційний господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги відповідно до ст.ст. 129, 282 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись статтями 253, 254, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Харківський маєток» залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 28.05.2019 у справі №922/1270/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Повний текст постанови складений 07.08.2019.

Головуючий суддя В.В. Лакіза

Суддя О.О. Крестьянінов

Суддя Н.О. Мартюхіна