СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" серпня 2019 р. Справа № 913/317/18

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Радіонова О.О., суддя Барбашова С.В. , суддя Чернота Л.Ф.

за участю секретаря судового засідання Бірчак К.Є

за участю представників сторін:

від позивача - не з`явився

від відповідача - не з`явився

розглянувши апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАН" (вх.№1884 Л/З) на рішення господарського суду Луганської області від 01.10.2018 (повний текст складено та підписано 11.10.2018 року у місті Харкові) по справі №913/317/18 (суддя Шеліхіна Р.М.)

за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАН", с.Новочервоне, Троїцького району, Луганської області,

до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Український комунальний банк", м. Луганськ,

про зняття заборони відчуження нерухомого майна та виключення запису з Державного реєстру іпотек,

ВСТАНОВИЛА:

26.06.2018 року, позивач, Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «ЛАН», с. Новочервоне, Троїцького району, Луганської області звернувся до господарського суду Луганської області з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Український комунальний банк», м. Луганськ про зняття заборони відчуження нерухомого майна, а саме: нежилого приміщення зерносховища за адресою: Луганська область, Троїцький район, с. Новочервоне, вул. 30 років Перемоги,48 (номер РПВН 17737665), а також нежилого приміщення адміністративної будівлі за адресою: Луганська область, Троїцький район, с. Новочервоне, вул. Леніна,6 (номер РПВН 17738658), які були предметом договору іпотеки від 26.06.2007 №60/07-Ю, посвідченого приватним нотаріусом Троїцького районного нотаріального округу Луганської області Толченовою О.В., реєстр №389 .

Рішенням господарського суду Луганської області від 01.10.2018 року по справі №913/317/18 у задоволенні позовних вимогах відмовлено (т.1, а.с.136-139).

Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що в матеріалах справи відсутні докази, що підтверджують сплату позивачем кредитного зобов`язання, тобто відсутні підстави вважати припиненим основне зобов`язання, у зв`язку з чим відсутні підстави для припинення договору іпотеки, укладеного в забезпечення виконання позивачем кредитного договору.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, позивач звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив рішення господарського суду Луганської області від 01.10.2018 у справі №913/317/18 скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, а саме:

- зняти заборону відчуження нерухомого майна, а саме нежилого приміщення зерносховища за адресою: Луганська область, Троїцький район, с.Новочервоне, вул. 30 років Перемоги,48 (номер РПВН 17737665), а також нежилого приміщення адміністративної будівлі за адресою: Луганська область, Троїцький район, с. Новочервоне, вул. Леніна,6 (номер РПВН 17738658), які були предметом договору іпотеки від 26.06.2007 №60/07-Ю, посвідченого приватним нотаріусом Троїцького районного нотаріального округу Луганської області Толченовою О.В., реєстр №389;

- виключити відповідні записи з Державного реєстру іпотек (реєстраційний № обтяження 4553555).

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що причини неподання кредитного договору та додаткової угоди до вказаного договору до суду першої інстанції є поважними, такими, що об`єктивно не залежали від позивача - на час розгляду цієї справи в суді першої інстанції вказані документи вважалися втраченими, оскільки не були виявлені при впорядкуванні архіву, вивезеного з території Луганської області у зв`язку з окупаційними подіями на Сході України, однак в подальшому додаткову угоду було знайдено; кредитний договір наданий позивачеві Управлінням агропромислового розвитку Троїцької районної державної адміністрації Луганської області 30.10.2018; даний кредитний договір позичальник не зобов`язаний зберігати більше трьох років після його виконання, і банк мав самостійно вивести іпотечне майно з-під обтяження; у матеріалах справи містяться копії платіжних доручень і виписок на суму 1060000,00 грн., які, на думку заявника, підтверджують перерахування коштів з позичкового рахунку СТОВ "ЛАН"; суму кредиту та відсотків банк самостійно стягував з поточного рахунку позичальника; оформлення за банківськими документами "списання іпотечного договору", за твердженням апелянта, свідчить про припинення забезпечувальних зобов`язань та, відповідно, про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 14.01.2019 апеляційну скаргу позивача задоволено, рішення господарського суду від 01.10.2018 скасовано, ухвалено нове рішення, яким позов задоволено.

Апеляційний господарський суд зазначив, що матеріали, що були наявні у справі на момент її розгляду судом першої інстанції, містять основні умови кредитного договору, виконання якого було забезпечено іпотекою та заставою. Із наданих позивачем суду першої інстанції доказів (зокрема, копій банківських виписок) вбачається, що позивач у період з 27.02.2007 по 15.06.2007 користувався позиковими коштами, перерахованими банком на його рахунок, та здійснив із вказаного рахунку платежів на загальну суму 1060000 грн; у подальшому, в період з 01.08.2007 по 01.10.2007 ним було повернуто банку вказану суму кредитних коштів, також у період з 28.02.2007 по 28.09.2007 сплачено 79078,44 грн відсотків за користування короткостроковим кредитом. Крім того, у банківській виписці від 01.10.07 на суму 210490 грн, що відповідає заставній вартості предмета договору іпотеки, міститься відмітка про списання іпотечного договору згідно з кредитним договором від 26.02.2007 № 60/07-Ю.

Не погоджуючись в висновками апеляційної інстанції, відповідач подав касаційну скаргу, у якій, просив скасувати постанову Східного апеляційного господарського суду від 14.01.2019, а рішення господарського суду Луганської області від 01.10.2018 залишити в силі.

Постановою Верховного Суду від 03.04.2019 в даній справі касаційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Український комунальний банк» задоволено частково. Постанову Східного апеляційного господарського суду від 14.01.2019 скасовано. Справу №913/317/18 передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (т.2, а.с.121-132).

За розглядом касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов наступних висновків.

Здійснюючи перегляд рішення суду першої інстанції, за встановлених судом першої інстанції обставин не подання позивачем суду в обґрунтування своїх вимог належних і допустимих доказів, апеляційний господарський суд, відхиливши посилання позивача на неможливість подання таких доказів суду першої інстанції та встановивши наявність у позивача об`єктивної можливості надати такі докази при зверненні з позовом у даній господарській справі в червні 2018 року, всупереч вимогам процесуального законодавства прийняв від позивача докази (у тому числі кредитний договір та додаткову угоду до нього), які не були подані суду першої інстанції.

Крім того, предметом позову у справі, яка розглядається, є зняття заборони відчуження нерухомого майна, накладеного на підставі договору іпотеки, стороною якого є ПАТ "Український комунальний банк", і Уповноважена особа Фонду не виступає у цих правовідносинах як суб`єкт владних повноважень, а діє від імені банку, суд апеляційної інстанції не встановив, чи є саме Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Український комунальний банк" належним відповідачем у цій справі, чи таким належним відповідачем є банк в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку.

Частиною 1 статті 316 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.06.2019 сформовано наступний склад колегії суддів: головуючий суддя Радіонова О.О., суддя Барбашова С.В., суддя Пушай В.І.(т.2 а.с 135).

24.06.2019 ухвалою Східного апеляційного господарського суду відкрито апеляційне провадження, встановлено строк відповідачу до 08.07.2019 року включно, надати відзив на апеляційну скаргу (т.2 а.с. 136-137).

Відзив від відповідача до суду апеляційної інстанції не надходив.

09.07.2019 ухвалою Східного апеляційного господарського суду справу №913/317/18 призначено до розгляду на 07.08.2019 о 10:00 год (т.2 а.с. 144-146).

05.08.2019 до Східного апеляційного господарського суду надійшло клопотання від позивача про відкладення розгляду справи №643/3740/17, призначеної на 07.08.2019 у зв`язку з участю представника ТОВ у іншому судовому засіданні та відпусткою одного з представника (т.2 а.с.149-150).

Суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення клопотання, так як ухвалою апеляційного суду від 09.07.2019 у даній справі явка учасників справи в судове засідання з розгляду апеляційної скарги обов`язковою не визнавалася, матеріали справи містять обсяг відомостей, достатніх для розгляду апеляційної скарги за відсутністю представника позивача. Також, апеляційний суд звертає увагу, що 07.08.2019 розглядається апеляційна скарга по справі №913/317/18, а не справі №643/3740/17, як зазначено в клопотанні.

У зв`язку з відпусткою судді Пушай В.І, відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.08.2019 сформовано наступний склад колегії суддів: головуючий суддя Радіонова О.О., суддя Барбашова С.В. суддя Чернота Л.Ф. (т.2 а.с.159).

Позивач та відповідач у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Відповідач про причину неявки суд не повідомив, своїм правом на участь у суді апеляційної інстанції не скористався.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутністю позивача та відповідача, враховуючи, що явка сторін не визнавалася судом обов`язковою.

Відповідно до ч.3 ст. 222 у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутністю учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного запису не здійснюється.

Відповідно до вимог ст. 223 ГПК України складено протокол судового засідання.

Відповідно до ч.1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши апеляційну скаргу та матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції встановив наступне.

26.02.2007, між Акціонерним банком «Український комунальний банк» та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Лан» укладено іпотечний договір, зареєстрований в реєстрі за №389, предметом якого є забезпечення вимоги іпотекодержателя - відповідача, що випливає з умов кредитного договору від 26.02.2007 №60/07-Ю, укладеного між іпотекодержателем та іпотекодавцем - позивачем, за умовами якого іпотекодавець зобов`язаний до 25.02.2008 повернути іпотекодержателю кредит у розмірі 1000000,00 грн (один мільйон гривень), сплатити проценти за користування ним згідно умов кредитного договору (т.1 а.с.12-14).

Відповідно до п.1.2. договору іпотеки предметом іпотеки є нерухоме майно: приміщення зерносховища, позначене на плані літерами 1 Б, з/б плити, загальною площею 1620,3 кв.м., яке знаходиться за адресою: Луганська область, Троїцький район, с.Новочервоне, вул. 30 років Перемоги, буд.48 , та розташоване на земельній ділянці розміром 1634 кв.м., яке передане в оренду СТОВ "Лан" згідно рішення Новочервонівської сільської ради Троїцького району 20 серпня 2004 року за №19. Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на підставі рішення постійно діючого третейського суду при асоціації правової та комерційної допомоги "Феміда",/справа №08/06 від 14.12.2006 року.

Ринкова вартість зерносховища згідно витягу №13531043 з реєстру про право власності на нерухоме майно від 12.02.2007, виданого Троїцьким міським комунальним підприємством "Бюро технічної інвентарізації" селища Троїцьке, становить - 149900 грн.

Експертна оцінка предмету іпотеки, згідно звіту про оцінку майна, складеного 09.02.2007 за №139/02-07 ПП "Екорт" становить 149900 грн.

Заставна вартість предмета іпотеки визначається сторонами в сумі 149900 грн згідно акту сумісної оцінки від 26.02.2007 року; - приміщення адміністративної будівлі, позначена на плані літерами 1Б з цегли, загальною площею 325 кв.м., яке знаходиться за адресою: Луганська область, Троїцький район, село Новочервоне, вул.Леніна, буд.6 , та розташоване на земельній ділянці розміром 227,5 кв.м, яке передане СТОВ "ЛАН" в оренду згідно рішення Новочервонівської сільської ради Троїцького району 01.06.2004 за №20. Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на підставі рішення постійно діючого третейського суду при асоціації правової та комерційної допомоги "Феміда",/справа №08/06 від 14.12.2006 року.

Ринкова вартість адмінбудівлі згідно витягу №13531971 з реєстру про право власності на нерухоме майно від 12.02.2007, виданого Троїцьким міським комунальним підприємством "Бюро технічної інвентарізації" селища Троїцьке, становить - 60590 грн.

Експертна оцінка предмету іпотеки, згідно звіту про оцінку майна, складеного 09.02.2007 за №139/02-07 ПП "Екорт", становить 60590 грн.

Заставна вартість предмета іпотеки визначається сторонами в сумі 60590 грн згідно акту сумісної оцінки від 26.02.2007 року.

Загальна вартість предмету іпотеки становить 210490 згідно акту сумісної оцінки від 26.02.2007.

Відповідно до п.3.1.4 договору іпотеки у випадку невиконання іпотекодавцем зобов`язань за цим договором або за кредитним договором іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки реалізувати його відповідно до п.5 цього Договору, та за рахунок вирученої від реалізації предмета іпотеки вигоди переважно перед іншими кредиторами задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного виконання, включаючи сплату процентів, комісійної винагороди, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, пов`язаних з реалізацією предмета іпотеки.

Пунктом 3.1.5. передбачено, що у випадку невиконання іпотекодавцем зобов`язань за цим договором або за кредитним договором іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки та за його рахунок задовольнити свою вимогу, визначену пп.3.1.4 цього договору.

У зв`язку з посвідчення договору іпотеки, 24.02.2007 Толченовою О.В. нотаріусом Троїцького районного нотаріального округу Луганської області накладено заборону на відчуження зазначених в договорі приміщень, що належать СТОВ "ЛАН" до припинення іпотечного договору. Заборону зареєстровано в реєстрі за №390.

Між сторонами у справі укладено договір застави від 26.02.2007 зареєстрований в реєстрі за №388, (надалі - договір застави), предметом якого є забезпечення вимоги заставодержателя - відповідача, що випливає з умов кредитного договору від 26.02.2007 №60/07-Ю, укладеного між заставодержателем та заставодавцем - позивачем, за умовами якого заставодавець зобов`язаний по 25.02.2008 повернути заставодержателю кредит у розмірі 1000000 (один мільйон гривень), сплатити проценти за користування ним згідно умов кредитного договору (т.1 а.с.15-16).

Відповідно до п.1.2. договору застави предметом застави є майно, перелічене у договорі.

Загальна заставна вартість предмету застави становить 1819650,00 грн. згідно акту сумісної оцінки від 26.02.2007 (п.1.3 договору застави).

Відповідно до п.1.5. договору застави у випадку невиконання або неналежного виконання заставодавцем своїх зобов`язань за кредитним договором та всіх послідуючих додаткових угод до вказаного кредитного договору, заставодержатель звертає стягнення на заставлене майно заставодавця, вказане п.1.2 для відшкодування збитків, понесених заставодержателем, в тому числі суми заборгованості по кредиту, відсоткам за користування кредитом, щомісячної комісійної винагороди, а також для відшкодування неустойки (пені,штрафів), якщо вони будуть нараховані.

Відповідно до постанови Правління НБУ від 14.09.2015 №604 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідації ПАТ "Український комунальний банк" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийняте рішення від 14.09.2015 №169 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Укркомунбанк" та делегування повноважень ліквідатора банку", яким зі змінами, внесеними рішенням Фонду гарантування від 30.12.2015 №285, розпочато процедуру ліквідації та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, якій делеговано усі повноваження ліквідатора банку (т.1 а.с 114).

Позивачем 10.05.2018 на адресу відповідача направлялася вимога зняти заборону відчуження нерухомого майна, яке є предметом іпотечного договору від 26.02.2007, зареєстрованого в реєстрі за №389, стверджуючи про повне виконання зобов`язань по кредитному договору від 26.02.2007 №60/07-Ю (т.1 а.с.36-37).

Листом від 04.06.2018 №157/18-л відповідач відмовив позивачу, у зв`язку з відсутністю у відповідача доказів належного виконання СТОВ "ЛАН" своїх зобов`язань за кредитним договором (т.1 а.с. 38-39).

Предметом розгляду даного спору є зняти заборону на відчуження нерухомого майна за іпотечним договором від 26.02.2007 зареєстрованим в реєстрі за №389, у зв`язку із повним виконанням усіх зобов`язань по кредитному договору від 26.02.2007№60/07-Ю.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні, з огляду на наступне.

Відповідно ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є, договори та інші правочини.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання (стаття 546 ЦК).

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про іпотеку" іпотекою є вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Статтею 3 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Підстави припинення іпотеки визначено у статті 17 Закону України "Про іпотеку", зокрема, іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання.

Зі ст. 575 Цивільного кодексу України вбачається, що іпотека є одним із видів застави.

У частині 1 статті 598 ЦК зазначено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно з ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Отже, іпотека є дійсною до припинення основного зобов`язання; іпотека не припиняється, якщо основне зобов`язання, забезпечене іпотекою, є невиконаним.

За приписами п.1 ч.1 ст. 593 Цивільного кодексу України припинення застави припиняється у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою.

Як вказував позивач у позовній заяві, між сторонами у справі укладено кредитний договір від 26.02.2007 №60/07-Ю, згідно якого позивач отримав від банку кредит у сумі 1000000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% річних за цей період та щомісячної комісійної винагороди у розмірі 0,08% від залишку кредитної заборгованості станом на перше число поточного місця строком по 21.02.2008.

В забезпечення виконання основного зобов`язання за вказаним кредитним договором між сторонами у справі укладено іпотечний договір від 26.02.2007 зареєстрований в реєстрі за №389.

Господарський суд зазначив, що матеріали справи не містять копію кредитного договору, докази в підтвердження отримання позивачем кредитних коштів у сумі 1000000 грн. З матеріалів справи, наданих позивачем до позову, неможливо встановити, у якій сумі позивач отримав кредитні кошти, який відсоток встановлено за користування кредитом, за який період і в якому розмірі боржник повинен сплачувати відсотки за користування кредитними коштами та до якого строку. Тобто, всі суттєві умови кредитних правовідносин, які обов`язково містяться в кредитному договорі. За відсутності кредитного договору (у повній його редакції) неможливо встановити суттєві факти виконання сторонами своїх обов`язків - і по наданню кредиту і по його поверненню.

Копії виписок з особового рахунку позивача та копії платіжних доручень, на які позивач посилався як на докази виконання зобов`язань за кредитним договором від 26.02.2007 №60/07-Ю на загальну суму 1060000 грн., не містять посилання на кредитний договір від 26.02.2007 №60/07-Ю у призначенні платежів (т.1, а.с.55-81). З наданих позивачем документів неможливо встановити факт сплати заборгованості та відсотків за користування кредитом, саме за даним кредитним договором. Неможливо встановити суму боргових зобов`язань позивача на ту чи іншу дату і загальну суму боргу по кредиту.

Відтак, в матеріалах справи відсутні докази, що підтверджують сплату позивачем кредитного зобов`язання за вказаним договором. Тобто, відсутні підстави вважати припиненим основне зобов`язання, у зв`язку з чим відсутні підстави для припинення договору іпотеки, укладеного в забезпечення виконання позивачем кредитного договору.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у позові.

Щодо доводів апеляційної скарги СТОВ «Лан», суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Так, в обґрунтування підстав для скасування рішення господарського суду скаржник посилається та додає до апеляційної скарги копію Кредитного договору та копію Додаткової угоди до кредитного договору від 01.03.2007. В обґрунтування неможливості подання до суду першої інстанції копії цих документів апелянт посилається на відсутність вказаних документів у його розпорядженні на момент розгляду справи. В подальшому додаткову угоду було знайдено, а кредитний договір позивачу надано управлінням агропромислового розвитку Троїцької райдержадміністрації Луганської області.

Разом з тим, у постанові Верховного Суду від 03.04.2019 у справі №913/317/18 зазначено, що в силу принципів диспозитивності та змагальності господарського судочинства, сутність яких викладено в статтях 13, 14 ГПК, а також положеннях статті 74 цього Кодексу, збирання доказів у справі не є обов`язком суду. Навпаки, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування у господарському процесі покладений виключно на сторони спору, кожна з яких несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 80 ГПК України чітко врегульовано порядок та строки подання доказів учасниками справи. Так, за частиною 2 вказаної статті позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу; у випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів (частини 4, 5 вказаної статті). Оскільки дана справа розглядалась за правилами загального позовного провадження, то питання, які стосуються подання доказів, вирішується судом першої інстанції на стадії підготовчого засідання (стаття 182 ГПК).

Отже, за змістом вказаних норм всі докази, які підтверджують заявлені вимоги, мають бути подані позивачем одночасно з позовною заявою, а неможливість подання доказів у цей строк повинна бути письмово доведена позивачем до суду та належним чином обґрунтована.

У свою чергу статтею 269 ГПК, якою встановлено межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції, передбачено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Системний аналіз статей 80, 269 ГПК свідчить про те, що докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, повинні існувати на момент звернення до суду з відповідним позовом, і саме на позивача покладено обов`язок подання таких доказів одночасно з позовною заявою. Єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом (у тому числі апеляційної інстанції) доказів з порушенням встановленого строку, це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії, тягар доведення яких також покладений на учасника справи (у цьому випадку - позивача).

Отже, суд апеляційної інстанції зазначає, що подані позивачем додаткові докази до апеляційної скарги (у тому числі кредитний договір та додаткову угоду до нього) не приймаються судом апеляційної інстанції, так як подані всупереч зазначеним вимогам процесуального законодавства.

Апелянт в апеляційній скарзі просив апеляційний суд зняти заборону відчуження нерухомого майна та другою вимогою виключити відповідні записи з Державного реєстру іпотек (реєстраційний № обтяження 4553555). Суд апеляційної інстанції зазначає, що вимога про виключення відповідних записів з Державного реєстру іпотек не була предметом розгляду в суді першої інстанції. Таким чином, вимога в цій частині судом апеляційної інстанції не розглядається, відповідно до ч.5 ст. 269 ГПК України.

Суд апеляційної інстанції окремо звертає увагу на те, що відповідно до постанови Правління Національного банку України від 14.09.2015 № 604 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідації ПАТ "Український комунальний банк" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийняте рішення від 14.09.2015 №169 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Укркомунбанк" та делегування повноважень ліквідатора банку", яким зі змінами, внесеними рішенням Фонду гарантування від 30.12.2015 № 285, розпочато процедуру ліквідації та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, якій делеговано усі повноваження ліквідатора банку.

Згідно із частиною першою статті 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, установлених цим Законом. На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, зокрема, здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організовує відчуження всіх або частини активів і зобов`язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку (пункт 8 частини другої статті 4 цього Закону).

Водночас у розумінні Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» неплатоспроможним є банк, щодо якого Національний банк України прийняв рішення про віднесення його до категорії неплатоспроможних у порядку, передбаченому законом. Ліквідацією банку є процедура припинення функціонування банку як юридичної особи відповідно до законодавства (пункти 6 і 8 частини першої статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

За змістом частин першої, третьої статті 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, а виконавча дирекція Фонду у цей же строк призначає з числа працівників Фонду уповноважену особу Фонду (кілька уповноважених осіб Фонду), якій Фонд делегує всі або частину своїх повноважень тимчасового адміністратора. Під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання (частина п`ята статті 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

За змістом частин першої, другої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. Протягом 15 днів, але не пізніше строків, установлених Фондом, керівники банку забезпечують передачу уповноваженій особі Фонду печаток і штампів, матеріальних та інших цінностей банку, а також протягом трьох днів - передачу печаток і штампів бухгалтерської та іншої документації банку. На період тимчасової адміністрації усі структурні підрозділи, органи та посадові особи банку підпорядковуються у своїй діяльності Фонду та уповноваженій особі Фонду в межах повноважень, установлених цим Законом та делегованих Фондом, і діють у визначених Фондом/уповноваженою особою Фонду межах та порядку.

Системний аналіз наведених нормативних приписів дозволяє дійти висновку, що з моменту запровадження у банку тимчасової адміністрації Фонд набуває повноваження органів управління та контролю банку з метою реалізації покладених на нього чинним законодавством функцій. При цьому банк зберігає свою правосуб`єктність юридичної особи та відповідного самостійного суб`єкта господарювання до завершення процедури його ліквідації та внесення запису про це до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Отже, статтею 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» правовий статус Фонду, відповідно до якої він є, зокрема, юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об`єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні, - не впливає на правовий статус банку, в якому запроваджено тимчасову адміністрацію або щодо якого розпочато процедуру ліквідації, оскільки Фонд розпоряджається майном такого банку від імені останнього й у межах виконання покладених на нього законодавством функцій щодо виведення неплатоспроможного банку з ринку та не здійснює в цій частині жодних владних управлінських функцій.

Аналогічний правовий висновок наведений у постановах Великої Палати Верховного суду від 18.04.2018 у справі №910/8132/17, від 11.04.2018 у справі №910/12294/16.

З огляду на вищевказані положення законодавства та враховуючи те, що предметом позову у справі є зняття заборони відчуження нерухомого майна, накладеного на підставі договору іпотеки, стороною якого є ПАТ «Український комунальний банк», і уповноважена особа фонду не виступає у спірних правовідносинах як належний відповідач, оскільки, виходячи із суті позовних вимог, відповідачем у цій справі фактично є ПАТ «Український комунальний банк» (в особі уповноваженої особи Фонду), а не сама уповноважена особа Фонду, як помилково вказано в позовній заяві.

При цьому, відповідно до ст. 48 Господарського процесуального кодексу України якщо позов подано не до тієї сторони, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, за клопотанням позивача змінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Таким чином, суд апеляційної інстанції доходить висновку про те, що судом першої інстанції в порядку підготовчого провадження не було встановлено належного відповідача в спірних правовідносинах, що є підставою для відмови у позові, але це не призвело до прийняття неправильного у даній справі рішення.

З огляду на викладене, Східний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що рішення господарського суду Луганської області від 01.10.2018р. у справі №913/317/18 повинно бути залишено без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись статтями 270, 275, 276, 281, 282, 283, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Лан", с. Новочервоне, Троїцький район, Луганська область залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Луганської області від 01.10.2018 у справі №913/317/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів через Східний апеляційний господарський суд з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 07.08.2019р.

Головуючий суддя О.О. Радіонова

Суддя С.В. Барбашова

Суддя Л.Ф. Чернота