РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.08.2019Справа № 910/7824/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Щербакова С.О., за участю секретаря судового засідання Філон І.М., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Акціонерного товариства "Подільський цемент"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 78 322, 58 грн.

Представники:

від позивача: Андрейко О.О.;

від відповідача: Світличний Д.С.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Подільський цемент" (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі-відповідач) про стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажів у розмірі 355 618, 60 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором № 10155/ЦТЛ-2018 про надання послуг від 15.02.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.06.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 25.07.2019.

08.08.2019 через відділ автоматизованого документообігу суду відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув. Крім того, відповідач зазначає, що позивачем не були враховані при розрахунку акти, які зазначені в графі № 49 накладних, щодо збільшення терміну доставки з незалежних від залізниці причин згідно п. 2.9. Правил обчислення термінів доставки вантажів.

23.07.2019 позивач через відділ автоматизованого документообігу суду подав відповідь на відзив, в якій зазначає, що всі накладні були розкредитовані в добу надходження вантажів, а тому відсутні підстави для звільнення відповідача від сплати штрафу.

25.07.2019 через відділ автоматизованого документообігу суду позивач подав доповнення до відповіді на відзив, в яких просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

У судовому засіданні 25.07.2019 оголошено перерву до 08.08.2019.

30.07.2019 через відділ автоматизованого документообігу суду відповідач подав заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначає, що на підставі ч. 2 ст. 116 Статуту Залізниць України відсутні підстави для сплати штрафу.

07.08.2019 відповідач через відділ автоматизованого документообігу суду подав клопотання про зменшення суми штрафу, в якому просить суд на підставі ст. 551 Цивільного кодексу України та ст. 233 Господарського кодексу України зменшити заявлену до стягнення суму штрафу на 50 % або у розмірі, визначеному на розсуд суду.

Крім того, як вбачається з наявної в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань інформації, відбулась зміна найменування позивача з Публічного акціонерного товариства "Подільський цемент" на Акціонерне товариство «Подільський цемент».

Тож, суд вважає за необхідне змінити найменування позивача - з Публічного акціонерного товариства "Подільський цемент" на Акціонерне товариство «Подільський цемент».

У даному судовому засіданні позивач надав заяву про відмову від частини позовних вимог, відповідно до якої позивач відмовився від позовних вимог в частині стягнення штрафу у розмірі 277 296, 02 грн. та просить суд стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Акціонерного товариства "Подільський цемент" 78 322, 58 грн.

Представник відповідача не заперечив проти задоволення даної заяви.

Отже, розглянувши заяву Акціонерного товариства "Подільський цемент" про відмову від позовних вимог в частині стягнення 277 296, 02 грн., суд відзначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу.

Статтею 191 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом.

У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору (ч. 3 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України).

Як вбачається з поданої заяви, яка підписана представником Акціонерного товариства "Подільський цемент" Андрейко О.О., який діє на підставі довіреності № 246 від 21.01.2019 позивач відмовився від позовних вимог в частині стягнення 277 296, 02 грн., відмова позивача від частини позовних вимог викладена в адресованій господарському суду письмовій заяві, позивачу відомі наслідки відмови від частини позовних вимог.

Отже, за висновком суду, відмова від позовних вимог в частині стягнення 277 296, 02 грн. не суперечить чинному законодавству і не порушує чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси, відповідно суд приймає відмову Акціонерного товариства "Подільський цемент" від позовних вимог в частині стягнення 277 296, 02 грн., у зв`язку з чим закриває провадження у справі № 910/7824/18 за позовом Акціонерного товариства "Подільський цемент" до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в частині позовних вимог про стягнення 277 296, 02 грн.

Також, у даному судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 08.08.2019 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

15.02.2018 між Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" (далі - перевізник) та Публічним акціонерним товариством "Подільський цемент" (далі - замовник) укладено договір № 10155/ЦТЛ-2018 про надання послуг, предметом якого є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги.

Відповідно до п. 1.3. договору, надання послуг за цим договором може підтверджуватись залізничною накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю та іншими документами.

Договір вступає в силу з моменту одностороннього підписання замовником договору в електронному вигляді з накладанням ЕЦП в АС «Месплан» або АС «Клієнт УЗ», або вчинення замовником будь-якої дії на виконання цього договору і діє з 20.02.2018 до 31.12.2018. Якщо жодна із сторін не звернеться письмово за один місяць до закінчення дії договору з пропозицією до іншої сторони про припинення його дії, то цей договір діє до надходження такої пропозиції і здійснення всіх розрахунків за виконані перевезення та надані послуги. Закінчення строку дії цього договору не звільняє сторін від відповідальності за його порушення, які мали місце під час дії цього договору (п.12.1. договору).

Як вбачається з матеріалів справи, протягом листопада-грудня 2018 року Публічним акціонерним товариством «Запоріжсталь» було відправлено залізницею на станцію призначення Гуменці Південно-Західної залізниці на адресу одержувача ПАТ "Подільський цемент" вантаж (зерно кукурудзи) у вагонах №93030849 (накладна № 46362828), № 97127989 (накладна № 46668075), № 59308866 (накладна № 46668067), № 56689847 (накладна № 46665675), № 52740230 (накладна № 46665568), № 52734860 (накладна № 46665535), № 52736709 (накладна № 46665824), № 56819881 (накладна № 46665758), № 52726098 (накладна № 46665717), № 53543757 (накладна № 46665634), № 56647811 (накладна № 46665667), № 59335232 (накладна № 43146810), № 52737574 (накладна № 46516472), № 52876836 (накладна № 46516498), № 56682024 (накладна № 46516589), № 52903119 (накладна № 46516597), № 52726148 (накладна № 46516571), № 52740826 (накладна № 46516548), № 53583894 (накладна № 46516506), № 56681745 (накладна № 46516480), № 56811565 (накладна № 46516555), № 53582797 (накладна № 46516563), № 53590691 (накладна № 46516613), № 56682107 (накладна № 46516530), № 53454104 (накладна № 46516514), № 61356846, № 60717030, № 65771016, № 65805665, № 55082499, № 62959168, № 61357125, №62975321, №57639874, № 62078456, № 63190243 (накладна № 36260552), №№ 53572186, 53578290, 52741048, 55075097, 57576738, 61912143, 62301007, 52574035, 56108608, 52735206, 52736675, 56108616, 53597076, 60521317, 63251425, 60790789, 62890843, 52728847, 54038815, 57576589, 56690555, 52984713, 56681851, 60790722, 53572822, 63543177, 52735115, 59954578, 52878824, 60521747, 53466132, 59961516, 56463037, 54773700, 62890835, 62891015, 56811441 (накладна № 36260578), № 56617434 (накладна № 46423935), № 63568240 (накладна № 46423927), № 60416724 (накладна № 46573382), № 56513823 (накладна № 46573259), № 53597845 (накладна № 46614855), № 52737699 (накладна № 46720835), № 56810179 (накладна № 46720819), № 52740867 (накладна № 46720884), № 56826621 (накладна № 46720801), № 56675689 (накладна № 46720868), № 52740529 (накладна № 46720827), № 53517157 (накладна № 46720769), № 53517082 (накладна № 46720785), № 56690670 (накладна № 46720843), № 56647662 (накладна № 46720793), № 53510152 (накладна № 46720777), № 56626658 (накладна № 46720751), № 60512233 (накладна № 46776043), №№ 62975339, 61356911, 58376500, 57640930, 65780835 (накладна №46776043), №№56187172, 56365950 (накладна № 46776035), № 93032985 (накладна № 34567230), № 93020824 (накладна № 43127505), № 93022978 (накладна № 43133073), № 93018505 (накладна № 42197335), № 93016376 (накладна № 42197327), № 93026277 (накладна № 46415667), № 97211676 (накладна № 46415824), № 53575502 (накладна № 46573192), № 53577391 (накладна № 46573325), № 67197426 (накладна № 46573374), № 53565370 (накладна № 46573176), № 59335158 (накладна № 43146786), № 62890900 (накладна № 34504373), № 63930986 (накладна № 42286740), № 63624241 (накладна № 42286732), № 63624167 (накладна № 42286724), № 56006679 (накладна № 42286666), № 63624159 (накладна № 42286716), № 63624084 (накладна № 42286708), № 58972860 (накладна № 34517383), № № 56805517, 62959259, 079124, 62975545, 60716784 (накладна № 46525440), № 56068299 (накладна № 42212316), № 53599270 (накладна № 42212308), № 53586459 (накладна № 42212290), № 63931158 (накладна № 42212357), № № 63094635, 63094627, 52196581, 60516127, 56619448, 60791175, 56345820, 63858322 (накладна № 46868485), № № 63704118, 63703953, 52370731, 60522570, 55634489 (накладна № 46868477), № 97159586 (накладна № 46845503), № 97159545 (накладна № 46645511), № 58972837 (накладна № 46645529), № 54038955 (накладна № 46854782), № 58584038, № 62949201 (накладна № 46926481), № 93032811 (накладна №42032425), №№ 62959150, 63190219, 57640559, 56769234, 62079231, 57636817 (накладна № 36286011), №№ 52726197, 54785076, 55552053, 52931508, 53453833, 56698673, 53454096, 52741089, 53454179, 63859003, 6910386, 59468371, 53454302, 56164965, 55551139, 53518189, 6325184, 62949110, 57579344, 59953158, 55096226, 62949334, 55075105, 56032188, 60545212, 55075170, 56943590, 52740537, 53517264, 62890959, 52740701, 63859011, 62949318, 55159404, 59739649, 53568903, 56013253, 58583972, 53453759, 52728706, 53597183 (накладна № 36286078), № 58432857 (накладна № 36284735), №№ 67856732, 6756048, 66769050 (накладна № 36284768), №№ 65283483, 65880973, 65064123, 67890509, 67858977, 60222932 (накладна № 36306306), № 55074736 (накладна № 4694879), №№ 55074918, 58583568, 63554232 (накладна № 46953360), № № 56826910, 56187164 (накладна № 46996401), № 59309005 (накладна № 34605030), № 59363200 (накладна № 34606152), № 97309165 (накладна № 34611301), №№ 93032613, 59326470 (накладна № 42515361), №№ 56813363, 56843667, 56675465, 52736774, 56659972, 56671449, № 53518106, 53454351, 52734621, 52878055, 56682339, 56858723, 53588299, 52878642, 53589594, 52734985, 53518171, 56682404, 56671258, 60790987, 56341209, 57577686, 56415128, 59468363, 59956128, 62949136, 60791084, 54038583, 62301221, 63480305, 53572236, 52740321, 55548663, 62949284, 60521556, 56672504, 63679617, 60521184, 55110282, 52236213, 62301684, 59474015, 53186169, 55140156, 60414463, 56943699, 53765517, 56858582, 53572558, 53543716, 52738127 (накладна № 36333029), № 60512035 (накладна № 36333078), № 59535500 (накладна № 34622563), № 93006930 (накладна № 34649517), № 97186605 (накладна № 34649558), 56341563 (накладна № 42539221,) № 56624331 (накладна № 42544965), № 67615112 (накладна № 52861960), № 52575037 (накладна № 42480079), 56230030 (накладна № 42480095), № 56364532 (накладна № 42480087), № 53603296 (накладна № 42480103), № 93019081 (накладна № 46516449), № 61033775 (накладна № 46690624), № 56558236 (накладна № 46690608), № 56681570 (накладна № 46614871), № 55637086 (накладна № 46690574), № 63447627 (накладна № 46690616), № 53143483 (накладна № 46690517), № 52244266 (накладна № 46690467), № 56699952 (накладна № 46614806), № 53466165 (накладна № 46614905), № 53564910 (накладна № 46690541), № 53454260 (накладна №46690475), № 52878840 (накладна № 46614798), № 56813587 (накладна № 46614830), № 56681646 (накладна № 46614822), № 56619539 (накладна № 46690590), № 56618622 (накладна № 46690558), № № 53577698, 65806051 (накладна № 46690525), № 53575007 (накладна № 46690533), № 60716842 (накладна № 36405660), №№ 60791514, 55074892, 60522182, 62949169, 63820500, 63820435, 63820476, 63820468, 63820419, 60522174, 52741154, 62890777, 56108640, 60521572, 62949326, 55074066, 63018238, 63390801, 60789583, 56824746, 63820427, 53187654, 60521937, 60300969, 62977061, 62949219, 63251417, 63554216, 63305288, 52737707, 59961458, 61913240, 52574027, 55635346, 62948880, 60300480, 62949045, 60301355, 63820518, 52236189, 52990769, 62949060, 62305164, 59955849, 57653081, 59961425 (накладна №36405686).

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що відповідачем порушено терміни доставки вантажів за вказаними накладними, визначені ст. 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу, у зв`язку із чим просить суд стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» 78 322, 58 грн. штрафу на підставі ст. 116 Статуту залізниць України.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами договору № 10155/ЦТЛ-2018 від 15.02.2018, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою він є договором перевезення.

Так, згідно частини першої статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 307 Господарського кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Відповідно до статті 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно із ч. 6 ст. 306 Господарського кодексу України, відносини, пов`язані з перевезенням пасажирів та багажу, регулюються Цивільним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 307 Господарського кодексу України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором (ч. 2 ст. 193 Цивільного кодексу України).

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Так, постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998 затверджено Статут залізниць України (далі - Статут), який визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

На підставі цього Статуту Мінтранс затверджує: а) Правила перевезення вантажів (далі - Правила); б) Технічні умови навантаження і кріплення вантажів; в) Правила перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України (далі - Правила перевезень пасажирів); г) інші нормативні документи.

Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, безпеки руху, охорони праці, громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті, є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Пунктом 6 Статуту визначено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Частинами 1, 2, 5 пункту 23 Статуту передбачено, що відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем. Форма накладної і порядок її заповнення, а також форма квитанції затверджуються Мінтрансом.

Відповідно до ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Укладення договору перевезення вантажу шляхом складання транспортної накладної передбачено, також ч. 2 ст. 307 Господарського кодексу України.

Таким чином, відповідачем взято на себе зобов`язання з перевезення вантажу на підставі складених залізничних накладних, копії яких наявні в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 919 Цивільного кодексу України, перевізник зобов`язаний доставити вантаж, пасажира, багаж, пошту до пункту призначення у строк, встановлений договором, якщо інший строк не встановлений транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, а в разі відсутності таких строків - у розумний строк.

Перевізник зобов`язаний доставити вантаж до пункту призначення у строк, передбачений транспортними кодексами, статутами чи правилами. Якщо строк доставки вантажів у зазначеному порядку не встановлено, сторони мають право встановити цей строк у договорі (ч. 1 ст. 313 Господарського кодексу України).

Згідно зі статтею 920 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до пункту 41 Статуту залізниць України, залізниці зобов`язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки. У разі затримки подачі вагонів (контейнерів) під вивантаження внаслідок зайнятості вантажного фронту або з інших причин, залежних від одержувачів, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо він прибув на станцію призначення до закінчення встановленого терміну доставки.

Згідно з пунктами 1.1,1.2. Правил обчислення термінів доставки вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 (із змінами та доповненнями), зареєстрованих в МЮ України 24.11.2000 № 644 (далі - Правила), термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Відповідно до підпункту 1.1.1. Правил обчислення термінів доставки вантажів (статті 41, 116 Статуту залізниць України) у разі перевезення вантажною швидкістю залізниці надається термін доставки вантажу: одна доба на кожні повні та неповні 320 км щодо маршрутних відправок, та одна доба на кожні повні та неповні 200 км щодо вагонних відправок.

Обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах. При прийманні від відправника вантажу до перевезення раніше дня, на який призначено навантаження, термін доставки обчислюється з 24-ї години того дня, на який призначено навантаження, про що в накладній робиться відмітка в графі "Навантаження призначено на ____число _____місяць" (п. 2.1. Правил).

Згідно з п. 2.4 наведених Правил, терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються, зокрема, на одну добу на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу.

Про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції (п. 2.9 Правил).

Відповідно до п. 2.10 Правил, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

Згідно зі ст. 23 Закону України "Про залізничний транспорт", у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань за договором про організацію перевезень вантажів перевізники несуть відповідальність за неповну і несвоєчасну подачу вагонів і контейнерів для виконання плану перевезень, а вантажовідправники - за невикористання наданих транспортних засобів у порядку та розмірах, що визначаються Статутом залізниць України. Перевізники також несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України.

Відповідно до пункту 116 Статуту залізниць України за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі:

10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби;

20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби;

30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Зазначений штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув.

Згідно п. 8 Правил видачі вантажів, оформлення видачі вантажу засвідчується календарним штемпелем станції у відповідній графі накладної. Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці або дата подачі вагона під вивантаження, якщо воно здійснюється одержувачем на місцях загального або незагального користування.

Як підтверджується календарними штемпелями на накладних, доданих до позовної заяви, вантаж відповідачем доставлено позивачу з порушенням встановленого терміну доставки, визначеного ст. 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу.

Відповідно до розрахунку позивача загальна сума штрафу за прострочення доставки вантажу складає - 78 322, 58 грн.

Здійснивши перевірку розрахунку позивача, судом встановлено, що позивачем допущено помилки при розрахунку штрафу за видатковими накладними № 42539221 та № 42544965, оскільки, в графі 49 накладних міститься відмітка щодо збільшення терміну доставки вантажу згідно п. 2.9. Правил обчислення термінів доставки вантажу, відповідно штраф не нараховується, прострочення терміну доставки вантажів менш ніж на 2 доби.

Відповідно до Інформаційного листа Вищого господарського суду України №01-06/420/2012 від 04.04.2012, нарахування штрафу за несвоєчасну доставку вантажу здійснюється в залежності від кількості повних прострочених діб, але не менш ніж двох діб. Встановлений статтею 116 Статуту штраф застосовується у разі прострочення доставки вантажу на дві доби (більше ніж на 48 годин), на три доби (більше ніж на 72 години) і на чотири доби (більше ніж на 96 годин). Якщо прострочення доставки вантажу допущено залізницею менш ніж на дві доби (не більше 48 годин), що обчислюється з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення, то підстави для нарахування передбаченої статтею 116 Статуту штрафу відсутні.

Враховуючи наведене, судом здійснено власний розрахунок суми штрафу за прострочення доставки вантажу згідно доказів, що містяться у матеріалах справи, та встановлено, що його розмір становить 77 023, 08 грн.

Таким чином, оскільки факт порушення відповідачем правил перевезення вантажу належним чином доведений та документально підтверджений, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача штрафу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково у розмірі 77 023, 80 грн.

Разом з тим, відповідачем було подано клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій на 50 %.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Положенням ст. 233 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Визначені наведеними нормами положення з урахуванням приписів Господарського процесуального кодексу України щодо загальних засад господарського судочинства та щодо обов`язку суду сприяти учасникам судового процесу в реалізації їхніх прав дає право суду зменшити розмір штрафних санкцій за умови, що він значно перевищує розмір завданих допущеним порушенням збитків.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду України від 03.09.2014 №6-100цс14.

Статтею 546 Цивільного кодексу України неустойка (штраф, пеня) віднесена до переліку видів забезпечення виконання зобов`язань.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч. 1 ст. 549 ЦК України).

Згідно з приписами частини 1 ст. 230 ГК України неустойка є штрафною санкцією, яка застосовується до учасника господарських відносин у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Отже, неустойка має подвійну правову природу, є водночас способом забезпечення виконання зобов`язання та мірою відповідальності за порушення виконання зобов`язання, завданням якого є захист прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання боржником.

Завданням неустойки як способу забезпечення виконання зобов`язання та міри відповідальності є одночасно дисциплінування боржника (спонукання до належного виконання зобов`язання) та захист майнових прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання шляхом компенсації можливих втрат, у тому числі у вигляді недосягнення очікуваних результатів господарської діяльності внаслідок порушення зобов`язання.

Метою застосування неустойки є в першу чергу захист інтересів кредитора, однак не застосування до боржника заходів, які при цьому можуть призвести до настання негативних для нього наслідків як суб`єкта господарської діяльності.

Відтак, застосування неустойки має здійснюватися із дотриманням принципу розумності та справедливості.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Зі змісту наведених норм вбачається, що при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд має дати належну оцінку правовідносинам сторін з точки зору винятковості випадку. Крім цього, зменшення розміру штрафних санкцій не є обов`язком суду, а його правом і виключно у виняткових випадках.

Враховуючи що відповідачем в обґрунтування своїх вимог та заперечень не надано суду належних доказів щодо свого майнового становища, поважності причин неналежного виконання зобов`язань та причинних наслідків, винятковості даного випадку та невідповідності розміру штрафу наслідкам порушення, суд не вбачає підстав для зменшення розміру штрафу.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідач не надав суду доказів належного виконання свого зобов`язання щодо своєчасної доставки вантажу, суд дійшов висновку, що відповідачем було порушено умови договору № 10155/ЦТЛ-2018 про надання послуг від 15.02.2018 та положення ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості підлягають задоволенню частково у розмірі 77 023, 08 грн.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При цьому, судом враховано положення статті 7 Закону України «Про судовий збір», якою врегульовано загальні питання повернення сплачених сум судового збору з підстав, які визначено цією статтею і перелік яких є вичерпним.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом; повернення заяви або скарги; відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі; залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням); закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Таким чином, закриття провадження у справі у зв`язку з відмовою Акціонерного товариства "Подільський цемент" від позовних вимог в частині стягнення 277 296, 02 грн. не тягне за собою наслідків у вигляді повернення сплаченої суми судового збору за подання зустрічного позову.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, п. 4 ч. 1 ст. 231, 236-242, Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва.

ВИРІШИВ:

1. Провадження у справі № 910/7824/19 за позовом Акціонерного товариства "Подільський цемент" до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в частині позовних вимог про стягнення 277 296, 02 грн. - закрити на підставі п. 4 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.

2. Позовні вимоги Акціонерного товариства "Подільський цемент" задовольнити частково.

3. Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, ідентифікаційний код - 40075815) на користь Акціонерного товариства "Подільський цемент" (32325, Хмельницька обл., с. Гуменці, вул. Хмельницьке Шосе, 1-А, ідентифікаційний код - 00293091) 77 023 (сімдесят сім тисяч двадцять три) грн. 08 коп. - штрафу та 1 889 (одну тисячу вісімсот вісімдесят дев`ять) грн. 13 коп. - судового збору.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з пунктом 17.5 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено: 13.08.2019.

Суддя Щербаков С.О.