ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2019 року

м. Київ

Справа № Б-48/30-10

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Огородніка К.М. - головуючого, Банаська О.О., Ткаченко Н.Г.,

за участю секретаря судового засідання - Ксензової Г.Є.;

за участю представника ПАТ «Дельта Банк» адвоката Спінулової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк"

на постанову Східного апеляційного господарського суду від 15.05.2019

та ухвалу Господарського суду Харківської області від 21.02.2019

у справі № Б-48/30-10

за заявою боржника Фізичної особи-підприємця Кабіцької Рушани Рахимзянівни

про банкрутство, -

ВСТАНОВИВ:

1. Хронологія подій та опис обставин, встановлених судами

Фізична особа - підприємець Кабіцька Рушана Рахимзянівна (далі - ФОП Кабіцька Р.Р . , боржник) звернулася до Господарського суду Харківської області із заявою про порушення справи про банкрутство згідно статей 47-49 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство).

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 12.03.2010 порушено провадження у справі, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, накладено арешт на майно та грошові кошти боржника.

Постановою Господарського суду Харківської області від 05.07.2010 у справі №Б-48/30-10 ФОП Кабіцьку Р.Р. визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

В подальшому, 19.07.2012 між ліквідатором ФОП Кабіцької Р.Р. арбітражним керуючим Клочко О.М. та Товарною Біржою "Всеукраїнський торгівельний центр" було укладено угоду на організацію та проведення 15.08.2012 аукціону з продажу майна, що належить Кабіцькій Р.Р. за переліком у кількості 10 одиниць обладнання.

Оголошення про продаж майнових активів було опубліковано в газеті "Товарообіг та аукціони" № 17 (20) від 24.07.2012.

Відповідно до протоколу проведення аукціону від 15.08.2012 №1 у торгах приймали участь: фізична особа-підприємець Пересада Ілля Костянтинович та фізична особа ОСОБА_1 .

Переможцем аукціону з продажу спірного обладнання став ФОП Пересада І.К. , який придбав з прилюдних торгів вищевказане обладнання, сплативши загальну суму 15312,00 грн.

2. Короткий зміст вимог

У листопаді 2018 року Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" (далі - ПАТ "Дельта Банк") в межах справи про банкрутство ФОП Кабіцької Р.Р. звернулось до Господарського суду Харківської області із заявою про визнання недійсними результатів аукціону, що відбувся 15.08.2012 з продажу майна банкрута, яке є предметом забезпечення вимог ПАТ "Дельта Банк".

Заява мотивована тим, що в порушення вимог частини 2 статті 30 Закону про банкрутство (в редакції до 19.01.2013) продаж майна не було погоджено з комітетом кредиторів; порушено вимоги частини 4 статті 17 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" в частині визначення наступної ціни, запропонованої покупцями на аукціоні; станом на момент подання заяви про визнання недійсними результатів аукціону, грошові кошти від продажу заставного майна не надійшли заставному кредитору.

3. Короткий зміст рішень судів першої і апеляційної інстанцій

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 21.02.2019 у справі № Б-48/30-10 відмовлено у задоволенні заяви ПАТ "Дельта Банк" про визнання недійсними результатів аукціону від 15.08.2012.

Місцевий суд дійшов висновку, що у справі про банкрутство ФОП Кабіцької Р.Р. під час проведення спірного аукціону порушено вимоги статей 3-1, 23, 25, 29, 30, 48 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", статей 203, 215 ЦК України.

Разом з тим, місцевий суд зазначив, що позовна давність щодо визнання недійсним аукціону від 15.12.2012 сплила 15.12.2015, про що покупцем майна та ліквідатором зроблено відповідні заяви. Відтак, оскільки ПАТ "Дельта Банк" звернулось до господарського суду із заявою про визнання недійсним аукціону та договору купівлі-продажу лише 19.11.2018, тобто поза межами строку позовної давності, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні позову про визнання недійсним аукціону у зв`язку зі спливом позовної давності.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 15.05.2019 ухвалу Господарського суду Харківської області від 21.02.2019 у справі №Б-48/30-10 залишено без змін.

Апеляційний суд зазначив, що доказами у справі підтверджено порушення ліквідатором та організатором аукціону вимог Закону про банкрутство та Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" при організації та проведенні 15.08.2012 аукціону з продажу спірного майна банкрута, що є правовою підставою для визнання його результатів недійсними.

Водночас, погодився з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви, оскільки трирічний строк позовної давності щодо вимоги про визнання недійсним аукціону від 15.08.2012 станом на момент звернення ПАТ "Дельта Банк" до місцевого господарського суду із заявою 19.11.2018 сплив, про що зроблено відповідну заяву покупцем майна та ліквідатором.

УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ В КАСАЦІЙНОМУ СУДІ

4. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

В касаційній скарзі ПАТ "Дельта Банк" просить скасувати постанову Східного апеляційного господарського суду від 15.05.2019 та ухвалу Господарського суду Харківської області від 21.02.2019 у справі № Б-48/30-10 в частині застосування строків позовної давності до заяви АТ "Дельта Банк" про визнання недійсним результатів аукціону від 15.08.2012; прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву АТ "Дельта Банк" про визнання недійсними результатів аукціону з продажу майна, проведеного 15.08.2012 у справі №Б-48/30-10 про банкрутство ФОП Кабіцької Р.Р.

Касаційну скаргу заявник мотивує порушенням норм матеріального права, що полягає в порушенні статей 261, 267 ЦК України та не дослідженні судами причин пропуску АТ "Дельта Банк" строків позовної давності.

5. Доводи інших учасників справи

Від сторін та учасників справи відзиви на касаційну скаргу не надійшли, що відповідно до положень частини 3 статті 295 ГПК України не перешкоджає перегляду судових рішень.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

6. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій з посиланням на норми права, яким керувався суд

Виходячи з аналізу статей 203, 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу.

Крім того, на сторони покладено обов`язок доказування тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, виходячи з положень частин 1, 3, 4 статті 74 ГПК України, а суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Враховуючи викладене, особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести на підставі належних і допустимих доказів, в тому числі пояснень сторін і письмових доказів, наявність обставин, які вказують на помилку - неправильне сприйняття нею фактичних обставин правочину, що вплинуло на волевиявлення і має істотне значення, подальше виконання такого договору, тривалість такого виконання та наслідки.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, аукціон з продажу майна ФОП Кабіцької Р.Р. , проведений 15.08.2012 з порушенням вимог статей 15, 16 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)", оскільки публікацію про його проведення не здійснено в офіційних друкованих виданнях державних органів приватизації; за відсутності належної оцінки об`єкта продажу (звіту про незалежну оцінку з визначення ринкової вартості майна), за відсутності доказів виконання учасниками аукціону вимог щодо внесення реєстраційного внеску та 10% початкової ціни об`єкта та реєстрації потенційного учасника у книзі реєстрації аукціонів, внаслідок неповідомлення кредитора про підготовку та проведення реалізації заставного майна шляхом продажу на аукціоні були порушені права ПАТ "Дельта Банк", що позбавило його можливості здійснити рецензування результатів оцінки заставного майна, яка в подальшому визначена як початкова вартість майна на аукціоні.

За таких обставин суди дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав для визнання недійсними результатів аукціону з продажу майна банкрута в порядку статей 203, 215 ЦК України.

Разом з тим, Верховний Суд погоджується також з висновками судів попередніх інстанцій про те, що скаржником пропущено строк позовної давності з огляду на таке.

Згідно з частиною 1 статті 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до частини 1 статті 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.

За приписами статті 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

При цьому, згідно із частиною 1 статті 254 ЦК України строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку. Для спірних відносин застосовуються загальна позовна давність тривалістю у три роки (статті 256, 257 ЦК України).

ПАТ "Дельта Банк" стверджує, що про порушення свого права дізналося лише 10.05.2018, отримавши від ліквідатора ФОП Кабіцька Р.Р. - арбітражного керуючого Шуба І.В. листа від 07.05.2018 (вих. №71/09-18), відповідно до якого ліквідатором повідомлено про реалізацію заставного майна у 2012 році.

Від ліквідатора боржника та покупця спірного майна Пересади І.К. надійшли заяви, якими останні просили застосувати строк позовної давності та відмовити в задоволенні заяви про визнання аукціону від 15.08.2012 недійсним.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що наявні матеріали справи свідчать, що ПАТ "Дельта Банк" неодноразово заявлялись клопотання про ознайомлення із матеріалами справи, зокрема 04.03.2016, 13.07.2012, у зв`язку із чим останній був обізнаний із наявністю в матеріалах справи наступних документів: листів ліквідатора б/н від 18.06.2012 та 19.07.2012, якими ліквідатор просив Товарну біржу "Всеукраїнський торгівельний центр" організувати та провести аукціон з реалізації майна боржника; угоди на організацію та проведення аукціону від 18.06.2012 та 19.07.2012, які були укладені між арбітражним керуючим боржника та Товарною біржою "Всеукраїнський торгівельний центр"; звіту про оцінку майна 10 позицій майна, що належить гр. Кабіцькій Р.Р. , складеного ПП "Центр оцінки та юридичної допомоги" станом на 17.05.2012; оголошення про проведення аукціону у всеукраїнському інформаційному виданні "Товарообіг та аукціони" за №17(20) від 24.07.2012; протоколу №1 проведення аукціону від 15.08.2012; договору купівлі-продажу обладнання №Л-1 від 31.08.2012, укладений між ліквідатором боржника та ФОП Пересада І.К.; акту прийому-передачі до договору купівлі-продажу обладнання №Л-1 від 31.08.2012; платіжних доручень про сплату ФОП Пересада І.К. вартості майна, придбаного на аукціоні 15.08.2012.

Однак, як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, ПАТ "Дельта Банк" звернулось до суду із заявою лише 19.11.2018.

Вищевказаного листа ліквідатора (вих. №71/09-18) від 07.05.2018 на підтвердження своїх доводів ПАТ "Дельта Банк" судам попередніх інстанцій не надано.

З урахуванням зазначеного, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду вважає обґрунтованими висновки суду апеляційної інстанції про те, що скаржник звернувся із заявою про визнання недійсним результатів аукціону з пропуском строків позовної давності.

Щодо застосування приписів частини 5 статті 267 ЦК України, то колегія суддів зазначає, що позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але позивач вправі отримати судовий захист у разі визнання поважними причин пропуску позовної давності.

Питання щодо поважності цих причин, тобто наявності обставин, які з об`єктивних, незалежних від позивача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову, вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини.

Закон не встановлює, з чиєї ініціативи суд визнає причини пропуску позовної давності поважними. Як правило, це відбувається за заявою (клопотанням) позивача з наведенням відповідних доводів і поданням належних та допустимих доказів. Відповідна ініціатива може виходити і від інших учасників судового процесу.

При цьому, враховуючи, що заяву у даній справі подано із спливом позовної давності та, як встановлено судами попередніх інстанцій, ПАТ "Дельта Банк" не надав належних та допустимих доказів в розумінні статей 76 - 77 ГПК України, які б свідчили про наявність поважних причин пропуску позовної давності, ухвалу місцевого та постанову апеляційного господарських судів про відмову у задоволенні заяви про визнання результатів аукціону недійсними слід залишити без змін, оскільки від ліквідатора боржника Кабіцької Р .Р. та покупця спірного майна Пересади І.К. надійшли заяви про застосування позовної давності. Відтак, Верховний Суд доходить висновку про обґрунтованість прийнятих судами рішень про застосування позовної давності.

Відповідна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 09.04.2019 у справі № 5023/2877/12.

Оцінюючи прийняті судами рішення через призму застосування принципів оцінки доказів та аргументації своїх висновків, викладених в Рішенні ЄСПЛ від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", Суд зазначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції не зобов`язує національні суди надавати детальну відповідь на кожен аргумент заявника (сторони у справі); суди зобов`язані давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент; межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення; питання чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає із статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки в світлі конкретних обставин справи (пункти 21, 23 Рішення).

Аналізуючи мотивацію постановлених судами рішень крізь призму статті 6 Конвенції та зазначеної практики ЄСПЛ, Суд зазначає про належне виконання покладеного на суд обов`язку щодо мотивації прийнятих судами попередніх інстанцій рішень, оскільки обґрунтування щодо відхилення доводів скаржника ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального та процесуального права та демонструє справедливий та однаковий підхід до заслуховування доводів сторін у даній справі.

7. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанції розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції (частина 3 статті 304 ГПК України).

Згідно зі статтею 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

За змістом частини 1 статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на межі перегляду справи в касаційній інстанції, з огляду на зазначене та відсутність порушень норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішень судами попередніх інстанцій, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги та залишення без змін постанови апеляційного суду та ухвали суду першої інстанції.

8. Судові витрати

У зв`язку з тим, що суд відмовляє в задоволенні касаційної скарги та залишає без змін раніше ухвалені судові рішення, витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги покладаються на заявника касаційної скарги.

Керуючись статтями 240, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" залишити без задоволення.

2. Постанову Східного апеляційного господарського суду від 15.05.2019 та ухвалу Господарського суду Харківської області від 21.02.2019 у справі №Б-40/30-10 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий, суддя Огороднік К.М.

Судді Банасько О.О.

Ткаченко Н.Г.