УХВАЛА

м. Київ

15.08.2019Справа № 910/4702/19
За позовом Комунального підприємства з питань будівництва житлових будинків "Житлоінвестбуд-УКБ"

до Публічного акціонерного товариства "Закритий не диверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Збалансовані інвестиції"

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: 1)Товариство з обмеженою відповідальністю "Міськбудінвест"

2) Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Дельта Плюс"

про визнання недійсним договору

Суддя Усатенко І.В.

Представники учасників сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство з питань будівництва житлових будинків "Житлоінвестбуд-УКБ" звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Публічного акціонерного товариства "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Збалансовані інвестиції" про розірвання договору.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем не виконано взяті на себе грошові зобов`язання по внесенню пайового внеску у будівництво, в зв`язку з чим позивач просить розірвати договір через істотне порушення його умов.

Ухвалою суду від 16.04.2019 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

25.04.2019 від позивача через канцелярію суду надійшов супровідний лист на виконання ухвали від 16.04.2019 про усунення недоліків позовної заяви.

Питання про відкриття провадження у справі вирішується поза межами строків, встановлених ГПК України, в зв`язку з перебуванням судді Усатенко І.В. у відпустці.

Ухвалою суду від 07.05.2019 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 27.05.2019 та залучено до участі у справі, у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Міськбудінвест".

Ухвалою суду від 27.05.2019 підготовче засідання відкладено на 24.06.2019.

24.06.2019 від відповідача надійшов відзив з додатками.

24.06.2019 в підготовчому засіданні оголошено перерву на 15.07.2019

02.07.2019 від відповідача надійшов відзив з додатками.

Ухвалою суду від 15.07.2019 підготовче засідання відкладено на 22.08.2019 та залучено до участі у справі, у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Дельта Плюс".

Ухвалою суду від 15.07.2019 продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 днів.

26.07.2019 через канцелярію суду від позивача надійшла заява про забезпечення позову. Заява обґрунтована тим, що станом на сьогодні, ПАТ «ЗНВКІФ «Збалансовані інвестиції» порушено умови укладеного договору про пайову участь у будівництві від 15 квітня 2016 року № 31/94 укладеного між Комунальним підприємством з питань будівництва житлових будинків „Житлоінвестбуд - УКБ" та Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Міськбудінвест», сторону у якому було змінено на Публічне акціонерне товариство «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Збалансовані інвестиції» відповідно до Договору від 28 квітня 2016 року № 1-31/94 про заміну сторони та не внесено пайовий внесок у встановлений у договорі термін, не дивлячись на пропозицію Підприємства щодо підписання додаткової угоди про розірвання договору та попередження про незаконність реалізації приміщень, Товариство продає житлові приміщення. Вказаними діями грубо порушуються права КП «Житлоінвестбуд- УКБ», а в подальшому і права осіб, які придбають житлову площу, оскільки у зв`язку з істотним порушенням умов договору та простроченням термінів оплати, Товариство позбавляється, відповідно до чинного в Україні законодавства, права на продаж не профінансованої житлової площі. Є підстави вважати, що у разі відчуження квартир у вказаному будинку та невжиття заходів забезпечення позову, виконання рішення суду у подальшому може бути утруднене чи взагалі неможливе.

31.07.2019 через канцелярію суду від позивача надійшли додаткові пояснення до заяви про забезпечення позову. Позивач вказав, що на сьогодні, виникла нагальна необхідність у накладенні арешту на вказані у заяві квартири та заборонити вчиняти будь-які дії щодо їх реалізації, оскільки ПАТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Збалансовані інвестиції» не дивлячись на попередження КП «Житлоінвестбуд-УКБ» щодо незаконності реалізації квартир відповідно до договору про пайову участь у будівництві від 15 квітня 2016 року № 31/94, сторону у якому було змінено відповідно до Договору від 28 квітня 2016 року № 1-31/94 реалізує квартири у вищевказаному будинку. На сайтах продажу в мережі інтернет знаходиться безліч оголошень щодо реалізації квартир у житлового будинку № 30 з об`єктами соціально-культурного призначення та підземними паркінгами по вул . Сагайдака , 101 через посередників, але звернувшись за вказаними номерами телефонів стає зрозумілим, що саме ПАТ «ЗНВКІФ «Збалансовані інвестиції» займається їх продажем у порушення вимог укладеного договору та чинного в Україні законодавства. Вказаного права Товариство позбулося через невиконання вимог укладеного договору про пайову участь, а саме не своєчасного внесення пайового внеску у будівництво вказаного будинку. Як наслідок, КП «Житлоінвестбуд-УКБ», на сьогодні, самостійно за власні кошти та кошти від проданих Підприємством квартир, добудовує вказаний житловий будинок, а порушення термінів внесення пайового внеску Товариством та реалізація ним квартир порушує права як КП «Житлоінвестбуд-УКБ» так і майбутніх інвесторів. Заборона Товариству вчиняти будь які дії щодо вказаних у заяві квартир, надасть Підприємству можливість реалізувати в подальшому вказані квартири та виконати в повному обсязі взяти на себе зобов`язання щодо введення в експлуатацію житлового будинку № 30 по вул. Сагайдака, 101 в цілому та безпосередньо перед кожним інвестором, який придбав житло у зазначеному будинку.

Питання про розгляд заяви про забезпечення позову вирішується поза межами строків, встановлених ГПК України, в зв`язку з перебуванням судді Усатенко І.В. у відпустці.

Позивач просить забезпечити позов, шляхом позову шляхом накладення арешту на квартири загальною площею 3341,03 квадратні метри у житловому будинку № 30 з об`єктами соціально-культурного призначення та підземними паркінгами по вул. Сагайдака, 101 у Дніпровському районі м. Києва та шляхом заборони Публічному акціонерному товариству «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Збалансовані інвестиції», Товариству з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Міськбудінвест», Товариству з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Дельта Плюс» вчиняти буд-які дії щодо вказаних квартир.

Розглянувши заяву позивача про вжиття заходів забезпечення позову, суд дійшов висновку про відмову в її задоволенні, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивачів, а також можливість реального виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або з наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, має пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому, згідно зі статтями 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В обґрунтування поданої заяви, позивач зазначає, що між Комунальним підприємством з питань будівництва житлових будинків "Житлоінвестбуд-УКБ" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Міськбудінвест" укладено договір про пайову участь у будівництві № 31/93 від 15.04.2016, сторону якого було змінено на Публічне акціонерне товариство "Закритий не диверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Збалансовані інвестиції" у відповідності до договору № 1-31/93 від 28.04.2016.

За доводами позивача, Публічне акціонерне товариство "Закритий не диверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Збалансовані інвестиції" не належно виконує свої зобов`язання за договором щодо своєчасної сплати пайових внесків у будівництва. Отже, такими діями порушуються права заявника та в подальшому права осіб, які придбають житлову площу, оскільки з порушенням умов договору та простроченням термінів оплати, Товариство позбавляється права на продаж не профінансованої житлової площі, а тому у разі відчуження квартир у будинку та невжиття заходів забезпечення позову, виконання рішення суду у подальшому може бути неможливе.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Виходячи зі змісту заяви, суд дійшов висновку про безпідставність заяви про забезпечення позову, оскільки необхідність у застосуванні судом таких заходів жодним чином не обґрунтована і документально не підтверджена, не містить обґрунтованих доводів щодо реальних, існуючих обставин, які вказують на ймовірну складність або неможливість виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, як і пов`язаності предмета спору із заявленими вимогами про забезпечення позову, так само як і не містить документального обґрунтування, наявності фактичних обставин, які свідчать про загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, оскільки до матеріалів заяви не додано жодного доказу на підтвердження вчинення відповідачем будь-яких дій з метою реалізації вказаних квартир.

При цьому, позивачем не наведено обставин щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони юридичним особам, які не є відповідачами у поданому позивачем позові - ТОВ "Будівельна компанія "Міськбудінвест" та ТОВ "Компанія з управління активами "Дельта Плюс" вчинення дій щодо вказаних квартир.

Суд також враховує, що позивачем не додано до матеріалів справи будь-яких доказів на підтвердження реєстрації вказаних квартир як нерухомого майна, що б давало змогу розпоряджатись означеним майном.

Таким чином, наразі позивачем не наведено обставин та не надано доказів, які б свідчили про вчинення відповідачем дій з метою унеможливлення в майбутньому виконання судового рішення у даній справі.

Суд зазначає, що під час вирішення питання про наявність підстав для забезпечення позову, обов`язок по доведенню та обґрунтуванню наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, обґрунтованості та невідвертості додаткових зусиль і витрат у майбутньому, покладається саме на позивача.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до цієї Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Аналогічні положення закріплення в ст. 41 Конституції України.

Також, прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення Суду у справі Жоффре де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 року).

Відповідно до ч. 4 ст. 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Також, згідно з статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Таким чином, суд не вбачає обґрунтованих підстав для задоволення заяви Комунального підприємства з питань будівництва житлових будинків "Житлоінвестбуд-УКБ" про забезпечення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 136, 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Комунального підприємства з питань будівництва житлових будинків "Житлоінвестбуд-УКБ" про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання суддею. Дана ухвала може бути оскаржена у порядку, встановленому статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя І.В.Усатенко