УХВАЛА

15 серпня 2019 року Справа № 913/440/17

Провадження №34/913/440/17

Господарський суд Луганської області у складі:

судді Іванов А.В.,

при секретареві судового засідання Паті А.С.,

розглянувши матеріали скарги Публічного акціонерного товариства Українська інноваційна компанія №735/1В від 15.07.2019 на дії приватного виконавця у справі

за позовом Приватного підприємства Луганський аукціонний дім, м. Луганськ

до Публічного акціонерного товариства Українська інноваційна компанія, м. Сєвєродонецьк Луганської області

про стягнення 93 458, 44 грн.

Орган виконання рішення Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Солонько Микола Миколайович, м. Київ

У засіданні взяли участь:

від позивача (стягувача) - представник не прибув;

від відповідача (боржника) - адвокат Бронова Ю.Г., свідоцтво про право заняття адвокатською діяльністю серія ПТ №2177 від 19.06.2018, довіреність №005/02/А від 08.01.2019;

приватний виконавець не прибув.

в с т а н о в и в:

Рішенням господарського суду Луганської області від 25.07.2017 позов Приватного підприємства Луганський аукціонний дім задоволено повністю. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства Українська інноваційна компанія на користь Приватного підприємства Луганський аукціонний дім грошові кошти в сумі 93458 грн. 44 коп. та судовий збір у розмірі 1600 грн. 00 коп.

На виконання вказаного рішення Господарським судом Луганської області видано відповідні накази від 07.08.2017 №913/440/17.

18.07.2019 на адресу суду від Публічного акціонерного товариства Українська інноваційна компанія надійшла скарга №735/1В від 15.07.2019 на дії приватного виконавця під час виконання судового рішення, в якій скаржник просить:

- до моменту розгляду скарги по суті заборонити приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва Солоньку Миколі Миколайовичу передавати на реалізацію склад з офісними приміщеннями, загальною площею 341,20 кв. м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , ?;

- визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Солонька Миколи Миколайовича по визначенню вартості майна, відповідно до звіту про незалежну оцінку вартості складу з офісними приміщеннями, загальною площею 341,20 кв. м., який знаходиться за адресою: Київська область, м. Ірпінь, смт. Коцюбинське, вул. Меблева, ?, складеному суб`єктом оціночної діяльності фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 від. 06.06.2019;

- визнати протиправним звіт про незалежну оцінку вартості складу з офісними приміщеннями, загальною площею 341,20 кв. м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 область, м. Ірпінь, АДРЕСА_2 . АДРЕСА_1 . АДРЕСА_1 , ?, складеному суб`єктом оціночної діяльності фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 від. 06.06.2019.

В обґрунтування скарги заявник посилається на те, що приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Солоньком М.М. було винесено постанову від 22.11.2018 про відкриття виконавчого провадження ВП №57734715 на виконання наказу №913/440/17 від 07.08.2017. В подальшому, 06.06.2019 приватним виконавцем було винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні. 03.07.2019 скаржником отримано повідомлення про результати визначення вартості майна скаржника, до якого додано звіт про оцінку майна від 06.06.2019. Відповідно до вказаного звіту вартість складу з офісними приміщеннями, загальною площею 341,20 кв. м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , м. Ірпінь, смт АДРЕСА_1 вул. Меблева, ?, становить 2 040 552,50 грн. На думку скаржника, вказана вартість є суттєво заниженою, а результати визначення вартості майна проведені з порушенням норм чинного законодавства, зокрема Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та Закону України «Про виконавче провадження». ПАТ «Українська інноваційна компанія» зазначає, що оцінщик не відвідував об`єкту оцінки, оскільки приватний виконавець не забезпечив оцінщику доступу до об`єкту оцінки та звіт про оцінку майна було складено в той же день, що й винесено приватним виконавцем постанови про призначення суб`єкта оціночної діяльності 06.06.2019. Тобто, на думку скаржника, за один день неможливо підготовити якісний та об`єктивний звіт.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.07.2019 скаргу передано на розгляду судді Іванову А.В.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 18.07.2019 №913/440/17 скаргу залишено без руху. Надано заявник строк 10 днів з дня отримання ухвали суду, для усунення недоліків скарги.

30.07.2019 на адресу Господарського суду Луганської області від ПАТ Українська інноваційна компанія надійшла заява б/н від 25.07.2019 про усунення недоліків. Заявником на виконання вимог ухвали суду від 18.07.2019 подано належним чином засвідчені копії документів, доданих до скарги №735/1В від 15.07.2019 на дії приватного виконавця, наведено нормативне обгрунтування клопотання про вжиття заходів забезпечення скарги.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 05.08.2019 скаргу призначено до розгляду на 15.08.2019 о 15 год. 00 хв. В задоволенні клопотання ПАТ Українська інноваційна компанія про заборону приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва Солоньку Миколі Миколайовичу передавати на реалізацію склад з офісними приміщеннями, загальною площею 341,20 кв. м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , ?, відмовлено.

Представник стягувача та приватний виконавець в судове засідання не прибули. Витребуваних судом документів сторони не надали.

Представник боржника надав усні пояснення по суті скарги.

Приймаючи до уваги, що розгляд скарг на дії приватного виконавця обмежений десятиденним строком, а відсутність належним чином повідомлених учасників справи про дату і час судового засідання не є перешкодою для вирішення відповідного питання, суд розглядає скаргу за наявними у ній матеріалами.

Враховуючи вищевикладене, повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали скарги, суд дійшов висновку про наступне.

Згідно статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням рішення здійснює суд.

Рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому ГПК України та Законом України Про виконавче провадження. Вказаний нормативний акт є спеціальним по відношенню до інших нормативних актів при вирішенні питання щодо оцінки дій державного виконавця.

Згідно статті 18 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до ч.1 ст.74 Закону України Про виконавче провадження рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно приписів ст.ст.339, 340 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний:

1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом;

2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження;

3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання;

4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом;

5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.11.2018 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Солоньком М.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №57734715 з примусового виконання наказу від 07.08.2017 у справі №913/440/17.

06.06.2019 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Солоньком М.М. було винесено постанову ВП №57734715 про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, якою призначено суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання Фізичну особу підприємця Маркова Дмитра Миколайовича, який має сертифікат суб`єкта оціночної діяльності, виданий 14.12.2018 за №969/18, виданий Фондом державного майна України (строк дії до: 14.12.2021).

Згідно витягу зі звіту про оцінку майна від 06.06.2019, складеного ФО-П ОСОБА_1 , ринкова вартість складу з офісними приміщеннями, загальною площею 341,20 кв. м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 Ірпінь АДРЕСА_1 . АДРЕСА_1 , ?, становить 2 040 552,50 грн.

Датою оцінки у вказаному звіті вказано 06.06.2019.

Підставою для проведення оцінки вказано договір №0106-01 від 01.06.2018, додаткову угоду №ДУ0606-02 від 06.06.2019 та постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому проваджені ВП №55734715 від 06.06.2019.

З урахуванням вищевикладеного на підставі ч. 5 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Солоньком М.М. надіслано сторонам виконавчого провадження повідомлення №671 від 27.06.2019 про результати визначення вартості майна боржника та повідомлено про право їх оскаржити у випадку незгоди із зазначеною вартістю.

Щодо вимоги ПАТ «Українська інноваційна компанія» про визнання протиправним звіту про оцінку вартості майна від 06.06.2019, суд зазначає, що правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів визначені Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Згідно з ч. 4 ст. 3 цього Закону процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлюються відповідно до статті 12 цього Закону.

За змістом ч. 1 ст. 10 та ч. 1 ст. 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» підставою проведення оцінки майна є, зокрема, договір між суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання та замовником оцінки, який укладається в письмовій формі та може бути двостороннім або багатостороннім.

Відповідно до ст. 33 цього Закону спори, пов`язані з оцінкою майна, майнових прав, вирішуються в судовому порядку.

Статтею 32 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачено відповідальність оцінювачів та суб`єктів оціночної діяльності, а згідно з частиною 2 цієї статті оцінювачі та суб`єкти оціночної діяльності - суб`єкти господарювання несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору, зокрема, за недостовірність чи необ`єктивність оцінки майна, відповідно до умов договору та закону.

Отже, чинним законодавством України передбачено підстави відповідальності суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання в разі неналежного виконання (зокрема недостовірності чи необ`єктивності оцінки майна) ним своїх обов`язків.

Водночас звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності (частина 1 статті 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»).

Системний аналіз наведених норм чинного законодавства свідчить про те, що звіт про оцінку майна є документом, який фіксує дії суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо оцінки майна, здійснювані ним у певному порядку та спрямовані на виконання його професійних обов`язків, визначених законом і встановлених відповідним договором.

Із викладеного вбачається, що за змістом статей 12, 33 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання висновки та його дії стосовно реалізації своєї практичної діяльності з визначених питань, що унеможливлює здійснення судового розгляду справ у спорах про визнання такого звіту недійсним.

Аналогічну правову позицію викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13.03.2018 у справі № 914/881/17, Верховним Судом у постановах від 04.07.2018 у справі № 711/650/13-ц та від 08.10.2018 у справі №910/10063/16.

Встановлена правова природа звіту про оцінку майна виключає здійснення судового розгляду щодо застосування до нього наслідків, пов`язаних зі скасуванням та визнанням незаконними юридичних актів чи визнанням недійсними правочинів.

Зважаючи на викладене, провадження у даній справі з розгляду скарги в цій частині підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини 1 статті 231 ГПК України.

Щодо вимоги скарги про визнання неправомірними дій приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Солонька Миколи Миколайовича по визначенню вартості майна, відповідно до звіту про незалежну оцінку вартості складу з офісними приміщеннями, загальною площею 341,20 кв. м., який знаходиться за адресою: Київська область, м. Ірпінь, смт. Коцюбинське АДРЕСА_3 вул. Меблева, ?, складеному суб`єктом оціночної діяльності фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 від. 06.06.2019, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин 1 - 3 статті 20 Закону України «Про виконавче провадження» для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець виносить постанову про залучення експерта або спеціаліста (кількох експертів або спеціалістів), а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання. Експертом або спеціалістом може бути будь-яка дієздатна особа, яка має необхідні знання, кваліфікацію та досвід роботи у відповідній галузі. Експерт або спеціаліст зобов`язаний надати письмовий висновок, а суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання - письмовий звіт з питань, що містяться в постанові, протягом 15 робочих днів з дня ознайомлення з постановою виконавця. Цей строк може бути продовжений до 30 робочих днів за погодженням з виконавцем. Експерт або спеціаліст зобов`язаний надавати усні рекомендації щодо дій, які виконуються в його присутності.

Статтею 57 вказаного Закону передбачено, що у разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для проведення оцінки майна. Виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем.

Згідно з приписами ст. 3 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

Частиною 6 ст. 9 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" унормовано, що положення (національні стандарти) оцінки майна є обов`язковими до виконання суб`єктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення.

Національний стандарт №1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", затверджений постановою КМУ від 10.09.2003 № 1440 є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки майна та майнових прав суб`єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна. Поняття, що вживаються у цьому Стандарті, використовуються в інших національних стандартах.

Пунктами 50-55 Станадрту №1 визначені загальні вимоги до проведення незалежної оцінки майна.

Національний стандарт №2 "Оцінка нерухомого майна", затверджений постановою КМУ від 28.10.2004 № 1442, є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки нерухомого майна (нерухомості) суб`єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна та проводять державну експертизу звітів з експертної грошової оцінки земельних ділянок державної та комунальної власності у разі їх продажу.

Таким чином, оцінка нерухомого майна має здійснюватись відповідно до Національного стандарту №2 "Оцінка нерухомого майна" з урахуванням вимог Національного стандарту № 1, яким визначено загальні засади.

Так, згідно з приписами п. 50 Національного стандарту №1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав" проведенню незалежної оцінки майна передує підготовчий етап, на якому здійснюється, зокрема, ознайомлення з об`єктом оцінки.

Відповідно до п. 51 Національного стандарту №1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", незалежна оцінка майна проводиться у такій послідовності: - укладення договору на проведення оцінки, - ознайомлення з об`єктом оцінки, збирання та оброблення вихідних даних та іншої інформації, необхідної для проведення оцінки; - ідентифікація об`єкта оцінки та пов`язаних з ним прав, аналіз можливих обмежень та застережень, які можуть супроводжувати процедуру проведення оцінки та використання її результатів; - вибір необхідних методичних підходів, методів та оціночних процедур, що найбільш повно відповідають меті оцінки та обраній базі, визначеним у договорі на проведення оцінки, та їх застосування; - узгодження результатів оцінки, отриманих із застосуванням різних методичних підходів; - складання звіту про оцінку майна та висновку про вартість об`єкта оцінки на дату оцінки; - доопрацювання (актуалізація) звіту та висновку про вартість об`єкта оцінки на нову дату (у разі потреби).

Крім того, ст. 11 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" визначено, що замовники оцінки повинні забезпечити доступ суб`єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці на законних підставах, отримання ним необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення оцінки.

Як вбачається зі змісту скарги, ПАТ «Українська інноваційна компанія» зазначає, що оцінщик не відвідував об`єкту оцінки, оскільки приватний виконавець не забезпечив оцінщику доступу до об`єкту оцінки та звіт про оцінку майна було складено в той же день, що й винесено приватним виконавцем постанови про призначення суб`єкта оціночної діяльності 06.06.2019.

Проте жодних доказів того, що суб`єкт оціночної діяльності не відвідував об`єкту оцінки, до матеріалів справи не додано.

Боржник також не надав будь-яких інших доказів використання оцінювачем явно неправдивих вихідних даних для надання необ`єктивного висновку про вартість майна.

Крім того, суд вважає за необхідне зауважити, що п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачено, що однією із форм оцінки майна є рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна), яке полягає у їх критичному розгляді та наданні висновків щодо їх повноти, правильності виконання та відповідності застосованих процедур оцінки майна вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, у порядку, визначеному цим Законом та нормативно-правовими актами з оцінки майна.

Статтею 13 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" передбачено, що рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та інших осіб, які мають заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою суб`єкта оціночної діяльності. Підставою для проведення рецензування є письмовий запит до осіб, які відповідно до цієї статті мають право здійснювати рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна). Рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) може виконувати оцінювач, який має не менш ніж дворічний досвід практичної діяльності з оцінки майна, експертні ради, що спеціально створені саморегулівними організаціями оцінювачів з метою контролю за якістю оцінки майна, яка проводиться оцінювачами - членами саморегулівної організації, оцінювачі, які мають не менш ніж дворічний досвід практичної діяльності з оцінки майна та працюють у Фонді державного майна України, а також інших органах, зазначених у статті 5 цього Закону.

З аналізу вказаної вище статті Закону вбачається, що у разі незгоди із результатами оцінки майна, заявник (боржник у виконавчому провадженні) мав право звернутися до суб`єкта оціночної діяльності з запитом про призначення рецензування звіту про оцінку майна.

Пунктом 2.1 Положення про порядок рецензування звітів про оцінку майна та майнових прав рецензентами, що працюють у штаті Фонду державного майна України, його регіональних відділень та представництв, затвердженого наказом Фонду державного майна України від 31.10.2011 № 1585/1 передбачено, що відповідно до вимог пункту 62 Національного стандарту №1 рецензування звіту про оцінку майна здійснюється на підставі письмового запиту особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та осіб, які заінтересовані у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою суб`єкта оціночної діяльності.

Відтак, відповідно до чинного законодавства, документом, який може охарактеризувати якість звіту оцінки майна, є рецензія звіту.

Таким чином, за висновками суду, ефективним законодавчо встановленим способом спростування результатів оцінки майна є його рецензування.

Матеріали справи не містить жодних доказів того, що скаржник звертався з запитом щодо призначення рецензування звіту про оцінку майна та взагалі не повідомляв приватного виконавця про свою незгоду з результатом виконаної оцінки.

Враховуючи те, що заявник не скористався своїм правом подати запит про проведення рецензування звіту про оцінку майна, заявником не надано суду жодних належних, допустимих та переконливих доказів щодо неправомірності дій державного виконавця щодо призначення проведення оцінки майна, які б порушили права чи інтереси заявника, усі викладені в скарзі мотиви фактично зводяться до припущень заявника, не підтверджених жодними доказами, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні скарги за безпідставністю.

Аналогічна правова позиція про те, що ненадання скаржником відповідних рецензій на звіт про оцінку майна або інших доказів невідповідності звіту є підставою для відмови у визнанні незаконними дій приватного виконавця щодо визначення вартості майна на підставі такого звіту, викладена у постанові Верховного Суду у постанові від 08.10.2018 у справі №910/10063/16.

Згідно ст.73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Керуючись ст.ст. п. 1 ч. 1 ст. 231, 234, 235, 339, 343 Господарського процесуального кодексу України, суд -

у х в а л и в :

1. В задоволенні скарги ПАТ Українська інноваційна компанія №735/1В від 15.07.2019 на дії приватного виконавця в частині визнання неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Солонька Миколи Миколайовича по визначенню вартості майна, відповідно до звіту про незалежну оцінку вартості складу з офісними приміщеннями, загальною площею 341,20 кв. м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 область, м. Ірпінь, смт. АДРЕСА_1 . АДРЕСА_1 , ?, складеному суб`єктом оціночної діяльності фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , від. 06.06.2019 - відмовити.

2. Закрити провадження з розгляду скарги ПАТ Українська інноваційна компанія №735/1В від 15.07.2019 на дії приватного виконавця в частині визнання протиправним звіту про незалежну оцінку вартості складу з офісними приміщеннями, загальною площею 341,20 кв. м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 область, АДРЕСА_4 . Ірпінь, АДРЕСА_2 . АДРЕСА_1 вул. АДРЕСА_1 , ?, складеному суб`єктом оціночної діяльності фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , від. 06.06.2019.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції у строки, передбачені ст.256 ГПК України та порядку, визначеному п.17.5 Перехідних положень ГПК України.

Суддя А.В. Іванов