УХВАЛА

13 серпня 2019 року

м. Київ

Справа № 910/16429/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Міщенка І. С. - головуючого, Берднік І. С., Сухового В. Г.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Тайлон"

на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 08 липня 2019 року (Хрипун О. О. - головуючий, судді - Чорногуз М. Г., Агрикова О. В.) у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватофис"

до Національного банку України,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк",

про визнання недійсним правочину,

ВСТАНОВИВ:

06 серпня 2019 року до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Тайлон" (далі - ТОВ "Тайлон") на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 08 липня 2019 року у справі № 910/16429/18, подана 26 липня 2019 року через Північний апеляційний господарський суд.

Перевіривши матеріали касаційної скарги на відповідність вимогам параграфу 1 глави 2 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України, Суд зазначає таке.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

За приписами абзацу 2 частини 2 статті 293 Господарського процесуального кодексу України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, приватного виконавця, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Так, Судом встановлено, що оскаржуваною ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08 липня 2019 року апеляційну скаргу ТОВ "Тайлон" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 18 лютого 2019 року у цій справі повернуто заявникові.

Правовою підставою для повернення апеляційної скарги стали частина 2 статті 260 та частина 4 статті 174 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини 2 статті 260 Господарського процесуального кодексу України, яка є відсилочною, визначено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

За змістом частини 4 статті 174 Господарського процесуального кодексу України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Наведені вище положення застосовано апеляційним господарським судом через те, що апелянтом не усунуто недоліки апеляційної скарги, які були виявлені судом при перевірці поданих матеріалів апеляційної скарги на відповідність вимогам статті 258 цього Кодексу, і про які зазначено в ухвалі Північного апеляційного господарського суду від 26 лютого 2019 року (про залишення апеляційної скарги без руху).

Недоліками апеляційної скарги відповідно до наведеної ухвали були незазначення судового рішення, яке оскаржується в апеляційному порядку, відсутність у матеріалах цієї скарги доказів сплати судового збору і доказів надсилання копій скарги з доданими матеріалами іншим учасникам справи.

Залишаючи апеляційну скаргу без руху суд попередньої інстанції надав скаржникові строк для усунення недоліків, який не повинен був перевищувати десяти днів з дня отримання копії ухвали від 26 лютого 2019 року .

Апеляційним господарським судом встановлено, що копія ухвали Північного апеляційного господарського суду від 26 лютого 2019 року у справі № 910/16429/18 направлялась скаржнику на адресу, зазначену в апеляційній скарзі і яка міститься в ЄДРПОУ, а саме: 49000, м. Дніпро, вул. Робоча, буд. 172, і була повернута до суду 25 червня 2019 року без вручення адресату. При цьому підставою невручення такої кореспонденції відділенням поштового зв`язку зазначено «нет по адресу».

Згідно з пунктом 4 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Станом на день прийняття ухвали Північного апеляційного господарського суду від 08 липня 2019 року недоліки апеляційної скарги усунуто не було, у зв`язку з чим її повернуто скаржникові.

У касаційній скарзі ТОВ "Тайлон" не зазначає, в чому саме полягає неправильне застосування апеляційним господарським судом норм матеріального права чи порушення ним норм процесуального права при прийнятті оскарженої ухвали, а сама скарга зводиться до обґрунтування наявності у заявника права на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 18 лютого 2019 року відповідно до норм Конституції України і рішень Європейського суду з прав людини.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію "суду права", що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави. Тим самим Верховний Суд за допомогою загальної правозастосовчої діяльності дозволяє досягнути індивідуального блага.

Згідно з імперативними вимогами статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та статті 236 Господарського процесуального кодексу України висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи не можуть приймати рішення, які скасовують судові рішення або зупиняють їх виконання.

Таким чином, призначення Верховного Суду як найвищої судової установи в Україні - це, у першу чергу, сформувати обґрунтовану правову позицію стосовно застосування всіма судами у подальшій роботі конкретної норми матеріального права або дотримання норми процесуального права, що була неправильно використана судом і таким чином спрямувати судову практику в єдине і правильне правозастосування (вказати напрямок у якому слід здійснювати вибір правової норми); на прикладі конкретної справи роз`яснити зміст акта законодавства в аспекті його розуміння та реалізації на практиці в інших справах з вказівкою на обставини, що потрібно враховувати при застосуванні тієї чи іншої правової норми, але не нав`язуючи, при цьому, нижчестоящим судам результат вирішення конкретної судової справи.

Забезпечення єдності судової практики є реалізацією принципу правової визначеності, що є одним із фундаментальних аспектів верховенства права та гарантує розумну передбачуваність судового рішення. Крім того, саме така діяльність Верховного Суду забезпечує дотримання принципу рівності всіх осіб перед законом, який втілюється шляхом однакового застосування судом тієї самої норми закону в однакових справах щодо різних осіб.

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, зокрема і у справі "Устименко проти України" (заява № 32053/13), що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі "Рябих проти Росії", заява № 52854/99).

В контексті викладеного Суд вважає за необхідне зазначити, що Рекомендацією № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 Рекомендації, скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися щодо тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Використання касаційним судом оціночних чинників, зокрема, таких понять, як: "суспільний інтерес", "значення для формування єдиної правозастосовчої практики", "малозначні справи", тощо, виходячи з високого статусу Верховного Суду, не повинні викликати думку про наявність певних ризиків, оскільки у деяких випадках вирішення питання про можливість касаційного оскарження має відноситися до його дискреційних повноважень і застосування Судом таких повноважень не може вважатися обмеженням доступу особи до процесу правосуддя.

Враховуючи відсутність будь-яких доводів скаржника щодо неправильного застосування судом апеляційної інстанції норм закону, принцип пропорційності судочинства та остаточності судового рішення, Суд вважає, що рішення Верховного Суду за наслідками розгляду касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Тайлон" на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 08 липня 2019 року у справі № 910/16429/18, не матиме значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а тому у відкритті касаційного провадження за цією скаргою слід відмовити.

За таких обставин, керуючись статтями 2, 234, 287, частиною 2 статті 293 Господарського процесуального кодексу України, Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Тайлон" на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 08 липня 2019 року у справі № 910/16429/18.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий І. С. Міщенко

Судді І. С. Берднік

В. Г. Суховий