РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22.07.2019 р.Справа № 910/5513/19

За позовом Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант"

до: Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта"

про стягнення 13 020,00 грн.

Суддя Зеленіна Н.І.

Без виклику сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" про стягнення 13 020,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані наявністю регресних вимог у позивача до відповідача про виплату страхового відшкодування у розмірі 13 020,00 грн.

Ухвалою суду від 03.05.2019р. позовну заяву залишено без руху, зобов`язано позивача усунути недоліки позовної заяви.

16.05.2019 р. від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою від 20.05.2019 р. відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

29.05.2019 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач проти позову заперечує та зазначає, що вирішення питання про сплату страхового відшкодування відбудеться після передачі відповідачу заміненої деталі. Разом з відзивом відповідачем подано клопотання про залучення до участі у справі ОСОБА_1 (власника ТЗ Nissan Qashqai, д.н.з. НОМЕР_1 ), як третю особу без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача.

Статтею 50 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

При цьому, суд не вбачає можливості впливу рішенням у даній справі на права чи обов`язки ОСОБА_1 щодо однієї із сторін, у зв`язку з чим клопотання відповідача про залучення останнього до участі у справі як третю особу залишається без задоволення.

05.06.2019 р. від позивача надійшла відповідь на відзив.

12.06.2019 р. від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

Дослідивши наявні в справі матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

22.01.2018 р. між Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" та ОСОБА_1 було укладено Договір добровільного страхування наземного транспортну №06-R/24-234-00154, за яким застраховано транспортний засіб Nissan Qashqai, державний номерний знак НОМЕР_1 .

14.06.2018 р. у м. Хмельницькому відбулась ДТП за участю транспортних засобів Nissan Qashqai, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 , та Opel, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3

Зазначена дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення ОСОБА_3 вимог Правил дорожнього руху України.

Внаслідок вказаного ДТП було пошкоджено автомобіль Nissan Qashqai, д.н.з. НОМЕР_1 , вартість відновлювального ремонту якого склала 28 606,00 грн., що підтверджується Актом виконаних робіт №ГИ0027010 від 30.06.2018 р.

За страховим випадком - ДТП, що сталась за участю застрахованого автомобіля, позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування у загальному розмірі 28 156,89 грн. (12 050,37 грн. - шляхом зарахування в рахунок сплати чергових страхових платежів та 16 106,52 - за платіжним дорученням №ID-108027 від 18.07.2018 р.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Матеріалами справи підтверджується, що автомобіль Opel, д.н.з. НОМЕР_2 , яким спричинено ДТП, що потягнуло нанесення шкоди, застрахований відповідачем за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/826957.

Зазначеним Полісом передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, становить 100 000,00 грн., франшиза - 1 000,00 грн.

Частиною другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 36.4. ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків.

Таким чином, відповідач є особою, яка, відповідно до положень Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" зобов`язана відшкодувати завдану ДТП шкоду у розмірі та порядку, передбачених договором обов`язкового страхування цивільної відповідальності, а до позивача, як страховика, який виплатив страхове відшкодування за Договором страхування транспортних засобів, перейшло право вимоги, яке потерпіла особа мала до відповідача як особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналогічні висновки по застосуванню положень закону містяться у постанові судової палати у господарських справах Верховного Суду України від 25.11.08 р.

Згідно зі ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач сплатив позивачу частину стразового відшкодування у розмірі 14 136,00 грн. за платіжним дорученням 7614 від 07.02.2019 р.

Таким чином, позивачем заявлено до стягнення з відповідача залишок виплаченого страхового відшкодування у розмірі 13 020,89 грн. (за вирахуванням франшизи відповідача).

Відповідач, заперечуючи проти позову, зазначає, що йому має бути передана фара, яку замінили при ремонті пошкодженого ТЗ.

Такі доводи суд відхиляє як такі, що не мають відношення до даного спору та не можуть вплинути на результат вирішення справи.

Інші заперечення відповідача суд також відхиляє як юридично неспроможні та такі, що не стосуються даного спору.

Як встановлено ст. ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 79 Кодексу передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

В порядку, передбаченому ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає позовні вимоги доведеними, обґрунтованими, такими, що відповідають фактичним обставинам справи і не спростовані належним чином та у встановленому законом відповідачем, а відтак, такі вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1.Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" (02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, 7-Д; ) на користь Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" (01133, м. Київ, б-р. Лесі Українки, 26; ) 13 020 (тринадцять тисяч двадцять) грн. 89 коп. страхового відшкодування та 1 921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну) грн. 00 коп. судового збору.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом 20 днів з дня проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 02.08.2019 р.

Суддя Н.І. Зеленіна