ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"08" серпня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/1585/19

Господарський суд Одеської області у складі судді Погребна К.Ф.

при секретарі судового засідання Арзуманян В.А.

розглянувши справу №916/1585/19

за позовом: Акціонерного товариства Українська залізниця (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5) в особі регіональної філії Львівська залізниця (м. Львів, вул. Гоголя, 1, )

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Промдрімлайт (65045, м. Одеса, провулок Покровський, буд. 16, )

про стягнення 27 899,52грн.

Представники сторін:

від позивача - Тригуб О.О. за довіреністю

від відповідача - не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство Українська залізниця в особі регіональної філії Львівська залізниця звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю Промдрімлайт про стягнення 27 899,52грн.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем зобов`язань щодо плати за користування вагонами.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 10.06.2019р. провадження по справі №916/1585/19 було відкрито. Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідач надав відзив на позов від 24.06.2019р. за вх.. №ГСОО 12504/19, згідно якого позовні вимоги не визнає вважає їх необґрунтованими, безпідставними в зв`язку з чим в задоволенні позову просить суд відмовити повністю .

Судом після повернення з нарадчої кімнати, в порядку ст. 240 ГПК України, було проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

07 лютого 2018 року між залізницею та Товариством з обмеженою відповідальністю «Промдрімлайт» було укладено Договір №07120/ОД-2018 про надання послуг.

Відповідно до п.1.1 предметом вказаного договору є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах Перевізника, вагонах інших держав та/або вагонах Замовника і проведення розрахунків за ці послуги.

Позивач вказує, що в лютому - березні 2019 року на станцію Козова на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Промдрімлайт» прибували порожні власні вагони по повних перевізних документах.

Так, 27 лютого 2019 року прибули: вагон №23598741 - по накладній №41845942, вагони №№21535588, 21561436, 21580113, 21538152, 21604103 по накладній №41825019; вагон №21104039 - по накладній №41789090; вагон №52708344 - по накладній №41789124; 11 березня 2019 року по накладній №42322883 прибув вагон №21562111.

Про прибуття вказаних вагонів Одержувача повідомлено, що підтверджується Книгою прибуття вантажів.

Оскільки по станції Козова Товариство з обмеженою відповідальністю «Промдрімлаит» не має власної під`їзної колії, подача вагонів для навантаження насіння соняшника здійснювалася на під`їзну колію ТОВ «Мрія Елеватор Козова» згідно з поданою заявкою (угодою), погодженою із власником під`їзної колії та залізницею.

На підставі відповідної заявки (угоди) розрахунки за подачу-забирання вагонів, маневрову роботу, користування вагонами повинні проводитися власником вантажу у відповідності до умов договору про експлуатацію залізничної під`їзної колії №Л/ДН-2/18/617/м/п від 10.06.2018, укладеного між залізницею та ТОВ «Мрія Елеватор Козова».

Умовами вказаного договору визначено, що вагони для під`їзної колії подаються локомотивом залізниці на одну із колій станції по вказівці чергового по станції, подальший рух вагонів виконується локомотивом власника колії.

За посиланнями позивача, в тексті зазначеної Заявки ТОВ «Промдрімлайт» вказано, що «З умовами договору про експлуатацію під`їзної колії №Л/ДН-2-18/617/м/п, укладеного між Регіональною філією «Львівська залізниця» ПАТ Укрзалізниця та ТОВ «Мрія Елеватор Козова» ознайомлений та зобов`язуюсь їх виконувати».

Позивач вказує, що ТОВ «Промдрімлайт», як одержувачем, не виконано обов`язку, встановленого ст.46 Статуту залізниць України, вагони №№21538152, 21535588, 21561436, 21604103, 23598741, 21580113, 21104039, 52708344 затримувалися на місцях загального користування станції Козова в очікуванні розкредитування та подачі на під`їзну колію з вини клієнта з 16:00 27.02.2019 року, про що складено акт загальної форми №606 від 27.02.2019. Із перерахованих вагонів вагони №№21561436, 21604103, 23598741, 21580113, 21104039, 52708344 перебували на місцях загального користування до 14:30 08.03.2019 року (акт 693 від 08.03.2019).

Вагон №21562111 перебував на місцях загального користування з вини вантажовласника з 04:35 11.03.2019 (акт загальної форми №724 від 11.03.2019) до 14:00 11.03.2019 (акт загальної форми №729 від 11.03.2019). Дані акти підписані представниками залізниці та вантажовласника без зауважень.

Вагони №№21561436, 21604103, 23598741, 21580113, 21104039, 52708344 в 14:30 08.03.2019 року подані на під`їзну колію (пам`ятка про подавання вагонів №153), вагон №.03.2019 року о 14:00 (пам`ятка про подавання вагонів №160), зазначені вагони забрані з під`їзної колії - 12.03.2019 12:10 (пам`ятка про забирання №153).

За час затримки вагонів №№21561436, 21604103, 23598741, 21580113, 21104039, 52708344, 21562111 на місцях загального користування з вини вантажовідправника нараховано плату за користування в розмірі 23249,60грн. (без ПДВ) та 12 березня 2019 року станцією Козова складено відомість плати за користування вагонами №12030037.

Представник Відповідача підписав вказану відомість із запереченнями, в яких вказано: «Приймається до оплати сума 7845,80грн. за фактичний час перебування вагонів в користуванні вантажовласника, не береться до оплати сума 15373,80грн. через порушення залізницею умов п.8 розділу 6 ППВ, частина 1».

У разі недосягнення домовленості спірні питання вирішуються в претензійно-позовному порядку. 12 квітня 2019 року залізницею направлено на адресу ТОВ «Промдрімлайт» претензію №3/04-ДНЮ про стягнення 27899грн.52коп. (разом з ПДВ).

У відповіді на претензію за №1-25-4/19 від 25.04.2019р. Відповідач вказав, що погоджується із нарахуванням суми у розмірі 7875,80грн. (9450грн.96коп. з ПДВ) з моменту подачі до моменту повернення вагонів залізниці, суму плати за користування у розмірі 18448,56грн. - вважає такою, що не підлягає оплаті.

Позивач зазначає, що фактично на станцію Козова прибули порожні власні вагони по повних перевізних документах (вантаж на своїх осях). Відповідно до п. 15 Правил користування вагонами і контейнерами за час перебування на під`їзних коліях та інших місцях незагального користування вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, плата не вноситься. Таким чином плата за користування, включена у відомість плати за користування №12030037, нарахована виключно за час перебування спірних вагонів на місцях загального користування станції Козова.

Також позивач вказує, що відповідно до умов договору №Л/ДН-2/18/617/м/п від 10.06.2018р. після розкредитування вагони повинні забиратися на під`їзну колію ТОВ «Мрія Елеватор Козова» локомотивом власника під`їзної колії. Оскільки у спірному періоді, крім відповідача, під`їзною колією ТОВ «Мрія Елеватор Козова» користувалися інші підприємства ТОВ «Мрія Сервіс», ТОВ «Кернел Транс», ТОВ «Мегатранс», а порядок та черговість подавання вагонів на під`їзну колію визначалася власником останньої, вагони відповідача простоювали на місцях загального користування через зайнятість вантажних фронтів в очікуванні подачі під вантажні операції з вини клієнта. Про зайнятість фронтів навантаження свідчать пам`ятки про подавання вагонів, пам`ятки про забирання вагонів.

Із зазначених пам`яток також вбачається, що вагони, які подавалися на під`їзну колію ТОВ «Мрія Елеватор Козова», в порушення вимог п.11 договору про експлуатацію залізничної під`їзної колії перебували під навантаженням понад встановлені терміни перебування на під`їзній колії.

Отже, посилаючись на вищенаведені обставини, Акціонерне товариство Українська залізниця в особі регіональної філії Львівська залізниця звернулось до Господарського суду Одеської області з відповідним позовом за захистом свого порушеного права.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Також ч. 5 ст. 306 ГК України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовим актами.

Статтею 307 Господарського кодексу України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом визначаються Статутом залізниць України (далі - Статут), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 року №457

З матеріалів справи вбачається, що 07 лютого 2018 року між залізницею та Товариством з обмеженою відповідальністю «Промдрімлайт» було укладено Договір №07120/ОД-2018 про надання послуг, предметом якого є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах Перевізника, вагонах інших держав та/або вагонах Замовника і проведення розрахунків за ці послуги.

Позивач вказує, що в лютому - березні 2019 року на станцію Козова на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Промдрімлайт» прибували порожні власні вагони по повних перевізних документах.

Так, 27 лютого 2019 року прибули: вагон №23598741 - по накладній №41845942, вагони №№21535588, 21561436, 21580113, 21538152, 21604103 по накладній №41825019; вагон №21104039 - по накладній №41789090; вагон №52708344 - по накладній №41789124; 11 березня 2019 року по накладній №42322883 прибув вагон №21562111.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Промдрімлаит» не має власної під`їзної колії по станції Козова, подача вагонів для навантаження насіння соняшника здійснювалася на під`їзну колію ТОВ «Мрія Елеватор Козова» згідно з поданою відповдіачем заявкою (угодою), погодженою із власником під`їзної колії та залізницею.

На підставі відповідної заявки (угоди) розрахунки за подачу-забирання вагонів, маневрову роботу, користування вагонами повинні проводитися власником вантажу у відповідності до умов договору про експлуатацію залізничної під`їзної колії №Л/ДН-2/18/617/м/п від 10.06.2018, укладеного між залізницею та ТОВ «Мрія Елеватор Козова», умовами якого визначено, що вагони для під`їзної колії подаються локомотивом залізниці на одну із колій станції по вказівці чергового по станції, подальший рух вагонів виконується локомотивом власника колії.

Частиною 1, 2 статті 24 Статуту залізниць України передбачено, що вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній, а залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

У відповідності до ч. 1, 2, 4 статті 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.

Відповідно до ст.46 Статуту залізниць України одержувач зобов`язаний прийняти і вивести вантаж, що надійшов на його адресу.

Відповідно до п. 2 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 року № 113, за користування вагонами і контейнерами вантажовідправники, вантажоодержувачі, власники під`їзних колій, порти, організації, установи, фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності (далі - вантажовласники) вносять плату.

Судом встановлено, що ТОВ «Промдрімлайт», як одержувачем, не виконано обов`язку, встановленого ст.46 Статуту залізниць України, вагони №№21538152, 21535588, 21561436, 21604103, 23598741, 21580113, 21104039, 52708344 затримувалися на місцях загального користування станції Козова в очікуванні розкредитування та подачі на під`їзну колію з вини клієнта з 16:00 27.02.2019 року, про що складено акт загальної форми №606 від 27.02.2019. Із перерахованих вагонів вагони №№21561436, 21604103, 23598741, 21580113, 21104039, 52708344 перебували на місцях загального користування до 14:30 08.03.2019 року (акт 693 від 08.03.2019).

Вагон №21562111 перебував на місцях загального користування з вини вантажовласника з 04:35 11.03.2019 (акт загальної форми №724 від 11.03.2019) до 14:00 11.03.2019 (акт загальної форми №729 від 11.03.2019). Дані акти підписані представниками залізниці та вантажовласника без зауважень.

Вагони №№21561436, 21604103, 23598741, 21580113, 21104039, 52708344 в 14:30 08.03.2019 року подані на під`їзну колію (пам`ятка про подавання вагонів №153), вагон №.03.2019 року о 14:00 (пам`ятка про подавання вагонів №160), зазначені вагони забрані з під`їзної колії - 12.03.2019 12:10 (пам`ятка про забирання №153).

Пунктом 3 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 року № 113 встановлено, що облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46 (додаток 1), Відомістю плати за користування контейнерами форми ГУ-46к (додаток 11), які складаються на підставі Пам`яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45 (додаток 2), Пам`яток про видачу/приймання контейнерів форми ГУ-45к (додаток 8), Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами (додаток 12), Актів про затримку вагонів форми ГУ-23а (додаток 3), Актів загальної форми ГУ-23 (додаток 6).

За час затримки вагонів №№21561436, 21604103, 23598741, 21580113, 21104039, 52708344, 21562111 на місцях загального користування з вини вантажовідправника нараховано плату за користування в розмірі 23249,60грн. (без ПДВ) та 12 березня 2019 року станцією Козова складено відомість плати за користування вагонами №12030037.

Згідно п. 13, 14 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 року № 113, плата за користування стягується з вантажовласника також у разі затримки вагонів під час перевезення в усіх випадках, крім тих, які залежать від залізниці. Розмір плати за користування вагонами і контейнерами в залежності від часу користування встановлюються згідно з чинним законодавством.

Пунктом 17 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 року № 113 закріплено, що унесення плати за користування вагонами і контейнерами здійснюється в порядку, установленими Правилами розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Мінтрансу від 21.11.2000 № 644, зареєстрованими в Міністерстві юстиції 24.11.2000 за № 864/5085.

Враховуючи вищевикладене, позивачем обґрунтовано нарахована плата за користування вагонами в розмірі 27 899,52грн.

В той же час, як вбачається з відомості, відповідача підписав вказану відомість із запереченнями, в яких вказано: «Приймається до оплати сума 7845,80грн. за фактичний час перебування вагонів в користуванні вантажовласника, не береться до оплати сума 15373,80грн. через порушення залізницею умов п.8 розділу 6 ППВ, частина 1».

В той же час, у п.8 Правил вказано, що у разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час (у годинах і хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів. Акти загальної форми про віднесення на відповідальність вантажовласника складені у встановленому порядку, тобто залізниця не порушила зазначених умов Правил.

Згідно з п.2.10 Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Мінтрансу України від 21.11.2000р. №644, усі спірні питання з розрахунків за перевезення вантажів і додаткових послуг платники регулюють безпосередньо з станціями, які нарахували платежі, і розрахунковими підрозділами, що провадили розрахунки. У разі недосягнення домовленості спірні питання вирішуються в претензійно-позовному порядку.

Судом встановлено, що 12 квітня 2019 року залізницею направлено на адресу ТОВ «Промдрімлайт» претензію №3/04-ДНЮ про стягнення 27899грн.52коп. (разом з ПДВ).

У відповіді на претензію за №1-25-4/19 від 25.04.2019р. Відповідач вказув, що погоджується із нарахуванням суми у розмірі 7875,80грн. (9450грн.96коп. з ПДВ) з моменту подачі до моменту повернення вагонів залізниці, суму плати за користування у розмірі 18448,56грн. - вважає такою, що не підлягає оплаті.

Проте до відповідних зауважень, суд ставиться критично, оскільки фактично на станцію Козова прибули порожні власні вагони по повних перевізних документах (вантаж на своїх осях). Відповідно до п. 15 Правил користування вагонами і контейнерами за час перебування на під`їзних коліях та інших місцях незагального користування вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, плата не вноситься» Таким чином плата за користування, включена у відомість плати за користування №12030037, нарахована виключно за час перебування спірних вагонів на місцях загального користування станції Козова.

Заперечення відповідача до уваги судом не приймаються з наступних підстав.

Так, у відзиві на позов відповідач вказував, що власні порожні вагони №№23598741, 21535588, 21561436, 21580113, 21538152, 21604103, 21104039, 52708344, які прибули на станцію Козова 27.02.2019року, затримані по акту загальної форми №606 від 27.02.2019року, Акт на закінчення затримки №693 від 08.03.2019 містить інформацію «вагони подані» 08.03.2019 року в 14:30год., але фактично вагони №№21104039, 21561436, 21580113, 21604103, 23598741, 52708344 були розкредитовані Підприємством 27.02.2019 року о 16:30, тобто одразу по прибуттю, а подані залізницею о 4:30год. 08.03.2019 року, що унеможливлює факт затримки вагонів з вини вантажоодержувача.

Щодо вагонів, затриманих по акту загальної форми №724 від 11.03.2019 року, у тому числі вагону №21562111 в очікуванні подачі під вантажні операції з вини клієнта до розкредитування і подачі на п/к, власний локомотив, акт на закінчення затримки містить інформацію «вагони подані» 11.03.2019 року о 14:00год. Фактично вагон розкредитований підприємством 11.03.2019 року о 10:00 год., а поданий залізницею о 14:00 11.03.2019 року, що унеможливлює факт затримки вагонів з вини вантажоодержувача.

Суд до відповідних посилань ставиться критично, оскільки вагон №21562111 прибув на станцію Козова 11.03.2019р. в 04:25 (графа 51 накладної), повідомлено Одержувача - 11.03.2019 04:35 (інформація зазначена у графі 49), вагон розкредитовано 11.03.2019 10:00 (графа 52). Тобто вагон №21562111 - розкредитовано Одержувачем через 5 годин 25 хвилин після повідомлення про прибуття.

Крім того відповідач із посиланням на договір про експлуатацію під`їзної колії ТОВ «Мрія Елеватор Сервіс» від 10.06.2018р. №Л/ДН-2/18/609/М/п вказує, що «вагони для під`їзної колії подаються локомотивом залізниці на одну із колій станції по вказівці чергового по станції, подальший рух вагонів виконується локомотивом власника колії». Отже подача вагонів на під`їзну колію здійснюється локомотивом власника під`їзної колії, та не залежить від залізниці.

Відповідач вказує, що на стацію Козова постійно прибували вагони інших підприємств, які залишались Залізницею на коліях станції, якими перекривались вагони, що прибували для ТОВ «Промдрімлайт». Проте відповідні посилання відповідача належним докази не підтверджуються.

Крім того, ст.129 Статуту залізниць України передбачено, що актами загальної форми та комерційними актами також повинні бути засвідчені обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці. Так, станцією Козова не складалися акти загальної форми про затримку спірних вагонів з вини залізниці. При наявності фактів затримки вагонів з вини залізниці, про які вказує відповідач у відзиві, та відмови працівників станції у їх складанні, Відповідач мав можливість у порядку визначеному пунктами 16, 17 Правил складання актів подати начальнику Дирекції відповідну скаргу. Однак жодної скарги про відмову у складанні актів загальної форми працівниками станції Козова на адресу дирекції не надходило.

Інші заперечення відповідача не спростовують висновків, до яких дійшов суд.

При цьому, суд звертає увагу сторін на те, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (ЄСПЧ), яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів… мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. І хоча п.1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суду обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Саме такі висновки викладені у рішенні ЕСПЧ від 10.02.2010р.у справі "Серявін та інші проти України".

У відповідності до частини першої статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно вимог ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Разом з тим, ст. 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи вищезазначене, суд доходить висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії Львівська залізниця є обґрунтовані, підтверджуються належними та допустимими докази, в зв`язку з чим підлягає задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідача відповідно до приписів ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Акціонерного товариства Українська залізниця (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5) в особі регіональної філії Львівська залізниця (м. Львів, вул. Гоголя, 1, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю Промдрімлайт (65045, м. Одеса, провулок Покровський, буд. 16, ) - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Промдрімлайт (65045, м. Одеса, провулок Покровський, буд. 16, ) на користь Акціонерного товариства Українська залізниця (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5) в особі регіональної філії Львівська залізниця (м. Львів, вул. Гоголя, 1, ) плату за користування вагонами в сумі 27 899 (двадцять сім тисяч вісімсот дев`яносто дев`ять) та судовий збір в сумі 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна)грн. 00коп.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 09 серпня 2019 р.

Суддя К.Ф. Погребна