ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.08.2019 Справа № 908/37/19

м.Дніпро, пр.Дмитра Яворницького, 65

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді (доповідача) - Кузнецової І.Л.,

суддів - Кощеєва І.М., Орєшкіної Е.В.,

розглянувши апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця Літинського Андрія Олександровича на рішення господарського суду Запорізької області від 02.04.2019 у справі №908/37/19 (суддя Колодій Н.А., повне рішення складено 16.04.2019)

за позовом районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району, м.Запоріжжя

до фізичної особи - підприємця Літинського Андрія Олександровича, м. Запоріжжя

про стягнення 7012 грн.26 коп.

ВСТАНОВИВ:

- рішенням господарського суду Запорізької області від 02.04.2019 у справі №908/37/19 позов районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 07.02.2019, задоволено, з фізичної особи- підприємця Літинського Андрія Олександровича на користь позивача стягнуто 7271грн.80коп. основного боргу, 112грн.57коп. трьох процентів річних та 312грн.69коп. інфляційних втрат;

- приймаючи рішення, господарський суд виходив з обставин щодо підписання договору №65 від 29.12.2017 на право користування місцем для розташування тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності особисто відповідачем, з того, що, у даному випадку, предметом позову є стягнення заборгованості за вказаним вище договором, факт наявності якої не спростований відповідачем, а також з того, що в матеріалах справи відсутні докази визнання спірного договору недійсним, тому в силу ст.629 Цивільного кодексу України він є обов"язковим для виконання, у цьому з"язку відсутність можливості здійснювати підприємницьку діяльність, з будь-яких підстав, не звільняє підприємця від виконання зобов"язань за останнім;

- не погодившись з рішенням суду, фізична особа - підприємець Літинський Андрій Олександрович подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення судом норм матеріального права просить це рішення скасувати та в задоволенні позову відмовити;

- у поданій скарзі йдеться про те, що Порядок розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затверджений наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 №244 передбачає наявність документів на землекористування та не містить положень щодо правових підстав набуття суб"єктами господарювання прав на земельні ділянки у зв"язку з таким розміщенням, про те, що Верховний Суд у постанові від 16.05.2019 у справі №918/633/16 зазначив, що за відсутності рішення органу місцевого самоврядування про надання земельної ділянки комунальної власності у користування юридична особа не має права використовувати таку ділянку, а тому розміщення відповідачем тимчасової споруди за відсутності документів, які підтверджують право користування земельною ділянкою комунальної власності, право розпоряджатися якою належить до компетенції ради, не можна вважати законним, про те, що рішення органу місцевого самоврядування стосовно передачі земельної ділянки у користування відповідачу не приймалося, у зв"язку з чим, у нього відсутні законні підстави для виконання укладеного договору, про те, що позивачем не доведено, що земельна ділянка перебуває у комунальній власності, докази на підтвердження цього останнім не надані, а також про те, що без визначення конкретного місця розташування тимчасової споруди до координат на місцевості позивач не мав змоги виконати зобов"язання, внаслідок чого і відповідач такої змоги не мав;

- позивач вважає рішення господарського суду обґрунтованим, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що договір №65 від 29.12.2017 на право користування місцем для розташування тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності підписаний відповідачем особисто, претензій до його умов та до законності оформлення паспорту прив"язки №ТС-О-079/1424 від 19.10.2017 ним не висловлювалося, згідно з переліком розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності в Олександрівському районі в позиції під №79 зазначена адреса розміщення тимчасової споруди- вул.Академіка Амосова,1, що відповідає адресі, вказаній в паспорті прив"язки та у спірному договорі, на те, що позивач звернувся до суду за захистом своїх прав про стягнення сум основного боргу, трьох процентів річних та інфляційних втрат за невиконання відповідачем зобов"язань за вказаним вище договором і його посилання на невірний порядок оформлення, реєстрації земельної ділянки та видачі паспорту прив"язки є необґрунтованими, оскільки не являються предметом даного спору, на те, що фізична особа-підприємець Літинський А.О. з вимогою про визнання незаконним паспорту прив"язки або у зв"язку з недодержанням земельного законодавства до суду не звертався, дії департаменту архітектури та містобудування Запорізької міської ради щодо оформлення цього паспорту також не розглядалися судом першої інстанції, на те, що посилання відповідача на постанову Верховного Суду №918/633/16 від 16.05.2018 є безпідставними тому, що вказана справа містить зовсім інші обставини ніж дана справа, а також на те, що з апеляційної скарги не зрозуміло, яке саме право відповідача було порушено.

Відповідно до ч.1 ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.12.2017 районною адміністрацією Запорізької міської ради (уповноваженим органом) і фізичною особою-підприємцем Літинським А.О. (користувачем) укладений договір № 65 на право користування місцем для розташування тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності, згідно з п.1.1 якого уповноважений орган зобов"язався надати користувачу право за плату тимчасово використовувати місце для розташування тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності на територіях, які є комунальною власністю територіальної громади міста Запоріжжя.

Відповідно до п.1.2 договору підставою для розміщення тимчасової споруди в межах м.Запоріжжя на цим договором є паспорт прив"язки, який є невід"ємною частиною цього договору.

П.1.3. договору передбачено, що розрахунок плати за користування місцем тимчасової споруди та адреса їх розміщення визначаються у відповідних додатках до договору.

В п.1.4 договору зазначено, що користувач використовує надане йому місце відповідно до виданого паспорту прив`язки виключно за цільовим призначенням з дня укладання договору та сплачує вартість користування цими місцями в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Згідно з п.п.3.2.4 договору користувач зобов`язався своєчасно та в повному обсязі сплачувати кошти за цим договором.

В п.п.4.1., 4.2 сторонами узгоджено, що плата за цим договором визначається на підставі середньої базової ставки та коригуючих коефіцієнтів, затверджених Запорізькою міською радою та чинних на момент укладення договору. Розрахунок плати оформлюється додатком до договору та є невід`ємною його частиною. Користувач вносить плату щомісячно не пізніше 27 числа місяця, за який вноситься плата, шляхом перерахунку відповідних коштів на зазначений у договорі банківський рахунок.

Договір підписано обома сторонами та скріплено печатками міської ради та підприємця.

Додатком №1 до вказаного договору є фотофіксація місця розташування тимчасової споруди з прив`язкою для місцевості, згідно з якою адресою розміщення тимчасової споруди є вул.Академіка Амосова,1, площа місця розташування тимчасової споруди - 28.8 м, що також відображено у заяві відповідача про укладання спірного договору.

Додатками №№2, 3 є паспорт прив`язки № ТС -О-079/1424 від 19.10.2017 з терміном дії до 19.10.2022, виданий департаментом архітектури та містобудування Запорізької міської ради на відповідача (реєстраційний помер 5049) та розрахунок плати за договором.

У вказаному розрахунку визначено розміри помісячної плати за право користування місцем розташування тимчасової споруди, у тому числі, за грудень 2017 року, січень - грудень 2018 року та за січень 2019 року.

В порушення умов договору №65 від 29.12.2017 оплата за договором відповідачем не проводилася.

Викладені обставини слугували визначальними для звернення адміністрації з позовом.

Станом на момент звернення з позовом заборгованість відповідача по оплаті складає 7271грн.80коп.. Сума заборгованості обчислена позивачем з грудня 2017 року по січень 2019 року.

У зв"язку з неналежним виконання відповідачем зобов`язань за договором позивачем нараховані три процента річних в сумі 112грн.57коп. за загальний період з 01.01.2018 до 02.02.2019 та інфляційні втрати в сумі 312грн.69коп. за період з січня 2018 року по січень 2019 року.

Ст.ст.525, 526 Кодексу передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст.530 Кодексу якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.612 Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За приписами ч.2 ст.625 Кодексу боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Ст.629 Кодексу встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

В п.1 ст.193 Господарського кодексу України зазначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.73 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Згідно з п.3.1 розд.3 Положення про порядок укладання договорів на право користування місцем для розташування тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності та засобу пересувної дрібно роздрібної торговельної мережі та сфери послуг у м.Запоріжжі, затвердженого рішенням Запорізької міської ради №52 від 25.08.2016 підставою для розміщення тимчасової споруди в межах м.Запоріжжя є паспорт тимчасової споруди, який надається департаментом архітектури та містобудування Запорізької міської ради та договір на право тимчасового користування місцями для розташування стаціонарних тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності.

Щодо досліджуваної справи, то з урахуванням положень наведених норм та вищезазначених фактичних обставин справи, а саме: невиконання відповідачем зобов`язань за договором №65 від 29.12.2017 в частині внесення плати за право користування місцем для розташування тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності та ненадання ним належних та допустимих доказів, які б спростували таке порушення господарським судом зроблено правильний висновок про визнання позовних вимог обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню .

Тому підстави для скасування рішення місцевого господарського суду відсутні.

Доводи скаржника колегією суддів визнані безпідставними тому, що спірний договір недійсним у передбаченому законом порядку не визнано, доказів зворотного скаржником не надано і в силу ст.629 Цивільного кодексу України він є обов"язковим для виконання.

Безпідставним є посилання скаржника на постанову Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №918/633/16, оскільки у вказаній справі йдеться про звільнення земельної ділянки, яка визнана судом самовільно зайнятою з огляду на те, що селищною радою не приймалося рішення про надання її підприємцю - відповідачу по справі.

У справі №908/37/19 предметом позову є заборгованість, яка утворилася за наслідками невиконання скаржником зобов"язань по договору на право користування місцем для розташування тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності, укладеного районною адміністрацією за наслідками звернення його з заявою про таке укладення відповідно до рішення Запорізької міської ради №52 від 25.08.2016.

При цьому паспорт прив"язки, який є додатком до спірного договору дійсний до 19.10.2022.

Докази оскарження рішення Запорізької міської ради №52 від 25.08.2016 в матеріалах справи відсутні.

Інші доводи апеляційної скарги не впливають на юридичну оцінку обставин справи, здійснену господарським судом у відповідності до норм чинного законодавства.

Керуючись ст.ст.269, 275, 276, 282 - 284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

- рішення господарського суду Запорізької області від 02.04.2019 у справі №908/37/19 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення;

- постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України;

- повна постанова складена 14.08.2019

Головуючий суддя І.Л. Кузнецова

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя Е.В. Орєшкіна