ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" серпня 2019 р. Справа№ 910/2323/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кравчука Г.А.

суддів: Коробенка Г.П.

Козир Т.П.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ

на рішення Господарського суду міста Києва від 23.05.2019

у справі №910/2323/19 (суддя Сташків Р.Б. )

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиторське підприємство "Вертикаль", м. Київ

до Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ

про стягнення 64 511,56 грн.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиторське підприємство "Вертикаль" (далі - позивач, ТОВ "Транспортно-експедиторське підприємство "Вертикаль" ) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - відповідач, АТ "Українська залізниця") про стягнення 64 511,56 грн. штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за Договором №07244/ЦТЛ-2018 про надання послуг від 07.02.2018.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.05.2019 у справі №910/2323/19 позовні вимоги задоволено, стягнуто з АТ "Українська залізниця" на користь ТОВ "Транспортно-експедиторське підприємство "Вертикаль" штраф у розмірі 64511,56 грн. та судовий збір в розмірі 1921,00 грн.

При прийнятті рішення місцевий господарський суд дійшов до висновку про невиконання відповідачем своїх зобов`язань щодо своєчасної доставки порожніх вагонів, що є порушенням умов укладеного між сторонами Договору про надання послуг №07244/ЦТЛ-2018 від 07.02.2018, а тому визнав обґрунтованими вимоги позивача про стягнення штрафу у заявленому позивачем розмірі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погодившись з прийнятим рішенням, АТ "Українська залізниця" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 23.05.2019 у справі №910/2323/19 в частині стягнення 18299,84 грн. штрафу та витрат зі сплати судового збору в сумі 544,92 грн. та постановити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог в цій частині відмовити.

Апеляційна скарга відповідача мотивована тим, що рішення суду першої інстанції в частині стягнення штрафу за несвоєчасну доставку порожніх вагонів за накладними №№ 42010710, 42010728, 42211607, 42211482, 42211557, 42211581, 42211573, 42211466, 42211474, 42223370, 42223404, 42223412, 42229815, 42194423, 42194407, 42194415, 42194399, 42351437, 42351445, 42229807, 33579368 є незаконним та таким, що ухвалене при неправильному встановленні обставин, які мають значення для справи, неправильному дослідженні та оцінці поданих позивачем доказів, помилковому трактуванні норм права. Також апелянт зазначає, що судом першої інстанції необґрунтовано відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про зменшення розміру штрафу на 50%.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №910/2323/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Кравчука Г.А. (доповідач у справі), суддів Козир Т.П. та Коробенка Г.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.06.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 23.05.2019 у справі № 910/2323/19 та постановлено розгляд апеляційної скарги здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

07.02.2018 між відповідачем (перевізник) та позивачем (замовник) було укладено Договір про надання послуг № 07244/ЦТЛ-2018 (далі - Договір), предметом якого є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць та інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги.

Надання послуг за цим Договором може підтверджуватись залізничною накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю та іншими документами (п. 1.3 Договору).

Згідно з п. 5.1 Договору, сторони несуть відповідальність за невиконання плану перевезень згідно із Статутом залізниць України.

Договір вступає в силу з моменту одностороннього підписання замовником договору в електронному вигляді з накладенням ЕЦП в АС "Месплан" або АС "Клієнт УЗ", або вчинення замовником будь - якої дії на виконання умов цього договору і діє з 20.02.2018 до 31.12.2018 (п. 12.1 Договору).

Як вбачається з матеріалів справи, з 09.09.2018 по 26.09.2018 включно відповідачем на адресу позивача було здійснено доставку порожніх вагонів, що оформлено залізничними накладними №№ 42022020, 41984352, 42021659, 42060913, 42060921, 42060954, 42060970, 42061077, 42061085, 42041475, 42041483, 42041533, 42041541, 42020776, 42010710, 42010728, 41999764, 41983966, 41983974, 42010736, 42010744, 42010868, 41999772, 41999780, 41986902, 42110072, 42211508, 42211524, 42211540, 42211516, 42213595, 42199216, 42120188, 42199943, 42188045, 42188086, 42188102, 42188110, 42188144, 42188169, 42188177, 42188078, 42188094, 42188128, 42188151, 42211607, 42211482, 42211557, 42211581, 42211573, 42211466, 42211474, 42199208, 42199307, 42199232, 42199281, 42199323, 42188052, 42188060, 42188136, 42211565, 42223370, 42223404, 42223412, 42229815, 42194423, 42194407, 42194415, 42194399, 42366211, 42366252, 42366260, 42366278, 42353557, 42353581, 42353565, 42353573, 42353540, 42351437, 42351445, 39854302, 39854377, 39854294, 39854401, 39854385, 39854393, 42229807, 42440396, 42440404, 42341867, 39961933, 39961842, 39961826, 39961776, 39961818, 39961966, 39952411, 39952445, 39952403, 39952478, 39952460, 39952429, 33579368, 42238014.

При цьому, позивач вважаючи, що відповідачем порушено терміни доставки вантажів за вказаними накладними, визначені ст. 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу, звернувся до суду з вимогою про стягнення з АТ "Українська залізниця" 64 511, 56 грн. штрафу на підставі ст. 116 Статуту залізниць України.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи.

Частинами 1, 2 ст. 307 Господарського кодексу України (далі - ГК України) встановлено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно ст. 909 ЦК України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Відповідно до ст. 6 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998 (далі - Статут), накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Статут визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом (ст.2 Статуту). На підставі цього Статуту Мінтранс затверджує Правила перевезення вантажів (ст. 5 Статуту).

Ст.ст. 22, 23 Статуту передбачено, що за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату. Відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем. Під час перевезення масових вантажів у випадках, передбачених правилами, допускається оформлення однієї накладної (комплекту перевізних документів) на перевезення цілого маршруту або групи вагонів чи комплекту контейнерів.

Перевізник зобов`язаний доставити вантаж, пасажира, багаж, пошту до пункту призначення у строк, встановлений договором, якщо інший строк не встановлений транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, а в разі відсутності таких строків - у розумний строк (ч. 1 ст. 919 ЦК України).

В силу приписів ст. 920 ЦК України у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Положеннями ст. 41 Статуту передбачено, що залізниці зобов`язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки. У разі затримки подачі вагонів (контейнерів) під вивантаження внаслідок зайнятості вантажного фронту або з інших причин, залежних від одержувачів, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо він прибув на станцію призначення до закінчення встановленого терміну доставки.

Згідно із п.п. 1.1, 1.2 Правил обчислення термінів доставки вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644 (із змінами та доповненнями), зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 (далі - Правила обчислення термінів доставки вантажів), термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Відповідно до підп. 1.1.1 п.1.1 Правил обчислення термінів доставки вантажів (ст.ст. 41, 116 Статуту) у разі перевезення вантажною швидкістю залізниці надається термін доставки вантажу: одна доба на кожні повні та неповні 320 км. щодо маршрутних відправок, та одна доба на кожні повні та неповні 200 км. щодо вагонних відправок.

Обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах. При прийманні від відправника вантажу до перевезення раніше дня, на який призначено навантаження, термін доставки обчислюється з 24-ї години того дня, на який призначено навантаження, про що в накладній робиться відмітка в графі "Навантаження призначено на число місяць" (п. 2.1 Правил обчислення термінів доставки вантажів).

Згідно п. 2.4 Правил обчислення термінів доставки вантажів терміни доставки, які обчислюються згідно з п. 1 вказаних правил, збільшуються, зокрема, на одну добу на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу.

Про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції (п. 2.9 Правил обчислення термінів доставки вантажів).

Відповідно до п. 2.10 Правил обчислення термінів доставки вантажів, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

Згідно зі ст. 23 Закону України "Про залізничний транспорт", у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань за договором про організацію перевезень вантажів перевізники несуть відповідальність за неповну і несвоєчасну подачу вагонів і контейнерів для виконання плану перевезень, а вантажовідправники - за невикористання наданих транспортних засобів у порядку та розмірах, що визначаються Статутом залізниць України. Перевізники також несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України.

Відповідно до ст. 116 Статуту за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі:

10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби;

20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби;

30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Зазначений штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув.

У інформаційному листі Вищого господарського суду України №01-06/420/2012 від 04.04.2012, за наслідком аналізу наведених вище норм законодавства, додатково зазначено, що нарахування штрафу за несвоєчасну доставку вантажу здійснюється в залежності від кількості повних прострочених діб, але не менш ніж двох діб. Встановлений ст. 116 Статуту штраф застосовується у разі прострочення доставки вантажу на дві доби (більше ніж на 48 годин), на три доби (більше ніж на 72 години) і на чотири доби (більше ніж на 96 годин). Якщо прострочення доставки вантажу допущено залізницею менш ніж на дві доби (не більше 48 годин), що обчислюється з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення, то підстави для нарахування передбаченого ст. 116 Статуту штрафу відсутні.

Згідно з п. 8 Правил видачі вантажів, оформлення видачі вантажу засвідчується календарним штемпелем станції у відповідній графі накладної. Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці або дата подачі вагона під вивантаження, якщо воно здійснюється одержувачем на місцях загального або не загального користування.

Як підтверджується календарними штемпелями на накладних, доданих до позовної заяви, вантаж відповідачем доставлено позивачу з порушенням встановленого терміну доставки, визначеного ст. 41 Статуту та Правилами обчислення термінів доставки вантажу.

Враховуючи встановлений судом факт прострочення відповідачем виконання свого зобов`язання перед позивачем щодо строків перевезення вантажу, а також положення наведених норм законодавства України, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про правомірність стягнення судом першої інстанції з відповідача на користь позивача штрафу за прострочення доставки вантажу у розмірі 64511,56 грн. При цьому, судом апеляційної інстанції перевірено розрахунки штрафу, здійснені позивачем та прийняті місцевим господарським судом, та встановлено їх арифметичну правильність.

Щодо твердження апелянта про те, що у останнього відсутня вина у затримці вагонів №№ 95131678, 95222832, 53203816, 95015970, 95137881, 95162327, 95162384, 95658027, 95661823 колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає таке.

Предметом спору є стягнення штрафу за несвоєчасну доставку порожніх вагонів до пункту навантаження, а не штрафу за несвоєчасну доставку вантажів до станції призначення. Відповідно до абз. 5 ст. 41 Статуту, у разі затримки подачі вагонів (контейнерів) під вивантаження внаслідок зайнятості вантажного фронту або з інших причин, незалежних від одержувачів, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо він прибув на станцію призначення до закінчення встановленого терміну доставки.

Разом з цим, як вбачається з матеріалів справи, вагони №№ 95131678, 95222832, 53203816, 95015970, 95137881, 95162327, 95162384, 95658027, 95661823, прибули на станцію призначення вже після закінчення встановленого терміну доставки, а саме 05.09.2018, 08.09.2018 та 12.09.2018, відповідно тому ці порожні вагони не можна вважати такими, які вчасно доставлені залізницею на станцію призначення, як це визначено абз. 5 п. 41 Статуту.

Водночас, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що відповідно до п. 2.9 Правил обчислення термінів доставки вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000, про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки та тривалість цієї затримки, повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції.

Як встановлено апеляційним господарським судом, накладні №№ 42223370, 42223404, 42223412, 42229815, 42194423, 42194407, 42194415, 42194399, 42351437, 42351445, 42229807, 33579368 містять відмітки у графах 49 з посиланням на акти про збільшення терміну доставки, а саме: на акти №702 від 15.09.2018, №255 від 15.09.2018, №582 від 10.09.2018, №684 від 13.09.2018.

Дослідивши вказані акти, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що Акти загальної форми № 255 від 15.09.2018 (вагон № 53202040), № 255 від 15.09.2018 (вагон № 95694683), наказ станції Знам`янка № 702 від 15.09.2018 (вагони №№ 95138442, 95665642, 95703146, 95146528, 95181830, 95222063, 95665618) та накази станції Долинська № 582 від 10.09.2018 (вагон № 95733218) та № 684 від 10.09.2018 (вагон № 95733242) не відповідають вимогам Правил користування вагонами і контейнерами, встановленим до їх складання, а тому не можуть бути прийняти як належні та допустимі докази у справі з огляду на наступне.

В Актах загальної форми № 255 від 15.09.2018 (вагон № 53202040), № 255 від 15.09.2018 (вагон № 95694683) не зазначено причин тимчасової перерви в перевезенні та вказівки на особу, з вини якої сталася така перерва (п. 2.9. Правил № 644). Крім того вказані акти складені без участі представника Позивача (п. 8 Правил №113).

Наказ станції Знам`янка № 702 від 15.09.2018 (вагони №№ 95138442, 95665642, 95703146, 95146528, 95181830, 95222063, 95665618) не містить вказівки на причину затримки та номери вагонів, які були затримані (п. 2.9. Правил № 644), також даний наказ не є актом загальної форми про затримку вагонів у відповідності до п. 8 Правил № 113.

Накази станції Долинська № 582 від 10.09.2018 (вагон № 95733218) та № 684 від 10.09.2018 (вагон № 95733242) не містять причини тимчасової перерви в перевезенні, вказівки на особу, з вини якої сталася перерва (п. 2.9 Правил № 644), номеру вагону, який було затримано та не є актами загальної форми про затримку вагонів, тобто оформлені з порушенням п. 8 Правил № 113.

Місцевим господарським судом обґрунтовано відхилено надані відповідачем повідомлення за формами ВУ-23М від 09.09.2018 та ВУ-36 від 20.09.2018, а також акти загальної форми № 3083 від 09.09.2018 та № 3084 від 20.09.2018, оскільки останні не підтверджують чим було обумовлено усунення технічних несправностей вагону №95103222 (не зазначені підстави перебування вказаного вагона у ремонті).

Таким чином, апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення з відповідача штрафу за порушення термінів доставки вантажу, в тому числі і в розмірі 18299,84 грн. (за залізничними накладними №№ 42010710, 42010728, 42211607, 42211482, 42211557, 42211581, 42211573, 42211466, 42211474, 42194399, 42094407, 42194415, 42194423, 42223370, 42223404, 42223412, 42229807, 42229815, 42351437, 42351445, 33579368, 42238014), який оскаржено відповідачем в апеляційній скарзі.

У зв`язку з наведеними обставинами у відповідності до вимог ст. 129 ГПК України відсутні підстави для задоволення викладеної в апеляційній скарзі вимоги щодо покладення на позивача витрат зі сплати судового збору в сумі 544,92 грн.

Стосовно клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій на 50%, то місцевий господарський суд правильно зазначив, що відповідачем не надано належних доказів щодо свого майнового становища, поважності причин неналежного виконання зобов`язань та причинних наслідків, винятковості даного випадку та невідповідності розміру штрафу наслідкам порушення, а тому вказане клопотання задоволенню не підлягає.

З огляду на викладене місцевий господарський суд дійшов правильного висновку про порушення відповідачем прав та охоронюваних законом інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до господарського суду, та обґрунтовано задовольнив позовні вимоги позивача в повному обсязі, зокрема і в сумі, що оскаржується відповідачем.

Враховуючи положення ч.1 ст.9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів №2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Зокрема, Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій, інші доводи, викладені в апеляційній скарзі не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на вирішення спору у даній справі.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Нормою ст. 276 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладені обставини, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 23.05.2019 у справі № 910/2323/19 в оскаржуваній відповідачем частині відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Судові витрати.

У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги витрати за подання апеляційної скарги у відповідності до ст. 129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 23.05.2019 у справі №910/2323/19 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 23.05.2019 у справі №910/2323/19 залишити без змін.

3.Матеріали справи №910/2323/19 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя Г.А. Кравчук

Судді Г.П. Коробенко

Т.П. Козир