РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

09.08.2019Справа № 910/7324/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Полякової К.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Хауз Бетон»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бері Комерц»

про стягнення 76 563,03 грн.

без виклику представників сторін (без проведення судового засідання).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Хауз Бетон» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бері Комерц» про стягнення 76 563,03 грн., з яких: 50 000,35 грн. заборгованості, 14 990,27 грн. пені, 1 606,71 грн. трьох процентів річних та 9 965,70 грн. інфляційних втрат, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач порушив строк оплати за Договором поставки від 17.07.2017 № 17/07/17ХБ-БК.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.06.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання) та встановлено строк для подання відповідачу відзиву на позов протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали.

Зазначена ухвала суду була направлена, зокрема, відповідачу рекомендованим листом із повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в позовній заяві та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 04071, м. Київ, вул. Нижній Вал,51.

Проте конверт із копією вищенаведеної ухвали повернуто на адресу суду підприємством поштового зв`язку без вручення відповідачу у зв`язку із закінченням терміну зберігання даного відправлення.

За приписами частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

При цьому, судом також враховано, що згідно з частинами 1, 2 статті 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (частина 1 статті 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Таким чином, відповідач мав право та можливість ознайомитися з ухвалою суду від 10.06.2019 у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

За частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Аналогічна норма міститься у частині 9 статті 165 ГПК України.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів частини 9 статті 165 та частини 2 статті 178 ГПК України.

20.06.2019 через відділ діловодства та документообігу суду від позивача надійшло клопотання про розподіл судових витрат, до якого він долучив відповідні докази понесення цих витрат у розмірі 7 000,00 грн.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Судом встановлено, що 17.07.2017 між сторонами укладено Договір поставки №17/07/17ХБ-БК (далі - Договір), за умовами якого позивач зобов`язується поставляти власними транспортними засобами та передавати у власність відповідача товар: бетон класів В7,5 П4; В15 П4; В22,5 П3 згідно данного Договору та додатків до нього, які після їх погодження в порядку, зазначеному даним договором є невід`ємною частиною цього договору, а відповідач зобов`язується приймати та оплачувати товар на умовах цього договору (п.1.1. Договору).

Відповідно до п.2.2. Договору, право власності та ризики на товар переходить до відповідача з моменту здійснення передачі товару відповідачу згідно товарно-транспортних накладних.

Приймання товару по кількості і якості здійснюється на місці поставки товару в момент його передачі шляхом підписання товарно-транспортної накладної (п.2.6. Договору).

Згідно з п.6.1 Договору розрахунки за товар здійснюються в національній валюті України (гривнях) шляхом перерахування відповідачем суми вартості товару на поточний рахунок позивача в розмірі і порядку, визначеному даним договором.

Пунктом 6.3. Договору передбачено, що оплата вартості товару здійснюється відповідачем на підставі рахунку-фактури позивача, шляхом здійснення попередньої оплати у розмірі 100% вартості замовленого товару на протязі двох банківських днів з дати погодження замовлення.

У випадку, коли позивач здійснив поставку партії товару до отримання попередньої оплати від відповідача за таку партію товару, відповідач зобов`язаний розрахуватися за поставлений товар протягом одного банківського дня з дати поставки відповідачу такої партії товару (п.6.3.2. Договору).

Із матеріалів справи вбачається, що позивач здійснив поставку відповідачу товару на загальну суму 1 418 671,75 грн., що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями видаткових накладних, а саме: № 1035 від 17.07.2017 на суму 15860,00 грн., № 1062 від 20.07.2017 на суму 35100,00 грн., № 1141 від 01.08.2017 на суму 3906,00 грн., № 1226 від 14.08.2017 на суму 15015,00 грн., № 1245 від 16.08.2017 на суму 9295,00 грн., № 1271 від 18.08.2017 на суму 10010,00 грн., № 1302 від 25.08.2017 на суму 9940,00 грн., № 1494 від 19.09.2017 на суму 37895,00 грн., № 1587 від 30.09.2017 на суму 20720,00 грн., № 1596 від 02.10.2017 на суму 11840,00 грн., № 1607 від 03.10.2017 на суму 11840,00 грн., № 1621 від 06.10.2017 на суму 14800,00 грн., № 1622 від 07.10.2017 на суму 23680,00 грн., № 1869 від 28.10.2017 на суму 14800,00 грн., № 1957 від 08.11.2017 на суму 9176,00 грн., № 1985 від 10.11.2017 на суму 8285,00 грн., № 1387 від 04.09.2018 на суму 245000,00 грн., № 1388 від 05.09.2018 на суму 264250,00 грн., № 1400 від 06.09.2018 на суму 210000,00 грн., № 1424 від 07.09.2018 на суму 395500,00 грн., № 1474 від 13.09.2018 на суму 49000,00 грн. та актів надання послуг, а саме: № 1142 від 01.08.2017 на суму 2030,00 грн., № 1227 від 14.08.2017 на суму 104,25 грн., №1272 від 18.08.2017 на суму 166,80 грн., № 1495 від 19.09.2017 на суму 333,60 грн., № 1958 від 08.11.2017 на суму 125,10 грн.

Однак відповідач оплату товару здійснив несвоєчасно та не в повному обсязі, сплативши згідно з випискою по рахунку позивача лише 1368671,40 грн., у зв`язку з чим борг відповідача становить 50000,35 грн.

За приписами ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст.11, 509 ЦК України зобов`язання виникають, зокрема, з договору чи іншого правочину.

Статтею 712 ЦК України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Як вбачається з вищезазначених видаткових накладних та актів надання послуг позивач поставив, а відповідач прийняв товар на суму 1 481 671,75 грн.

Вказані накладні та акти надання послуг підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками позивача і відповідача.

За приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Докази здійснення відповідачем попередньої оплати вартості поставленого товару після 07.09.2018, матеріали справи не містять, у зв`язку з чим відповідач згідно з пунктом 6.3.2 Договору мав розрахуватися за такий товар протягом одного банківського дня з дати його поставки, тобто строк виконання відповідачем обов`язку по оплаті поставленого після 07.09.2018 товару є таким, що настав.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Ураховуючи викладене, а також зважаючи на те, що сума боргу відповідача, яка складає 50000,35 грн., підтверджена належними доказами, наявними в матеріалах справи, і останній на момент прийняття рішення не надав документи, які свідчать про погашення вказаної заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовної вимоги про стягнення з відповідача вказаної суми боргу, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Крім того, позивач просив стягнути з відповідача пеню в розмірі 14990,27 грн. за період з 15.09.2018 по 08.03.2019.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

Згідно з ч. 3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (ч. 1 ст. 550 ЦК України).

Частиною 1 ст. 552 ЦК України встановлено, що сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов`язку в натурі.

Приписами ст. 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною 4 ст. 231 ГК України передбачено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч.6 ст.232 ГК України).

Відповідно до п. 7.2.1. Договору у випадку порушення покупцем строків оплати за товар, покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми прострочення оплати товару за кожен день прострочення.

Таким чином, здійснивши арифметичний перерахунок заявлених до стягнення штрафних санкцій за обрахований позивачем період, суд дійшов висновку про те, що стягненню з відповідача підлягає 14990,27 грн. пені, у зв`язку з чим позов у цій частині підлягає задоволенню.

Також позивач на підставі частини 2 статті 625 ЦК України просив суд стягнути з відповідача 9965,70 грн. інфляційних втрат та 1606,71 грн. трьох процентів річних.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений за договором або законом.

За проведеним судом арифметичним перерахунком компенсаційних витрат, останні підлягають стягненню з відповідача у межах заявлених позивачем сум, а тому позов у цій частині підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Понесені позивачем витрати по оплаті судового збору та витрат на професійну правничу допомогу адвоката відповідно до ст. 126, 129 ГПК України у зв`язку з задоволенням позову та відсутністю клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 86, 129, 232, 236-241, 252 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Хауз Бетон» задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Бері Комерц» (0471, м. Київ, вул. Нижній Вал, 51; ідентифікаційний код 40861482) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Хауз Бетон» (03115, м. Київ, вул. Святошинська, 34-а; ідентифікаційний код 34762460) суму основного боргу у розмірі 50000 (п`ятдесят тисяч) грн. 35 коп., пеню у розмірі 14990 (чотирнадцять тисяч дев`ятсот дев`яносто) грн. 27 коп., 1606 (одну тисячу шістсот шість) грн. 71 коп. трьох процентів річних, 9965 (дев`ять тисяч дев`ятсот шістдесят п`ять) грн. 70 коп. інфляційних втрат, 7000 (сім тисяч) грн. витрат на професійну правничу допомогу адвоката, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва (пункт 17.5 частини 1 Перехідних положень ГПК України) протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.В. Полякова