ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

про відмову в забезпеченні позову

05 серпня 2019 року Справа № 915/1834/19

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області,

головуючий суддя Давченко Т.М.,

за участі секретаря Говоріної А.Е.

та представників заявника: Чукітової В.В., ордер від 02.08.2019 серії ОД № 488961, та Бобровника Д.О. , ордер від 01.08.2019 серії ОД № 354088;

розглянувши заяву компанії Phaethon International Co. A.G.

Alpenstrssse 15, 6302, Zug, Switzerland;

поштова адреса: адвокат Бобровник Д.О.,

вул. Сонячна, 5, офіс 310, м. Одеса;

про вжиття запобіжних заходів у вигляді накладення арешту на судно

В С Т А Н О В И В:

Компанія Phaethon International Co. A.G. (далі - Компанія) звернулася з заявою від 01.08.2019, зареєстрованою в Господарському суді Миколаївської області у той же день за вх. № 12748/19, про забезпечення позову в порядку ст.ст. 136-138 ГПК України, шляхом накладення арешту на судно ANAIS (ІМО9224025) (далі - Судно), зареєстроване під прапором держави Ліберія, яке прямує в акваторію морського порту Миколаїв Адміністрації Миколаївського морського порту (далі - порт), а саме, шляхом його затримання та заборони виходу з акваторії порту.

Заяву мотивовано тим, що Компанія має до компанії Veles Bullk S.A. (далі - Судновласник) чинну морську вимогу на загальну суму 137963,10 дол. США, яка виникла внаслідок неналежного виконання Судновласником грошових зобов`язань за укладеним з Компанією договором фрахтування морського судна від 01.08.2018, а саме, зобов`язань щодо оплати у повному обсязі наданих Компанією в період 18:30 по Грінвічу 15.08.2019 до 06:36 по Грінвічу 17.10.2018 послуг з фрахтування.

Вислухавши представників Компанії, які просили суд задовольнити заяву з викладених у ній підстав, дослідивши матеріали заяви, суд приходить до такого.

Господарським процесуальним законодавством передбачено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову; забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (ст. 136 ГПК України).

Позов забезпечується, зокрема, арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч.ч. 1, 4 ст. 137 ГПК України).

Заява про арешт морського судна подається за місцезнаходженням порту реєстрації судна або за місцезнаходженням морського порту, в якому судно знаходиться або до якого прямує, незалежно від того, чи має такий суд юрисдикцію щодо розгляду по суті справи щодо морської вимоги, яка є підставою для арешту. У разі подання заяви про забезпечення позову про арешт морського судна заявник повинен пред`явити позов протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову (ч.ч. 2-3 ст. 138 ГПК України).

Заява про забезпечення позову у вигляді арешту на морське судно розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження після її подання без повідомлення особи, яка подала заяву, та особи, яка є відповідальною за морською вимогою. Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, що подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін (ч.ч. 2-4 ст. 140 ГПК України).

У відповідності до положень Міжнародної конвенції з уніфікації деяких правил щодо накладення арешту на морські судна 1952 року (далі - Конвенція), ратифікованої Законом України "Про приєднання України до Міжнародної конвенції з уніфікації деяких правил щодо накладення арешту на морські судна", яка набрала чинності для України з 16.05.2012, "морська вимога" - вимога, що виникає на підставі: збитку, завданого будь-яким судном у результаті зіткнення або в інший спосіб; загибелі людей або тілесного ушкодження, що заподіяні будь-яким судном або пов`язані з його експлуатацією; рятування судна або вантажу; договору, що стосується використання або здачі будь-якого судна в наймання за договором про фрахтування або інакше; договору, що стосується перевезення вантажів будь-яким судном за договором про фрахтування або інакше; втрати вантажу або шкоди, завданої вантажу, в тому числі багажу, який перевозиться будь-яким судном; загальної аварії; морської позики; буксирування; лоцманства; поставок товарів або матеріалів, що здійснюються для судна з метою його експлуатації або технічного обслуговування, незалежно від того, де ці поставки здійснюються; будування, ремонту або спорядження судна чи докових зборів; заробітної плати капітанів, офіцерів чи екіпажу; витрат капітана, у тому числі витрат вантажовідправників, фрахтувальників чи агентів, що здійснені за дорученням судна або його власника; спорів, що стосуються права власності на морське судно; спорів між співвласниками будь-якого судна стосовно права власності на це судно, його експлуатації або доходів від його експлуатації; іпотеки або морської застави будь-якого судна (п. 1 ст. 1 Конвенції).

Згідно ст. 42 КТМ України, судно може бути арештоване тільки на морські вимоги. Морська вимога - це вимога, що виникає з права власності та інших майнових прав на судно, будівництво судна, управління, експлуатацію або комерційне використання судна, заставу судна чи здійснення заходів, пов`язаних з рятуванням судна, а саме вимога у зв`язку з: заподіянням шкоди в результаті втрати або пошкодження майна у зв`язку з експлуатацією судна; заподіянням шкоди в результаті позбавлення життя або ушкодження здоров`я на суші або на воді у прямому зв`язку з експлуатацією судна; заподіянням шкоди навколишньому природному середовищу; винагородою, що належить за здійснення рятувальних заходів або виконання вимог будь-яких договорів про рятування; компенсацією та іншими сумами, що належать за усунення або спробу усунення загрози заподіяння шкоди, за вжиття запобіжних заходів чи здійснення аналогічних операцій; підняттям, віддаленням або знищенням судна, що стало уламками, чи його вантажу та викликаними цим витратами; будь-яким договором використання або фрахтування судна; будь-яким договором перевезення вантажу або пасажирів на судні; втратою чи пошкодженням вантажу, включаючи багаж, під час перевезення або у зв`язку з ним; загальною аварією; лоцманським проведенням та сплатою лоцманських зборів; буксируванням; постачанням продуктів харчування, матеріалів, палива, запасів, обладнання, включаючи контейнери, для експлуатації судна або утримання його; будівництвом, ремонтом, перебудовою або переобладнанням судна; зборами в порту, каналі та інших судноплавних водах, а також у доці; заробітною платою та іншими коштами, що належать капітану, членам командного складу та іншим членам екіпажу у зв`язку з виконанням ними своїх службових обов`язків на борту судна, включаючи витрати на репатріацію і внески за соціальним страхуванням, що сплачуються від їх імені; дисбурсменськими витратами, які здійснюються щодо судна капітаном, власником, фрахтувальником або агентом; страховою премією, включаючи внески за взаємне страхування, що сплачуються стосовно судна його власником або фрахтувальником за бербоут-чартером; будь-якою комісійною, брокерською або агентською винагородою, що сплачується стосовно судна його власником або фрахтувальником за бербоут-чартером; будь-яким спором про право власності на судно або володіння ним; будь-яким спором між двома або кількома власниками судна щодо використання судна і розподілу прибутку; заставою судна; будь-яким спором, що виникає з договору купівлі-продажу судна.

За твердженнями заявника, морська вимога останнього до Veles Bullk S.A. на суму 137963,10 дол. США виникла внаслідок надання останньому компанією Phaethon International Co. A.G. у період 15.08-17.10.2019 послуг з фрахтування морського судна за укладеним між ними договором від 01.08.2018 та невиконання компанією Veles Bullk S.A. договірних зобов`язань щодо оплати у повному обсязі наданих Компанією послуг.

Разом із тим, до заяви не додано належним чином засвідченої копії договору від 01.08.2018, посилання на який у ній міститься; доказів надання заявником компанії Phaethon International Co. A.G. послуг, посилання на які міститься в заяві.

За таких обставин перевірити дійсність заявленої Компанією морської вимоги неможливо.

Заявником зазначено, що для вирішення спору за морською вимогою він звернувся до Лондонської асоціації морських арбітрів і на даний час відповідна справа розглядається компетентними органами, проте до заяви не додано відповідних доказів, зокрема, довідки органу, яким розглядається позов компанії Phaethon International Co. A.G.; натомість, матеріали справи містять лише електронний лист компанії "ЕмЕфБі Солісіторс" про те, о остання діє від імені заявника стосовно позовної вимоги, поданої проти компанії Veles Bullk S.A.

Крім того, в обґрунтування заявленої морської вимоги та заяви про забезпечення позову Компанією надано ряд документів на іноземній мові, частина з яких не містить належного перекладу із засвідченням у встановленому законом порядку.

Так, у п. 7 роз`яснення президії Вищого господарського суду України від 31.05.2002 № 04-5/608 "Про деякі питання практики розгляду справ за участю іноземних підприємств і організацій" зазначено, що господарський суд приймає документи, складені мовами іноземних держав, за умови супроводження їх нотаріально засвідченим перекладом на українську.

Нотаріус засвідчує вірність перекладу документа з однієї мови на іншу, якщо він знає відповідні мови. Якщо нотаріус не знає відповідних мов, переклад документа може бути зроблено перекладачем, справжність підпису якого засвідчує нотаріус (ст. 79 Закону України "Про нотаріат").

Аналогічні положення містяться у главі 8 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за № 282/20595, згідно якого якщо нотаріус не знає відповідних мов (однієї з них), переклад документа може бути зроблено перекладачем, справжність підпису

якого засвідчує нотаріус за правилами, передбаченими цим Порядком.

Додані до заяви матеріали, а саме: копія витягу з Комерційного реєстру кантону Цуг щодо заявника; електронного листа компанії "ЕмЕфБі" від 30.07.2019; фінального розрахунку; частина матеріалів електронного листування, зокрема, між заявником та компанією Veles Bullk S.A.; витяги з сайту https://maritime.ihs.com,- відповідного перекладу не містять.

Ураховуючи викладене, суд визнає, що заявником не доведено існування морської вимоги, на яку він посилається як на підставу для вжиття обраного ним заходу забезпечення позову, а тому в задоволенні заяви належить відмовити.

Керуючись ст. ст. 136-140, 234 ГПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні заяви компанії Phaethon International Co. A.G. про вжиття запобіжних заходів у вигляді накладення арешту на судно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена у порядку та строки, визначені статтями 255, 256 і підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено та підписано 05.08.2019.

Суддя Т.М.Давченко