РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

04.07.2019Справа № 910/2278/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Удалової О.Г. за участю секретаря судового засідання Дьогтяр О.О., розглянув матеріали господарської справи

за позовомтовариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Молочна слобода»
дотовариства з обмеженою відповідальністю «ЛАН ФУД»
простягнення 505 762,83 грн.

Представники учасників справи:

від позивача Остапчук М.Я., адвокат за ордером КВ №751168 від 13.05.2019;

від відповідача Здоренко В.Є., довіреність б/н від 03.04.2019;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Молочна слобода» (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАН ФУД» (надалі - відповідач) про стягнення 505 762,83 грн., з яких: 409 692,30 грн. - основна заборгованість, 65 846,94 грн. - пеня, 5 849,20 грн. - 3% річних та 24 374,39 грн. - інфляційні втрати.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору № 05КФ14-1 від 01.02.2014 в частині повної та своєчасної оплати вартості поставленого товару.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.02.2019 відкрито провадження у справі № 910/2278/19 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 04.04.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.04.2019 підготовче провадження у справі № 910/2278/19 відкладено на 23.04.2019.

15.04.2019 до загального відділу діловодства суду від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій з урахуванням здійсненої відповідачем часткової оплати вартості поставленого товару, просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 404 692,30 грн., пеню у розмірі 65 846,94 грн. та 3% річних у розмірі 5 849,20 грн.

18.04.2019 до загального відділу діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому сторона заперечує проти позовних вимог в частині стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат з підстав того, що з наявних у матеріалах справи документів не вбачається за можливе встановити дату фактичної поставки товару, що, в свою чергу, позбавляє можливості встановити як початок відліку строку на оплату товару, так і кінцевий строк його оплати. При цьому відповідач, у зв`язку зі спливом строку для подання відзиву на позовну заяву, просив його поновити та врахувати обставини викладені у відзиві.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.04.2019 прийнято до розгляду заяву позивача про зменшення (уточнення) позовних вимог, продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання у справі № 910/2278/19 на 14.05.2019.

10.05.2019 до загального відділу діловодства суду від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій позивач проти тверджень відповідача заперечує, вказуючи на те, що у відповідності до умов Договору документом, що підтверджує факт поставки позивачем та отримання відповідачем замовленого товару, є видаткова накладна (накладна на відпуск товарно-матеріальних цінностей), яка підписується відповідачем в момент отримання товару.

Крім цього, позивач зазначає, що відповідач, підписавши акт звіряння розрахунків за період з 01.01.2018 по 31.12.2018, погодився з існуванням у нього заборгованості у розмірі 409 692,30 грн., при цьому у зазначеному акті вказано дату отримання відповідачем товару та номер накладної, на підставі якої товар було поставлено.

Стосовно відсутності товарно-транспортних накладних позивач зазначив, що товарно-транспортна накладна - це документ, що супроводжує вантаж та регулює взаємовідносини вантажовідправника та перевізника, при цьому підтверджує лише факт транспортування товару, а не його поставку відповідачу. Водночас, позивач вказує, що транспортування замовленого відповідачем товару здійснювалось особисто позивачем та його власним транспортом, в підтвердження чого надав для долучення до матеріалів справи відповідні копії товарно-транспортних накладних.

Також позивачем через загальний відділ діловодства суду подано письмові пояснення по справі, в яких надав пояснення щодо порядку зарахування ним сплачених відповідачем коштів за поставлений позивачем товар, а також щодо заперечень відповідача стосовно того, що дата поставки у видаткових та товарно-транспортних накладних може відрізнятися, що в свою чергу впливає на визначення строку оплати поставленого товару, які за своїм змістом збігаються з запереченнями, викладеними у відповіді на відзив на позовну заяву.

Крім цього, позивач зазначив, що предметом позовних вимог є стягнення з відповідача основної заборгованості у розмірі 404 692,30 грн., пені у розмірі 65 846,94 грн., 3% річних у розмірі 5 849,20 грн. та інфляційних втрат у розмірі 24 374,39 грн.

14.05.2019 до загального відділу діловодства суду від позивача надійшло клопотання про включення витрат на професійну правничу допомогу до складу судових витрат та долучення документів до матеріалів справи.

У судовому засіданні 14.05.2019 судом, відповідно до ч. 2 ст. 216 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено перерву до 30.05.2019.

22.05.2019 позивачем через загальний відділ діловодства суду подано додаткові документи для долучення їх до матеріалів справи.

29.05.2019 до загального відділу діловодства суду від позивача надійшов лист, в якому останній повідомив, що під час виготовлення позовної заяви було допущено технічну помилку, а саме в накладній на відпуск товарно-матеріальних цінностей № ФТД00030729 від 24.05.2018 невірно зазначено суму накладної, замість « 3 318,00 грн.» вказано « 33 180,00 грн.».

У засіданні 30.05.2019 представником позивача подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

У засіданні 30.05.2019, виходячи з того, що судом здійснено усі необхідні та достатні дії для забезпечення правильного та своєчасного розгляду справи по суті, суд, відповідно до ч. 4 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, постановив закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 02.07.2019.

У судовому засіданні 02.07.2019, судом, відповідно до ч. 2 ст. 216 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено перерву до 04.07.2019.

Представник позивача в судовому засіданні 04.07.2019 позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Крім цього, представник позивача просив клопотання про включення витрат на професійну правничу допомогу до складу судових витрат розглянути після прийняття рішення у справі, шляхом винесення додаткового рішення.

У той же час, представник відповідача проти позовних вимог заперечив та просив відмовити в їх задоволенні.

Відповідно до ст. 219 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні 04.07.2019, відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

На виконання вимог статті 222 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні здійснювалася фіксація судового процесу технічним засобами.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників учасників справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

01.02.2014 між товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Молочна слобода» (постачальником) та товариством з обмеженою відповідальністю «ЛАН ФУД» (покупцем) було укладено Договір № 05КФ14-01, відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов`язується передавати у власність покупця молочні продукти торгової марки «Заречье» (виробник ПАТ «Куп`янський молочноконсервний комбінат»), надалі - товар, згідно письмової заявки, а покупець зобов`язується прийняти цей товар та своєчасно здійснювати його оплату на умовах даного договору.

Партією товару є товар, що відвантажений за одним видатковим документом (накладною) (п. 1.2 Договору).

Пунктом 3.1 Договору визначено, що ціна на товар встановлюється у національній валюті (гривнях) у видаткових накладних, які є невід`ємною частиною цього договору. Ціна товару включає витрати на упаковку, маркування, навантаження на транспортний засіб та доставку. Загальна сума договору обумовлюється сумами, зазначеними у видаткових накладних на кожну партію товару (п. 3.2 Договору).

Відповідно до п. 3.3 Договору покупець здійснює оплату за партію товару протягом 60 календарних днів з моменту поставки, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника з зазначенням у платіжному дорученні номера договору та номера накладної, за якими здійснюється оплата.

Згідно з п. 3.5 Договору сторони за договором ведуть кількісний та підсумковий облік поставленого і отриманого товару з обов`язковим підписанням актів звірки за кожний місяць до 20 числа місяця наступного за звітним.

Товар повинен бути повністю поставлений протягом не більш 3 робочих днів з моменту отримання заявки. Усі заявки направляються постачальнику на телефон-факс 8 або на електронну адресу: (п. 4.1 Договору). Згідно узгодженої заявки, постачальник здійснює поставку товару покупцю (п. 4.4 Договору).

Відповідно до змісту п. 4.5 Договору, при поставці товару на умовах DDP по Інкотермс 2000 р. на склад покупця, поставка здійснюється за адресою: м. Київ, вул. Велика Окружна, 11А, «Столичний ринок» «Умови поставки DDP означають, що постачальник зобов`язаний надати товар в розпорядження покупця в невідвантаженому вигляді на транспортному засобі в названому місці призначення в узгоджену дату або в межах узгодженого для поставки строку).

Даний договір згідно з п. 8.1 набирає сили з 01.02.2014 та діє до 31.12.2015, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами зобов`язань. У разі, коли до кінця строку дії договору не надійдуть інші пропозиції (заяви) будь-якої зі сторін, термін його чинності автоматично продовжується на кожен наступний календарний рік (п. 8.2 Договору).

Судом встановлено, що позивач, виконуючи взяті на себе згідно Договору зобов`язання, поставив, а відповідач прийняв товар на суму 1 342 372,56 грн., що підтверджується накладними на відпуск товарно-матеріальних цінностей № ФТД00005729 від 30.01.2018 на суму 181 440,00 грн., № ФТД00005732 від 30.01.2018 на суму 1 202,40 грн., № ФТД00006004 від 30.01.2018 на суму 1 522,80 грн., № ФТД00006605 від 31.01.2018 на суму 97 200,00 грн., № ФТД00007219 від 05.02.2018 на суму 5 720,76 грн., № ФТД00007734 від 07.02.2018 на суму 4 294,80 грн., № ФТД00009908 від 16.02.2018 на суму 6 892,08 грн., № ФТД00010786 від 21.02.2018 на суму 4 862,70 грн., № ФТД00012435 від 27.02.2018 на суму 133 618,50 грн., № ФТД00014372 від 09.03.2018 на суму 9 086,16 грн., № ФТД00015053 від 12.03.2018 на суму 442,08 грн., № ФТД00015328 від 13.03.2018 на суму 171 072,00 грн., № ФТД00015330 від 13.03.2018 на суму 5 961,48 грн., № ФТД00018680 від 28.03.2018 на суму 129 600,00 грн., № ФТД00019437 від 29.03.2018 на суму 38 880,00 грн., № ФТД00022727 від 16.04.2018 на суму 11 049,96 грн., № ФТД00026899 від 07.05.2018 на суму 211 466,88 грн., № ФТД00030364 від 23.05.2018 на суму 1 428,00 грн., № ФТД00030729 від 24.05.2018 на суму 3 318,00 грн., № ФТД00031076 від 29.05.2018 на суму 7 109,28 грн., № ФТД00031404 від 30.05.2018 на суму 4 662,00 грн., № ФТД00032897 від 07.06.2018 на суму 14 667,90 грн., № ФТД00034225 від 14.06.2018 на суму 17 112,60 грн., № ФТД00034922 від 18.06.2018 на суму 24 334,20 грн., № ФТД00035368 від 19.06.2018 на суму 3 105,90 грн., № ФТД00035410 від 21.06.2018 на суму 38 880,00 грн., № ФТД00035668 від 22.06.2018 на суму 1 285,20 грн., № ФТД00036854 від 02.07.2018 на суму 48 088,80 грн., № ФТД00037689 від 06.07.2018 на суму 22 320,90 грн., № ФТД00038963 від 11.07.2018 на суму 11 977,20 грн., № ФТД00040393 від 19.07.2018 на суму 1 606,50 грн., № ФТД00041013 від 24.07.2018 на суму 16 105,86 грн., № ФТД00041298 від 25.07.2018 на суму 11 566,20 грн., № ФТД00042097 від 31.07.2018 на суму 26 708,70 грн., № ФТД00042824 від 03.08.2018 на суму 7 073,28 грн., № ФТД00044333 від 14.08.2018 на суму 17 365,20 грн., № ФТД00045618 від 23.08.2018 на суму 9 188,64 грн., № ФТД00046895 від 31.08.2018 на суму 12 530,40 грн., № ФТД00048728 від 13.09.2018 на суму 15 788,40 грн., № ФТД00049641 від 19.09.2018 на суму 2 246,40 грн. та № ФТД00050285 від 25.09.2018 на суму 9 590,40 грн.

Як свідчить зміст долучених до матеріалів справи копій банківських виписок з особового рахунку позивача б/н від 15.02.2019, б/н від 18.02.2019 та б/н від 29.05.2019, відповідачем було здійснено часткову оплату вартості поставленого позивачем товару у загальному розмірі 846 441,86 грн.

Крім цього, у зв`язку зі зменшенням ціни на поставлений згідно з накладними на відпуск товарно-матеріальних цінностей № ФТД00015328 від 13.03.2018 та № ФТД00026899 від 07.05.2018 товар на загальну суму 91 238,40 грн., позивачем 01.06.2018 було здійснено коригування податкових накладних № 1655 від 13.03.2018 та № 1068 від 07.05.2018, що підтверджується розрахунками коригування кількісних і вартісних показників № 330 від 31.05.2018 та № 329 від 31.05.2018.

Отже, обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач вказує на наявність у відповідача заборгованості у розмірі 404 692,30 грн. за накладними на відпуск товарно-матеріальних цінностей № ФТД00005729 від 30.01.2018, № ФТД00026899 від 07.05.2018, № ФТД00030364 від 23.05.2018, № ФТД00030729 від 24.05.2018, № ФТД00031076 від 29.05.2018, № ФТД00031404 від 30.05.2018, № ФТД00032897 від 07.06.2018, № ФТД00034225 від 14.06.2018, № ФТД00034922 від 18.06.2018, № ФТД00035368 від 19.06.2018, № ФТД00035410 від 21.06.2018, № ФТД00035668 від 22.06.2018, № ФТД00036854 від 02.07.2018, № ФТД00037689 від 06.07.2018, № ФТД00038963 від 11.07.2018, № ФТД00040393 від 19.07.2018, № ФТД00041013 від 24.07.2018, № ФТД00041298 від 25.07.2018, № ФТД00042097 від 31.07.2018, № ФТД00042824 від 03.08.2018, № ФТД00044333 від 14.08.2018, № ФТД00045618 від 23.08.2018, № ФТД00046895 від 31.08.2018, № ФТД00048728 від 13.09.2018, № ФТД00049641 від 19.09.2018 та № ФТД00050285 від 25.09.2018, яку позивач просить стягнути з відповідача в судовому порядку.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, враховуючи наступне.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до частини 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Нормами статті 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Укладений між сторонами Договір за своєю природою є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України. Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Положеннями ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у обумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Поряд з цим, стаття 712 Цивільного кодексу України регулює відносини, що виникають із договору поставки. Так, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Згідно з ч. 1 ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як встановлено судом, поставка товару на виконання умов Договору № 05КФ14-01 від 01.02.2014 була здійснена позивачем у період з 30.01.2018 по 25.09.2018 на загальну суму 1 342 372,56 грн., про що свідчать підписані з обох сторін накладні на відпуск товарно-матеріальних цінностей, копії яких містяться у матеріалах справи.

Відповідно до ст. 691 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

Згідно з ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Пунктом 3.3 Договору встановлено, що покупець здійснює оплату за партію товару протягом 60 календарних днів з моменту поставки, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника з зазначенням у платіжному дорученні номера договору та номера накладної, за якими здійснюється оплата.

З наведених положень Договору вбачається, що відповідач зобов`язаний був оплачувати поставлену продукцію на умовах відтермінування платежу, а саме протягом 60 календарних днів від дати поставки партії товару.

У той же час, партією товару згідно п. 1.2 Договору є товар, що відвантажений за одним видатковим документом (накладною).

Таким чином, враховуючи положення ст. 530 Цивільного кодексу України та зміст п.п. 1.2, 3.3 Договору строк виконання відповідачем грошового зобов`язання по оплаті вартості поставленого позивачем товару настав:

- за накладною № ФТД00005729 від 30.01.2018 - 02.04.2018 включно (зважаючи на те, що останній день строку оплати товару припадає на 31.03.2018 - суботу, строк оплати відповідно до ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України переноситься на наступний робочий);

- за накладною № ФТД00026899 від 07.05.2018 - 06.07.2018 включно;

- № ФТД00030364 від 23.05.2018 - 23.07.2018 включно (зважаючи на те, що останній день строку оплати товару припадає на 22.07.2018 - неділю, строк оплати відповідно до ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України переноситься на наступний робочий);

- № ФТД00030729 від 24.05.2018 - 23.07.2018 включно;

- № ФТД00031076 від 29.05.2018 - 30.07.2018 включно (зважаючи на те, що останній день строку оплати товару припадає на 28.07.2018 - суботу, строк оплати відповідно до ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України переноситься на наступний робочий);

- № ФТД00031404 від 30.05.2018 - 30.07.2018 включно (зважаючи на те, що останній день строку оплати товару припадає на 29.07.2018 - неділю, строк оплати відповідно до ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України переноситься на наступний робочий);

- № ФТД00032897 від 07.06.2018 - 06.08.2018 включно;

- № ФТД00034225 від 14.06.2018 - 14.08.2018 включно;

- № ФТД00034922 від 18.06.2018 - 17.08.2018 включно;

- № ФТД00035368 від 19.06.2018 - 20.08.2018 включно (зважаючи на те, що останній день строку оплати товару припадає на 18.08.2018 - суботу, строк оплати відповідно до ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України переноситься на наступний робочий);

- № ФТД00035410 від 21.06.2018 - 20.08.2018 включно;

- № ФТД00035668 від 22.06.2018 - 21.08.2018 включно;

- № ФТД00036854 від 02.07.2018 - 31.08.2018 включно;

- № ФТД00037689 від 06.07.2018 - 04.09.2018 включно;

- № ФТД00038963 від 11.07.2018 - 10.09.2018 включно (зважаючи на те, що останній день строку оплати товару припадає на 09.09.2018 - неділю, строк оплати відповідно до ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України переноситься на наступний робочий);

- № ФТД00040393 від 19.07.2018 - 17.09.2018 включно;

- № ФТД00041013 від 24.07.2018 - 24.09.2018 включно (зважаючи на те, що останній день строку оплати товару припадає на 22.09.2018 - суботу, строк оплати відповідно до ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України переноситься на наступний робочий);

- № ФТД00041298 від 25.07.2018 - 24.09.2018 включно (зважаючи на те, що останній день строку оплати товару припадає на 23.09.2018 - неділю, строк оплати відповідно до ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України переноситься на наступний робочий);

- № ФТД00042097 від 31.07.2018 - 01.10.2018 включно (зважаючи на те, що останній день строку оплати товару припадає на 29.09.2018 - суботу, строк оплати відповідно до ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України переноситься на наступний робочий);

- № ФТД00042824 від 03.08.2018 - 02.10.2018 включно;

- № ФТД00044333 від 14.08.2018 - 12.10.2018 включно;

- № ФТД00045618 від 23.08.2018 - 22.10.2018 включно;

- № ФТД00046895 від 31.08.2018 - 30.10.2018 включно;

- № ФТД00048728 від 13.09.2018 - 12.11.2018 включно;

- № ФТД00049641 від 19.09.2018 - 19.11.2018 включно (зважаючи на те, що останній день строку оплати товару припадає на 18.11.2018 - неділю, строк оплати відповідно до ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України переноситься на наступний робочий);

- № ФТД00050285 від 25.09.2018 - 26.11.2018 (зважаючи на те, що останній день строку оплати товару припадає на 24.11.2018 - суботу, строк оплати відповідно до ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України переноситься на наступний робочий).

У той же час, судом встановлено, що відповідачем вартість поставленого позивачем товару оплачено частково в сумі 937 680,26 грн. (846 441,86 грн. (сума підтверджена банківськими виписками) + 91 238,40 грн. (сума, на яку позивачем зменшено вартість товару за накладними № ФТД00015328 від 13.03.2018 та № ФТД00026899 від 07.05.2018)).

Таким чином, станом на момент ухвалення рішення у справі заборгованість відповідача з оплати вартості поставленого позивачем товару становить 404 692,30 грн. (1 342 372,56 грн. - 937 680,26 грн.), доказів сплати якої відповідачем суду надано не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується з нормами ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Наявність заборгованості відповідача за Договором (за спірними накладними) підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та відповідачем не спростована з огляду на що позовні вимоги в цій частині визнаються судом обґрунтованими.

При цьому, посилання відповідача на відсутність в наявних в матеріалах справи документах дати фактичної поставки товару та неможливість встановлення строку оплати товару, спростовуються долученими до матеріалів справи накладними на відпуск товарно-матеріальних цінностей та товарно-транспортними накладними, в яких зазначено дату поставки товару за спірними накладними.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача пеню у розмірі 65 846,94 грн., 3% річних у розмірі 5 849,20 грн. та інфляційних втрат у розмірі 24 374,39 грн.

Судом встановлено, що відповідач у встановлений Договором строк свого обов`язку по перерахуванню коштів не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов`язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Пунктом 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 6.2 Договору визначено, що у разі прострочення покупцем оплати партії товару продавець має право вимагати, а покупець зобов`язаний сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період вчинення правопорушення у сфері господарювання, від суми заборгованості (невиконаного зобов`язання), за кожен день прострочення виконання зобов`язання.

Судом встановлено факт прострочення виконання відповідачем зобов`язання по оплаті вартості поставленого позивачем товару, проте суд здійснює перерахунок пені на предмет правильності її нарахування та з урахуванням встановлених судом дат, з яких відповідач є таким, що прострочив виконання свого зобов`язання.

Так, за перерахунком суду, розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача за прострочення виконання грошового зобов`язання, становить 64 351,20 грн. В іншій частині заявленої до стягнення пені (1 495,74 грн.) необхідно відмовити, оскільки вона обрахована позивачем невірно.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування інфляційних витрат на суму боргу та 3% річних є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Суд перевірив та погоджується з наданим позивачем розрахунком 3% річних та інфляційних втрат, а тому вимоги позивача про стягнення 3% річних у розмірі 5 849,20 грн. та інфляційних втрат у розмірі 24 374,39 грн. підлягають задоволенню.

Частиною 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст.ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вищезазначене, приймаючи до уваги встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Молочна слобода», з покладенням судового збору в цій частині на відповідача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 129, 233, 237-240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги комунального товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Молочна слобода» задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАН ФУД» (02088, м. Київ, вул. Промислова, 10 офіс 11; ідентифікаційний код 39030886) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Молочна слобода» (63702, Харківська обл., м. Куп`янськ, вул. Ломоносова, буд. 26; ідентифікаційний код 32358958) заборгованість у розмірі 404 692 (чотириста чотири тисячі шістсот дев`яносто дві) грн. 30 коп., пеню у розмірі 64 351 (шістдесят чотири тисячі триста п`ятдесят одна) грн. 20 коп., інфляційні втрати у розмірі 24 374 (двадцять чотири тисячі триста сімдесят чотири) грн. 39 коп., 3% річних у розмірі 5 849 (п`ять тисяч вісімсот сорок дев`ять) грн. 20 коп. та судовий збір у розмірі 7 489 (сім тисяч чотириста вісімдесят дев`ять) грн. 01 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України та п.п. 17.5 п. 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 25.07.2019.

Суддя О.Г. Удалова