РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

24.07.2019Справа № 910/6414/19
Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О, розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" до Приватного акціонерного товариства "Українська Пожежно-Страхова Компанія" про стягнення 13 102,38 грн., без виклику представників сторін,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2019 року до господарського суду міста Києва звернувся позивач з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з відповідача 13 102,38 грн. страхового відшкодування на підставі ст.ст. 528, 993, 1166, 1187 ЦК України, ст.ст. 9, 27 ЗУ "Про страхування".

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 21.11.2017 року, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Форд» д.н.з. НОМЕР_1 в м. Тернополі по вул. Микулинецька, 29-а, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем автомобіля «Рено» д.н.з. НОМЕР_2 (застрахований у позивача транспортний засіб), що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 13602,38 грн.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Форд» д.н.з. НОМЕР_1 була застрахована в Приватному акціонерному товаристві "Українська Пожежно-Страхова Компанія".

Ухвалою господарського суду міста Києва від 24.05.2019 року справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Заперечень щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного без виклику сторін від сторін у встановлений законом строк не надано. Відповідач відзив на позов не подав.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з довідки про ДТП та постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05.12.2017 року у справі №607/14905/17, 11.08.2017 року, 21.11.2017 року, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Форд» д.н.з. НОМЕР_1 в м. Тернополі по вул. Микулинецька, 29-а, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем автомобіля «Рено» д.н.з. НОМЕР_2 , що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Відповідно до вказаної постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05.12.2017 року у справі №607/14905/17, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Внаслідок вказаної ДТП було пошкоджено автомобіль «Рено» д.н.з. НОМЕР_2 .

Пошкоджений автомобіль був застрахований позивачем на підставі договору страхування наземних транспортних засобів № АМ 121089 від 07.09.2017 року.

Як вбачається з рахунку СТО №40000130 від 31.01.2018 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Рено» д.н.з. НОМЕР_2 у ДТП склала 14 988,40 грн.

Як вбачається з страхового акту та розрахунку суми страхового відшкодування до нього від 25.04.2018 року, позивачем встановлено факт настання страхового випадку та вирішено виплатити страхове відшкодування на загальну суму 13 602,38 грн.

Зазначені кошти в розмірі 13 602,38 грн. позивачем були виплачені, що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням № 15327 від 25.04.2018 року.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Як вбачається з матеріалів справи, транспортним засобом - автомобілем «Форд» д.н.з. НОМЕР_1 , який спричинив ДТП та заподіяв збитки автомобілю «Рено» д.н.з. НОМЕР_2 , керував ОСОБА_1 .

Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Таким чином, за змістом вказаної норми, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципу вини.

Вина особи, яка керувала автомобілем «Форд» д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 встановлена у судовому порядку.

Тому, ОСОБА_1 є особою, відповідальною за збиток, заподіяний автомобілю «Рено» д.н.з. НОМЕР_2 , у результаті пошкодження цього автомобіля при ДТП.

Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з статтею 1192 Цивільного кодексу України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність за шкоду заподіяну внаслідок експлуатації автомобіля «Форд» д.н.з. НОМЕР_1 була застрахована в Приватному акціонерному товаристві "Українська Пожежно-Страхова Компанія", про що було укладено договір (поліс) № АК/007320803 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до якого відповідач взяв на себе зобов`язання відшкодувати шкоду заподіяну, зокрема, майну третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу автомобіля «Форд» д.н.з. НОМЕР_1 , і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди.

Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Водночас, згідно зі статтею 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Тобто, відповідач, як страховик винної у ДТП особи, зобов`язаний відшкодувати завдані останньою збитки третій особі (у цьому випадку - позивачу) в обсязі, визначеному Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", та відповідно до договору страхування, укладеному з особою, що застрахувала свою цивільно-правову відповідальність.

Розглядаючи спір по суті суд також зазначає, що частиною п`ятою статті 1187 ЦК України передбачено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Оскільки, відповідач не довів факт того, що шкоду автомобілю «Рено» д.н.з. НОМЕР_2 , було завдано внаслідок непереборної сили або умислу його водія, та беручи до уваги те, що розмір збитків розраховується, виходячи із вартості матеріального збитку, розрахованого у порядку, встановленому законодавством та ліміту відповідальності за вирахуванням суми франшизи встановленої полісом № АК/007320803, сума страхового відшкодування, що підлягає сплаті відповідачем на користь позивача становить 13 102,38 грн. (13 602,38 грн. - вартість матеріального збитку) - 500 грн. (безумовна франшиза).

Доказів сплати вказаного страхового відшкодування відповідачем суду не надано.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що права позивача, за захистом яких він звернувся до суду, порушено відповідачем, а тому позовні вимоги про стягнення з відповідача 13 102,38 грн. страхового відшкодування є обґрунтованими та позов підлягає задоволенню.

Судовий збір відповідно до вимог ст. 129 ГПК України покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 232, 233, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Українська Пожежно-Страхова Компанія" (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 40 код 20602681) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ України» (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 40, код 20782312) суму страхового відшкодування в розмірі 13 102 (тринадцять тисяч сто дві) грн. 38 коп. та судовий збір в розмірі 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп.

Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню в порядку та у строк, які визначені розділом IV ГПК України.

Повне рішення складено 24.07.2019р.

Суддя С.О. Чебикіна