ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2019 року м. Черкаси справа № 925/587/19

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Чевгуза О.В., з секретарем судового засідання Брус Л.П., за участю представників сторін:

від позивача: Андрущенко Ю.Б. - директор;

від відповідача: Пипа В.В. голова сільської ради; Міщенко С.В. адвокат,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Господарського суду Черкаської області у місті Черкаси справу

за позовом Приватного сільськогосподарського підприємства Агрофірма Хлібороб, с. Ярошівка, Катеринопільський район, Черкаська область

до Мокрокалигірської сільської ради Катеринопільського району Черкаської області, с. Мокра Калигірка, Катеринопільський район, Черкаська область

про скасування рішення в частині,

ВСТАНОВИВ:

Приватне сільськогосподарське підприємство Агрофірма Хлібороб (с. Ярошівка, Катеринопільський район, Черкаська область, 20545, ) звернулося до Господарського суду Черкаської області з позовом, у якому просить скасувати Рішення Мокрокалигiрької сільської ради (вул. Б.Хмельницького, 21, с. Мокра Калигірка, Катеринопільський район, Черкаська область, 20540, ) про затвердження переліку об`єктів комунального майна від 06.10.2017 № 25-24/VІІ в частині затвердження комунальної власності Мокрокалигiрської сільської ради на нерухомі об`єкти, а саме: приміщення загальноосвітньої школи І - ІІІ ступенів (комплекс будівель i споруд), що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та приміщення будинку культури (прибудова, прибудова з підвалом, тамбур, ганок - 2 шт.), що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (далі по тексту також Рішення).

Позовні вимоги мотивовані тим, що спірне Рішення є протиправним та таким, що прийняте з порушенням Порядку безоплатної передачі у комунальну власність об`єктів соціальної сфери, житлового фонду, у тому числі незавершеного будівництва, а також внутрішньогосподарських меліоративних систем колективних сільськогосподарських підприємств, що не підлягали паюванню в процесі реорганізації цих підприємств та передані на баланс підприємств-правонаступників, затвердженого постановою КМУ від 13.08.2003 №1253, а тому підлягає скасуванню.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 24 травня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження.

У відзиві від 14.06.2019 на позов відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив у повному обсязі. Заперечення відповідача мотивовані тим, що позивач не надав належних доказів на підтвердження факту належності йому спірних приміщень, натомість відповідач стверджує, що спірні приміщення як об`єкти соціальної інфраструктури були передані в установленому законодавством порядку колишнім власником КСП «Вись» Ярошівськиій сільській раді ще у 2002 році. Крім того, відповідач просить стягнути з позивача 9000,00 грн судових витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 20 червня 2019 року задоволено клопотання Мокрокалигірської сільської ради Катеринопільського району Черкаської області № 02-24/325 від 03.06.2019 про відкладення підготовчого засідання; задоволено клопотання Приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Хлібороб» від 19.06.2019 про відкладення підготовчого засідання; розгляд справи у підготовчому судовому засіданні відкладено на 04 липня 2019 року; встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив до 04 липня 2019 року.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 04 липня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні на 25 липня 2019 року.

16 липня 2019 року від представника відповідача надійшло заперечення від 12.07.2019 на відповідь на відзив на позовну заяву; 19 липня 2019 року клопотання від 18.07.2019 про приєднання до матеріалів справи рішень сільської ради.

25 липня 2019 року позивач подав заяву від 24.07.2019 про відмову у задоволенні клопотання відповідача про приєднання до матеріалів справи рішень сільської ради, оскільки те не подане у встановлений законом або судом строк; заяву від 24.07.2019 на заперечення відповідача на відповідь на відзив на позовну заяву; заяву від 24.07.2019 про доручення до матеріалів справи додаткових доказів та відповіді на відзив.

У судовому засіданні, що відбулося 25.07.2019, було ухвалено подані представником відповідача матеріали та докази приєднати до матеріалів справи, але в якості доказів судом вони не можуть бути прийняті, оскільки подані з порушенням строків, встановлених ГПК України для їх подання суду.

Представником позивача подано відповідь на відзив від 26.06.2019, що надійшла до суду 25.07.2019 та визнана судом такою, що надійшла вчасно.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав та мотивів, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив.

Представники відповідача проти позовних вимог заперечив повністю з викладених у відзиві на позов підстав та мотивів.

Відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у судовому засіданні 25.07.2019 проголошена вступна та резолютивна частини рішення суду.

Заслухавши доводи та пояснення представників сторін, дослідивши наявні в справі матеріали, суд встановив наступні обставини справи.

Керуючись Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», п. 4, 7 ст. 8 Закону України «Про добровільне об`єднання територіальних громад», аб. 4, ч. 2 ст. 17 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців» та деяких інших законодавчих актів України щодо децентралізації повноважень з державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», постановою ЦВК від 28.08.2015 № 193 «Про початок виборчого процесу перших виборів депутатів сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та відповідних сільських, селищних, міських голів 25 жовтня 2015 року», відповідно рішення Мокрокалигірської сільської ради від 04.08.2015 №59-1/VІ «Про добровільне об`єднання територіальних громад» та рішеннями Ярошівської сільської ради від 02.09.2015 №49-2/VІ «Про добровільне об`єднання територіальних громад», Сухокалигірської сільської ради від 04.09.2015 №34-1/VІ «Про добровільне об`єднання територіальних громад», Єлизаветської сільської ради від 04.09.2015 №48-1/VІ «Про добровільне об`єднання територіальних громад» Мокрокалигірська сільська рада об`єднаної територіальної громади 25.12.2015 прийняла рішення №4-1/VII припинити повноваження Ярошівської сільської ради з 25 грудня 2015 року та надати повноваження новообраній Мокрокалигірській сільській раді об`єднаної територіальної громади в особі сільського голови ОСОБА_1 , бути правонаступником прав та обов`язків Ярошівської сільської ради внаслідок добровільного об`єднання територіальних громад.

06 жовтня 2017 року Мокрокалигірською сільською радою було прийняте рішення за №25-24/VІІ «Про затвердження переліку об`єктів комунального майна», яким окрім іншого було затверджено перелік об`єктів нерухомого майна, які перебувають в комунальній власності Мокрокалигірської сільської ради, в т.ч. будинок по АДРЕСА_1 1-а загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів (комплекс будівель і споруд) та будинок по АДРЕСА_2 Шкільна, 4-а (Будинок культури (прибудова, прибудова з підвалом, тамбур, ганок-2шт.).

У 2018 році на вказані об`єкти нерухомості були виготовлені технічні паспорти КП «Черкаське об`єднане бюро технічної інвентаризації» на замовлення Мокрокалигірської сільської ради.

До 2000 року зазначені об`єкти перебували на балансі Колективного

сільськогосподарського підприємства «ВИСЬ», що підтверджується даними

інвентаризаційного опису № 34 від 29 січня 2000 року.

КСП «ВИСЬ» є ліквідованим і дані про нього в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відсутні.

З метою передачі об`єктів соціальної інфраструктури балансоутримувачем КСП «ВИСЬ» та Ярошівською сільською радою було вчинено відповідні дії:

1. На загальних зборах членів КСП «ВИСЬ» від 25 лютого 2000 року одноголосно всіма присутніми членами даного колективного сільгосппідприємства було прийнято рішення: «Об`єкти соціально-культурного призначення передати на баланс місцевої ради».

2. На XII сесії XXIII скликання Ярошівської сільської ради відповідно до ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та ст. 1,6,7 Закону України «Про передачу об`єктів державної та комунальної власності» було прийнято рішення Ярошівської сільської ради від 29.01.2002 №12-4 «Про передачу на місцевий бюджет закладів медицини та культури», відповідно до якого орган місцевого самоврядування вирішив прийняти у комунальну власність сільської ради дільничу лікарню та сільський будинок культури, як заклади з 01 січня 2002 року.

3. Рішенням Ярошівської сільської ради від 10.07.2002 №3-7 «Про передачу об`єктів соціальної сфери до комунальної власності»

вирішено рекомендувати керівникам ПСП «Хлібороб», ВАТ «Надвисся», ВАТ «Ярошівський цукровий завод» до 01.09.2002 передати соціальну інфраструктуру до комунальної власності Ярошівської сільської ради згідно з чинним законодавством.

02 жовтня 2017 року Постійна комісія з питань житлово-комунального господарства, комунальної власності, промисловості, підприємництва та сфери послуг Мокрокалигірської сільської ради, керуючись прийнятими рішеннями загальних зборів КСП «ВИСЬ» про передачу об`єктів соціальної інфраструктури сільській раді та рішеннями Ярошівської сільської ради від 29.01.2002 р. №12-4 та від 10.07.2002 р. №10.07.2002р. №3-7 про прийняття об`єктів соціальної інфраструктури, зважаючи на ту обставину, що правопопередником не було завершено процес оформлення права власності на об`єкти соціальної інфраструктури, рекомендувала підготувати проект рішення щодо включення даних об`єктів до переліку комунального майна, затвердити перелік комунального майна Мокрокалигірської сільської ради і винести на затвердження на послідуючу сесію сільської ради.

06 жовтня 2017 року Мокрокалигірська сільська рада прийняла рішення №25-15/VІІ «Про включення об`єктів до переліку комунального майна Мокрокалигірської сільської ради, яким вирішила: « 1. Включити приміщення школи, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1 будинок АДРЕСА_3 адресою АДРЕСА_4 , до переліку комінального майна Мокрокалигірської сільської ради.

2. Утворити комісію по прийняттю об`єктів нерухомого майна села Ярошівка в комунальну власність сільської ради в кількості семи осіб.

3. Зобов`язати заступника сільського голови провести необхідні заходи щодо проведення технічної інвентаризації та визначення вартості нерухомого майна, а саме: приміщення школи, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1 ; будинок культури, який знаходиться за адресою АДРЕСА_4 . АДРЕСА_5 .

06 жовтня 2017 року відповідач прийняв оскаржуване Рішення.

У позовній заяві позивач зазначає, що з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №134950438 та №134951439 від 20.08.2018 та з листа звернення - вимоги від 19.07.2018 № 481/02-24 отриманого позивачем 21.08.2018, йому стало відомо, що державним реєстратором виконавчого комітету Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області Савчук Ларисою Анатоліївною було зареєстроване право власності за Мокрокалигірською сільською радою на громадський будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та громадський будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_4 .

Право власності виникло на підставі:

- рішення Мокрокалигірської сільської ради про затвердження переліку

об`єктів комунального майна, серія та номер 25-24/VІІ від 06.10.2017,

- рішення Мокрокалигірської сільської ради про присвоєння поштової адреси №11 від 10.01.2018,

- повідомлення від КП «Черкаське обласне об`єднане БТІ «Звенигородського відділку №40 від 12.09.2017,

- лист Регіонального відділення фонду Державного майна України по Черкаській області №05-11-2002 від 13.04.2018.

Не погоджуючись із запереченнями відповідача, позивач стверджує, що з 29.01.2000 спірні приміщення були передані на баланс Приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Хлібороб», як правонаступника КСП «Вись», однак всупереч Порядку безоплатної передачі у комунальну власність об`єктів соціальної сфери, житлового фонду, у тому числі незавершеного будівництва, а також внутрішньогосподарських меліоративних систем колективних сільськогосподарських підприємств, що не підлягали паюванню в процесі реорганізації цих підприємств та передані на баланс підприємств-правонаступників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 серпня 2003 р. № 1253 передані до комунальної власності.

Крім того, відповідно до рішення Мокрокалигірської сільської ради Катеринопільського району Черкаської області №11 від 10.01.2018 було присвоєно юридичні адреси АДРЕСА_4 та АДРЕСА_1 , тобто на момент затвердження об`єктів комунальної власності ще не було зазначених адрес, за якими їх було затверджено. Відповідачем не додано жодного акта

приймання-передачі вищевказаних об`єктів від позивача до Ярошівської сільської ради.

На підтвердження того, що позивач є правонаступником КСП «Вись», той зазначає, що

1. Відповідно до статуту ПСП «Агрофірма Хлібороб» позивач створений в процесі реорганізації і є правонаступником КСП «Вись».

2. Відповідно до протоколу загальних зорів членів КСП «Вись» №1 від 25.02.2000 аркуш протоколу 4 останній абзац знизу вказано, що реорганізувати КСП «Вись» в ПСП агрофірма «Хлібороб».

3. Згідно з даними з ЄДРПОУ по ПСП «Агрофірма «Хлібороб» код позивача 03567598, варто зазначити, що відповідно до довідки про взяття на облік платника податків №76 від 08.04.1999 код КСП «Вись» також був 03567598, що свідчить про те, що позивач є і постійно був правонаступником колишнього КСП «Вись» .

4. Відповідно до довідки АБ №506171 з єдиного державного реєстру підприємств та організацій України від 12.07.2012 по ПСП «Агрофірма «Хлібороб» датою первинної реєстрації вказаного підприємства зазначено 09.04.1993 рік.

5. Відповідно до розпорядження Катеринопільської районної державної адміністрації Черкаської області від 09.04.1993 №94 було прийняте рішення про реєстрацію КСП «Вись», землі якого розташовані в с. Ярошівка.

6. Відповідно до розпорядження голови Катеринопільської районної державної адміністрації Черкаської області від 01.03.2000 №54 було прийняте рішення про державну реєстрацію ПСП «Агрофірма «Хлібороб» на базі реорганізованого КСП «Вись».

Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з вимогою про скасування Рішення в частині затвердження комунальної власності на спірні об`єкти.

Мокрокалигірська сільська рада не погоджується з позовними вимогами в повному обсязі, оскільки приймаючи спірне Рішення діяла в межах норм чинного законодавства України, якими врегульовано питання безоплатної передачі у комунальну власність об`єктів соціальної сфери, житлового фонду, у тому числі незавершеного будівництва, а також внутрішньогосподарських меліоративних систем колективних сільськогосподарських підприємств, що не підлягали паюванню в процесі реорганізації цих підприємств та передані на баланс підприємств-правонаступників. Прийнявши рішення в інтересах територіальної громади с. Ярошівка, якій за Законом належить право власності на об`єкти соціальної інфраструктури.

Відповідач стверджує, що Позивач не був і не є власником спірного нерухомого майна, що підтверджується відсутністю правовстановлюючих документів на це майно та відсутність даних про його належність ПСП «Агрофірма «Хлібороб» в КП «ЧООБТІ» та в Державному реєстрі прав на нерухоме майно; зважаючи на їх цільове призначення як об`єктів соціальної сфери с. ЯрошівкаЮ, які хоч і перебували на балансі КСП «ВИСЬ», але не були включені в перелік майна, що підлягає розпаюванню, рішенням загальних зборів КСП «ВИСЬ» були передані Ярошівській сільській раді, яка, в свою чергу, прийнятими ще в 2002 році рішеннями прийняла їх до комунального майна Ярошівської сільської ради; ПСП «Агрофірма «Хлібороб» згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не зареєстроване як правонаступник будь-якої юридичної особи, в т.ч. КСП «ВИСЬ».

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності, керуючись своїм внутрішнім переконанням, враховуючи пояснення представників сторін, суд вважає позовні вимоги такими, що не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а отже не підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Спірне Рішення прийнято Мокрокалигiрською сільською радою, яка є органом місцевого самоврядування, що представляє територіальну громаду; засади її організації та діяльності, правовий статус визначені Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Згідно з статтею 19 Конституції України органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України.

Частиною 10 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Відповідно до статті 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права і інтереси.

Відповідно до ст. 327 Цивільного кодексу України у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

Згідно з ч. 1 ст. 386 Цивільного кодексу України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Згідно з ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом унесення відповідних відомостей до державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01.01.2013, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Статтею 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до статті 31 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство», якою встановлено визначення, порядок та підстави ліквідації та реорганізації підприємства, Постановою Кабінету Міністрів України від 13.08.2003 № 1253 затверджено «Порядок безоплатної передачі у комунальну власність об`єктів соціальної сфери, житлового фонду, у тому числі незавершеного будівництва, а також внутрішньогосподарських меліоративних систем колективних сільськогосподарських підприємств, що не підлягали паюванню в процесі реорганізації цих підприємств та передані на баланс підприємств-правонаступників», яким розшифровано перелік зазначених об`єктів та визначено механізм безоплатної передачі у комунальну власність, зокрема, житлового фонду колективних підприємств та переданого на баланс підприємств -правонаступників. Відповідно до пункту 4 зазначеного Порядку ініціаторами передачі об`єктів у комунальну власність можуть бути місцеві органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства - правонаступники на балансі яких перебувають об`єкти.

Відповідно до ч. ч. 3 - 4 ст. 8 Закону України «Про добровільне об`єднання територіальних громад» об`єднана територіальна громада є правонаступником всього майна, прав та обов`язків територіальних громад, що об`єдналися, з дня набуття повноважень сільською, селищною, міською радою, обраною такою об`єднаною територіальною громадою.

У разі об`єднання всіх територіальних громад одного району в одну об`єднану територіальну громаду все майно спільної власності територіальних громад такого району є комунальною власністю об`єднаної територіальної громади, а пов`язані з таким майном права та обов`язки належать об`єднаній територіальній громаді з дня набуття повноважень сільською, селищною, міською радою, обраною такою об`єднаною територіальною громадою.

З дня набуття повноважень сільською, селищною, міською радою, обраною об`єднаною територіальною громадою, у порядку, визначеному цим Законом, здійснюється реорганізація відповідних юридичних осіб - сільських, селищних, міських рад, обраних територіальними громадами, що об`єдналися, та розміщених поза адміністративним центром об`єднаної територіальної громади, шляхом їх приєднання до юридичної особи - сільської, селищної, міської ради, розміщеної в адміністративному центрі об`єднаної територіальної громади. Після завершення реорганізації відповідні юридичні особи - сільські, селищні, міські ради припиняються у порядку, визначеному цим Законом. Юридична особа - сільська, селищна, міська рада, розміщена в адміністративному центрі об`єднаної територіальної громади, є правонаступником прав та обов`язків всіх юридичних осіб - сільських, селищних, міських рад, обраних територіальними громадами, що об`єдналися, з дня набуття повноважень сільською, селищною, міською радою, обраною об`єднаною територіальною громадою.

Найменування представницького органу місцевого самоврядування об`єднаної територіальної громади як юридичної особи складається з частини, яка є похідною від власного найменування населеного пункту, визначеного її адміністративним центром, у формі прикметника та відповідного загального найменування представницького органу місцевого самоврядування (сільська, селищна, міська рада).

Мокрокалигірська сільська ради є правонаступником прав і

обов`язків Ярошівської сільської ради в т.ч. й щодо прийняття на баланс закладів освіти.

Зокрема, розпорядженням голови Катеринопільської районної ради від 31.12.2015 №46-р «Про затвердження акту приймання-передачі Ярошівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів» було затверджено акт приймання-передачі Ярошівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Катеринопільської районної ради Черкаської області зі спільної власності територіальних громад сіл, селищ району (районної комунальної власності) до комунальної власності Мокрокалигірської сільської об`єднаної територіальної громади, відповідно до якого, відповідачем було прийнято рішення, яке оскаржується.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем спірним рішенням правомірно прийнято на баланс майно громади, яке відноситься до комунальної сфери. Зазначене спірне майно приміщення школи та будинку культури, не змінило ні цільового призначення, ні власника, продовжує використовуватись за призначенням, а отже суд вважає позовні вимоги такими, що не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Позивач у відповідності до Закону України «Про

державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» не надав належних доказів, що ПСП Агрофірма «Хлібороб» є правонаступником КСП «ВИСЬ», не надав доказів на підтвердження його права власності на споруди адмінбудинку школи та будинку культури с. Ярошівка, що є об`єктами соціальної інфраструктури с. Ярошівка.

Обставина перебування спірного комунального майна на балансі та у користуванні позивача, не являється перешкодою до правомірного володіння та користування цим майном його власником територіальною громадою с. Ярошівка.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України).

Відповідно до ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

У відзиві на позовну заяву відповідач просить за наслідками розгляду справи стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу - 9000 грн.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідачем не було подано докази, що підтверджують понесені судові витрати, здійснені відповідачем за отримання професійної правничої допомоги, тому у суду відсутні підстави для їх розподілу між сторонами в порядку ст. 129 ГПК України.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги на рішення, рішення набирає законної сили після прийняття судом апеляційної інстанції судового рішення.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 02.08.2019

Суддя О.В. Чевгуз