РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

04.07.2019Справа № 910/5703/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Удалової О.Г. за участю секретаря судового засідання Дьогтяр О.О., розглянув матеріали господарської справи

за позовомтовариства з обмеженою відповідальністю «Ксантос»
доакціонерного товариства «Українська залізниця»
простягнення 97 181,26 грн.

Представники учасників справи:

від позивача Василенко Л.М., довіреність № 1 від 01.02.2019;

від відповідача не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ксантос» (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до акціонерного товариства «Українська залізниця» (надалі - відповідач) про стягнення 97 181,26 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, у порушення умов Договору поставки № УЗ/ЦБМЕС-18649/Ю від 16.10.2018, оплату поставленого позивачем товару здійснив з порушенням обумовлених сторонами строків, у зв`язку з чим позивачем було здійснено нарахування відповідачу пені у розмірі 60 351,92 грн., 3% річних у розмірі 10 058,65 грн. та інфляційних втрат у розмірі 26 770,69 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.05.2019 відкрито провадження у справі № 910/5703/19 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Розгляд справи по суті призначено на 06.06.2019.

У судовому засіданні 06.06.2019 суд, відповідно до ч. 4 ст. 233 ГПК України, постановив відкласти розгляд справи по суті на 04.07.2019, про що зазначено в протоколі судового засідання від 06.06.2019.

27.06.2019 до загального відділу діловодства суду від позивача надійшли письмові пояснення щодо виконання останнім умов п. 7.2 Договору.

01.07.2019 до загального відділу діловодства суду від відповідача надійшло клопотання, в якому сторона просить відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав того, що позивачем не надано доказів, які б підтверджували суттєве погіршення фінансового стану позивача у зв`язку з затримкою оплати відповідачем грошових коштів за поставлений за Договором товар. При цьому, відповідач вказує на незначне прострочення останнім оплати товару та вжиття ним всіх необхідних заходів щодо виконання зобов`язань за договором.

Також відповідач не погоджуючись з розрахунком пені, вказує на неправомірність її нарахування до дня фактичної сплати заборгованості.

У судовому засіданні 04.07.2019 представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання 04.07.2019 своїх представників не направив. У той же час, у своєму клопотанні № 885/459 від 10.06.2019 просив розгляд справи, призначений на 04.07.2019, здійснювати за відсутності його представника за наявними в матеріалах справи документами.

Відповідно до ст. 219 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні 04.07.2019, відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

На виконання вимог статті 222 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні здійснювалася фіксація судового процесу технічним засобами.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

16.10.2018 між ТОВ «Ксантос» (постачальником) та АТ «Українська залізниця» (замовником) було укладено Договір поставки № УЗ/ЦБМЕС-18649/Ю, відповідно до п. 1.1 якого постачальник передає у власність замовника, а замовник оплачує товар, визначений в асортименті, кількості та за цінами (далі - «товар»), які зазначені у специфікації (Додаток №1), що додається до договору про закупівлю і є його невід`ємною частиною. Постачальник передає у власність замовника товар на умовах, зазначених в договорі.

Найменування товару: Конструкційні матеріали різні (Плита ДСП ламінована) ДК 021-20-8.

Пунктом 3.1 Договору визначено, що кількість та асортимент товару визначається у специфікації (Додаток № 1), яка є невід`ємною частиною договору.

Згідно п. 5.1 Договору товар має бути поставлений в обсягах і строки (періоди), які визначені Графіком поставки (Додаток № 2 до Договору).

В межах конкретного періоду (кварталу) поставки товару, визначеного Графіком поставки, постачальник зобов`язаний здійснити поставку товару на підставі письмових заявок замовника у строки і обсягах, визначених в цих заявках, але не пізніше ніж впродовж 5 робочих днів з моменту їх отримання у будь-який спосіб (Електронною поштою: E-mail:, листом за адресою: 49000, м. Дніпро, вул. Саранська, буд. 100) (п. 5.2 Договору).

Пунктом 5.3 Договору визначено, що у разі відсутності письмової заявки замовника в межах конкретного періоду (кварталу) поставки, постачальник самостійно в межах такого періоду визначає дату виконання обов`язку із поставки товару, але не пізніше останнього дня відповідного періоду (кварталу), визначеного Графіком поставки.

Відповідно до п. 5.6 Договору товар постачається за рахунок та транспортом постачальника на склад замовника (індекс 84404, м. Лиман, Донецька область, пров. Робочий, 6, Виробничий підрозділ «Лиманське територіальне управління» ПАТ «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно - монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд») на умовах DDP в редакції ІНКОТЕРМС 2010.

Згідно з п. 6.1 Договору замовник оплачує поставлений постачальником товар за ціною, вказаною у Специфікації. Загальна сума по договору 1 912 192,20 грн., у тому числі ПДВ 20%, 318 698,70 грн. (п. 6.4 Договору).

Розрахунки за кожну поставлену партію товару здійснюються у безготівковій формі. Розрахунки за поставлений товар здійснюються протягом 10 днів з дати реєстрації податкової накладної, оформленої та зареєстрованої у відповідності до вимог чинного законодавства України та дати отримання замовником необхідних документів (копія залізничної накладної, оригінал рахунку-фактури, оригінал акту приймання передачі). Днем отримання товару вважається день підписання сторонами або їх уповноваженими представниками видаткової накладної (п.п. 7.1, 7.2 Договору).

Прийом товару здійснюється замовником відповідно до Інструкції № П-6 від 15.06.1965 «О порядке приемки продукции производственно-технического назначения и товаров народного потребления по количеству» та Інструкції № П-7 від 25.04.1966 «О порядке приемки продукции производственно-технического назначения и товаров народного потребления по качеству» за наявності товарносупровідних документів: товарно-транспортної накладної, пакувальних аркушів, рахунку-фактури, документів, підтверджуючих якість товару (п. 9.1 Договору).

Термін дії Договору з моменту його підписання до 31.12.2018, а в частині розрахунків - до повного виконання сторонами зобов`язань (п. 10.1 Договору).

Як вбачається з матеріалів справи, 26.12.2018 позивачем на виконання умов Договору було поставлено відповідачу товар на загальну суму 1 912 192,20 грн., що підтверджується видатковими накладними № 100 від 26.12.2018 на суму 281 344,93 грн., № 146 від 26.12.2018 на суму 281 344,93 грн., № 147 від 26.12.2018 на суму 281 344,93 грн., № 148 від 26.12.2018 на суму 281 344,93 грн., № 149 від 26.12.2018 на суму 281 344,93 грн., № 150 від 26.12.2018 на суму 281 344,93 грн., № 151 від 26.12.2018 на суму 224 122,62 грн., актами приймання-передачі товару № 100 від 26.12.2018, № 146 від 26.12.2018, № 147 від 26.12.2018, № 148 від 26.12.2018, № 149 від 26.12.2018, № 150 від 26.12.2018, № 151 від 26.12.2018 та товарно-транспортними накладними № 2612-6 від 26.12.2018, № 2612-7 від 26.12.2018, № 2612-8 від 26.12.2018, № 2612-9 від 26.12.2018, № 2612-10 від 26.12.2018, № 2612-11 від 26.12.2018, № 2612-12 від 26.12.2018.

Позивачем для оплати вартості поставленого товару виставлено відповідачу рахунки № 74 від 26.12.2018, № 193 від 26.12.2018, № 194 від 26.12.2018, № 195 від 26.12.2018, № 196 від 26.12.2018, № 197 від 26.12.2018 та № 198 від 26.12.2018.

Судом встановлено, що відповідач, виконуючи взяті на себе зобов`язання, 29.03.2019 здійснив оплату вартості поставленого позивачем товару в повному обсязі, що підтверджується долученою до матеріалів справи платіжними дорученнями № 1673926, № 1605915, № 1673917, № 1673915, № 1673911, № 1673918 та № 1673921.

Позивач у своїй позовній заяві зазначає, що відповідачем зобов`язання з оплати вартості поставленого позивачем товару виконано з порушенням обумовлених сторонами в Договорі строків, у зв`язку з чим позивачем було здійснено нарахування відповідачу пені у розмірі 60 351,92 грн., 3% річних у розмірі 10 058,65 грн. та інфляційних втрат у розмірі 26 770,69 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, враховуючи наступне.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до частини 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Нормами статті 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Аналіз умов укладеного між сторонами Договору № УЗ/ЦБМЕС-18649/Ю від 16.10.2018 свідчить про те, що за своєю правовою природою вказаний Договір є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частинами 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 663 Цивільного кодексу України передбачено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Як встановлено судом, позивачем на виконання умов Договору було поставлено відповідачу товар на загальну суму 1 912 192,20 грн., що підтверджується долученими до матеріалів справи видатковими накладними, актами приймання-передачі товару та товарно-транспортними накладними.

За правилами статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Пунктом 7.2 Договору визначено, що розрахунки за поставлений товар здійснюються протягом 10 днів з дати реєстрації податкової накладної, оформленої та зареєстрованої у відповідності до вимог чинного законодавства України та дати отримання замовником необхідних документів (копія залізничної накладної, оригінал рахунку-фактури, оригінал акту приймання передачі).

Відповідач, виконуючи взяті на себе зобов`язання, 29.03.2019 на підставі виставлених позивачем рахунків на оплату, здійснив оплату вартості поставленого позивачем товару в повному обсязі, що підтверджується долученими до матеріалів справи копіями платіжних доручень.

При цьому, судом встановлено, що 15.01.2019 о 10:50:25, 10:50:33, 10:50:34, 10:50:45, 10:50:53, 10:50:56, 10:51:03, 10:51:13, 10:51:19, 10:51:28, 10:51:39, 10:51:49, 10:51:57 та 10:51:57 в ЄРПН зареєстровано за № від 21.12.2018 № 168 J1201010, за № від 21.12.2018 № 169 J1201010, за № від 21.12.2018 № 170 J1201010, за № від 26.12.2018 № 171 J1201010, за № від 26.12.2018 № 172 J1201010, за № від 26.12.2018 №173 J1201010, за № від 26.12.2018 № 174 J1201010, за № від 26.12.2018 № 175 J1201010, за № від 26.12.2018 № 176 J1201010, за № від 26.12.2018 № 177 J1201010, за № від 26.12.2018 № 178 J1201010, за № від 26.12.2018 № 179 J1201010, за № від 26.12.2018 № 180 J1201010 та за № від 26.12.2018 №181 J1201010 податкові накладні: платник податку - ТОВ «Ксантос» (), платник податку - покупець - Акціонерне товариство «Українська залізниця» філія «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Українська залізниця», виробничий підрозділ «Лиманське територіальне управління» (), результат обробки - документи прийнято.

Отже, враховуючи встановлені судом обставини, відповідачем оплата поставленого згідно з видатковими накладними № 100 від 26.12.2018 на суму 281 344,93 грн., № 146 від 26.12.2018 на суму 281 344,93 грн., № 147 від 26.12.2018 на суму 281 344,93 грн., № 148 від 26.12.2018 на суму 281 344,93 грн., № 149 від 26.12.2018 на суму 281 344,93 грн., № 150 від 26.12.2018 на суму 281 344,93 грн., № 151 від 26.12.2018 на суму 224 122,62 грн. товару здійснена з порушенням обумовлених сторонами в Договорі строків.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Положеннями ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За приписами ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Пунктом 11.2 Договору визначено, що у разі порушення строків оплати замовник сплачує постачальнику пеню у розмірі облікової ставки НБУ від суми заборгованості, за кожен день прострочки, включаючи день оплати.

З огляду на доведеність факту порушення відповідачем умов Договору № УЗ/ЦБМЕС-18649/Ю від 16.10.2018 в частині своєчасної оплати вартості поставленого позивачем товару, існують підстави для застосування відповідальності (стягнення) передбаченої умовами пункту 11.2 Договору.

Здійснивши власний розрахунок пені за період з 26.01.2019 по 28.03.2019, суд встановив, що її розмір становить 58 465,93 грн., у зв`язку з чим вимога про стягнення з відповідача пені підлягає частковому задоволенню.

При цьому, судом під час здійснення розрахунку пені враховано роз`яснення викладені в п. 1.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» про те, що день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 10 058,65 грн. та інфляційних втрат у розмірі 26 770,69 грн.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування інфляційних витрат на суму боргу та 3% річних є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Суд, здійснивши власний розрахунок 3% річних, встановив, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3% річних у розмірі 9 744,32 грн. В іншій частині 3% річних нараховано безпідставно, а тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

У той же час, дослідивши здійснений позивачем розрахунок заявленої до стягнення суми інфляційних втрат, суд вважає його обґрунтованим, арифметично вірним та таким, що не суперечить нормам чинного законодавства, у зв`язку з чим вимоги в цій частині підлягаю задоволенню в повному обсязі, а саме у розмірі 26 770,69 грн.

Частиною 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст.ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

До складу витрат, пов`язаних з розглядом справи, позивач включив судовий збір та витрати на оплату квитків, придбаних для прибуття представника у судових засіданнях. Зокрема, було надано чотири квитки за маршрутом Дніпро-Київ, Київ-Дніпро на 05.06.2019, 06.06.2019, 03.07.2019 та 04.07.2019 на загальну суму 1811,40 грн.

З огляду на вищезазначене, беручи до уваги встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог ТОВ «Ксантос» з покладенням судового збору та інших витрат, пов`язаних з розглядом справи в суді (витрат на придбання квитків для прибуття представника позивача з іншого міста до суду) в цій частині на відповідача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Щодо витрат на правничу допомогу, представник позивача заявив про намір відшкодувати такі витрати, але зазначив, що подасть відповідну заяву про постановлення додаткового рішення суду у встановлений законом строк.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 129, 233, 237-240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Ксантос» задовольнити частково.

2. Стягнути з акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5; ідентифікаційний код 40075815) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Ксантос» (49000, м. Дніпро, вул. Саранська, 100; ідентифікаційний код 41841467) пеню у розмірі 58 465 (п`ятдесят вісім тисяч чотириста шістдесят п`ять) грн. 93 коп., 3% річних у розмірі 9 744 (дев`ять тисяч сімсот сорок чотири) грн. 32 коп., інфляційні втрати у розмірі 26 770 (двадцять шість тисяч сімсот сімдесят) грн. 69 грн., судовий збір у розмірі 1 877 (одна тисяча вісімсот сімдесят сім) грн. 51 коп., витрати на придбання квитків у розмірі 1 770 (одна тисяча сімсот сімдесят) грн. 39 коп.

3. В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

4. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України та п.п. 17.5 п. 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 25.07.2019.

Суддя О.Г. Удалова