ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.08.2019р. Справа № 904/2246/19
За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого підприємства «Електроексім», м. Дніпро

До: Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод», м. Дніпро

Про: стягнення 115 333, 88 грн.

Суддя Васильєв О.Ю.

ПРЕДСТАВНИКИ : не викликалися

СУТЬ СПОРУ:

ТОВ НВП «Електроексім» (позивач) звернувся з позовом до ПрАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» ( відповідач ) про стягнення 115 333, 88 грн. заборгованості за поставлений товар, що виникла внаслідок невиконання відповідачем умов договору поставки № 18092т від 21.08.18р. (укладеного між сторонами). Також позивач просив стягнути з відповідача 4 600, 00 грн. витрат на правничу допомогу.

Ухвалою суду від 03.06.19р. відкрито провадження у справі № 904/2246/19, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами.

ПрАТ «ПАТ ДТЗ» (відповідач) проти задоволення позовних вимог заперечував, стверджуючи, що посилання позивача в позові на експрес - накладні , як на належний доказ поставки товару є безпідставним, суперечить п.5.2. договору; позивачем в порушення п.7.1. договору не надіслано на адресу відповідача рахунку на оплату товару.

ТОВ НВП «Електроексім» (позивач) у відповіді на відзив заперечував проти обставин, викладених відповідачем у відзиві на позов, зазначаючи (поміж-іншим), що факт поставки товару підтверджується первинним документами (в розумінні ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні») : видатковими накладними № 1497 від 27.08.2018р.; № 1543 від 30.08.2018 р.; № 1636 від 11.09.2018 р.; № 1829 від 02.10.2018 р.; № 2068 від 05.11.2018р.; № 2140 від 14.11.2018 р.; № 2150 від 16.11.2018 р.; № 2154 від 16.11.2018 р.; № 2170 від 20.11.2018р. , які підписані відповідачем без зауважень. Також зазначає, що у відповідності до п.5.2. договору поставки № 18092т від 21.08.2018р. датою поставки товару є дата фактичної передачі товару замовнику, яка зазначена у в товаро транспортній накладній на товар. Отже (за твердженням позивача), товарно-транспортна накладна засвідчує дату фактичної передачі товару Замовнику; проте, дата фактичної передачі товару замовнику встановлюється і на підставі експрес-накладних; договір поставки № 18092т від 21.08.2018р. не містить заборони постачальнику користуватися послугами перевізника при здійсненні поставки товару. Окрім того, зазначає що відповідач при прийнятті товару склав і передав позивачу довіреності за кожною з дев`яти поставок товару, які мають підписи керівника та головного бухгалтера та засвідчені печаткою відповідача. Також зазначає, що у відзиві на позовну заяву відповідач посилається на п.7.1.договору, викладаючи його в іншій редакції, тобто перекручує факти; п.7.1. договору має наступний зміст: « Розрахунки за договором проводяться у безготівковому порядку на рахунок постачальника, вказаний в договорі, в національній валюті Україні - гривні. Замовник здійснює оплату поставленого товару на протязі 30 банківських днів з дня отримання товару. Допускається попередня оплата очікуваної поставки товару».

ПАТ «ДТЗ» (відповідач) своїм правом на подання до суду заперечень на відповідь на відзив не скористався.

Тому суд розглядає справу без призначення судового засідання та виклику сторін за наявними у ній матеріалами і документами, визнаними судом достатніми, в порядку статті 178 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд , -

ВСТАНОВИВ:

21.08.18р. між ПрАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» (замовник) та ТОВ «НВП «Електроексім» (постачальник ) укладено договір поставки № 18092т , відповідно до умов якого постачальник у період серпень-листопад 2018р. здійснив поставку замовнику покупцю товару на загальну суму 135 580, 56 грн. (що підтверджується відповідними видатковими та товарно-транспортними накладними, довіреностями на отримання товару ( а.с.24-43); а покупець відповідно до пункту 7.1. договору зобов`язався здійснити розрахунки за договором у безготівковому порядку на рахунок постачальника, вказаний в договорі та здійснити оплату поставленого товару на протязі 30 банківських днів з дня отримання товару.

Згідно п.5.2. договору передача товару від постачальника замовнику здійснюється за видатково-прибутковою накладною, в якій сторони зазначають найменування товару , що поставляється , кількість в одиницях вимірювання, узгоджену ціну товару та загальну вартість партії товару, що постачається. На загальну вартість товару нараховується ПДВ за ставкою, встановленою чинним законодавством України. Разом з видатково-прибутковою накладною постачальник зобов`язується надати замовнику 1 екземпляр товарно-транспортної накладної. Датою поставки товару є дата фактичної передачі товару замовнику, яка зазначена в товарно-транспортній накладній (а.с.21-23).

Однак відповідач в порушення прийнятих на себе зобов`язань поставлений на його адресу товар у встановлений договором строк у повному обсязі не оплатив (сплачено лише 20 246, 68 грн., що не заперечується позивачем ); у зв`язку з чим ( згідно наданого позивачем розрахунку) за відповідачем станом на 24.05.19р. рахується заборгованість в розмірі 115 333, 88 грн. (а.с.4) На час винесення рішення у справі, відповідач доказів погашення заборгованості перед позивачем не надав

Відповідно до положень ст. 11 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Згідно до ст. 626 цього Кодексу договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. В силу ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу інших актів цивільного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). (ст.610 ЦК України).

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін ( ст.712 ЦК України ). За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму ( ст.655 ЦК України ).

Згідно ч.3-4 ст. 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд критично оцінює заперечення відповідача, які спростовуються наявними в матеріалах справи доказами ,а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі .

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 233, 238, 240, 241, 247-252 ГПК України, господарський суд , -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з відповідача - Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» (49038, м. Дніпро, вул. Академіка Белелюбського, 7; ) на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого підприємства «Електроексім» ( 49051, м. Дніпро, вул. Журналістів, буд. 13-А; ): 115 333, 88 грн. заборгованості за договором; 1 921, 00 грн. - витрат на сплату судового збору та 4 600, 00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Видати відповідний наказ після набрання рішенням чинності.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України рішення складено та підписано без його проголошення 02.08.2019 р.

Відповідно до вимог ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно до вимог ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду , зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення .

Відповідно до вимог ст. 257 ГПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції .

Суддя Васильєв О.Ю.