РІШЕННЯ

22 липня 2019 року Справа № 913/373/19

м. Харків Провадження №17/913/373/19

Господарський суд Луганської області у складі судді Фонової О.С., розглянувши матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГІЯ УКРАЇНИ», м. Київ

до відповідача Відділу освіти Марківської районної державної адміністрації Луганської області, смт. Марківка Луганської області

про стягнення 73801,86 грн.

Секретар судового засідання Бикова К.А.

У засіданні брали участь:

від позивача: Масленнікова О.Б., адвокат, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серія ЗП №001752 від 27.07.2018, довіреність №27/12-2 від 07.12.2018;

від відповідача: представник не прибув.

Обставини справи: Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГІЯ УКРАЇНИ» (позивач у справі) звернулось до Господарського суду Луганської області з позовною заявою №158 від 24.06.2019 до Відділу освіти Марківської районної державної адміністрації Луганської області (відповідач у справі) про стягнення 73801,86 грн за договором на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів (для забезпечення потреб установ та організацій, що фінансуються з державного та місцевих бюджетів) від 29.01.2019 №1 (далі - Договір).

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що у квітні 2019 року на виконання умов вказаного Договору він передав у власність відповідача природний газ за видатковою накладною від 30.04.2019 №294 та актом приймання-передачі природного газу від 30.4.2019 на загальну суму 73801,86 грн. За спожитий природний газ відповідач у квітні 2019 року не розрахувався. Враховуючи переплату за цим Договором у лютому 2019 року у сумі 1171,46 грн, заборгованість за спожитий природний газ у квітні 2019 року складає 73801,86 грн.

Ухвалою суду від 09.07.2019 відкрито провадження у справі №913/373/19, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.

18.07.2019 до відділу документального забезпечення суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву №536 від 15.07.2019, в якому останній просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Водночас, відповідач зазначив, що він є структурним підрозділом органу державної влади, який здійснює закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти для потреб закладів та установ освіти Марківського району, тому відповідач не є прибутковою організацією, що має власних коштів та права вільно ними розпоряджатись.

Відповідач повідомив, що він уклав Договір з позивачем на загальну суму 2192400,00 грн. Відповідно до актів приймання-передачі спожитого природного газу за січень-квітень 2019 року відповідач прийняв природний газ від позивача на суму 2000753,03 грн. Проте, відповідач не маючи відповідних затверджених асигнувань у кошторисі, не зміг в повному обсязі розрахуватися з позивачем. Фактично оплата за спожитий закладами освіти природний газ могла бути проведена лише після того, як до бюджету Марківського району повинні були внесені зміни і відповідно збільшені видатки за кодом програмної класифікації відповідача.

Сторони не скористались правом участі в судовому засіданні 22.07.2019, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце судового слухання, що підтверджується матеріалами справи.

Дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази на підтвердження своїх доводів, господарський суд встановив таке.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГІЯ УКРАЇНИ», як Постачальником (позивач у справі) та Відділом освіти Марківської районної державної адміністрації Луганської області, як Споживачем (відповідач у справі) був укладений договір на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів (для забезпечення потреб установ та організацій, що фінансуються з державного та місцевих бюджетів) №1 від 29.01.2019.

Відповідно до п. 1.1 Договору Постачальник зобов`язується передати Споживачу у 2019 році товар: газове паливо (код за ДК 021:2015-09120000-6) (далі - газ), в обсягах і порядку, передбачених даним договором, а Споживач зобов`язується прийняти газ та оплатити Постачальнику його вартість у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених даним Договором.

Пунктом 1.2 Договору визначено що, газ, що продається за цим Договором, використовується Покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими суб`єктами господарювання (крім бюджетними організацій та установ), (далі - споживачам Покупця).

За умовами п. 1.3 Договору Постачальник передає Споживачеві у період з 29.01.2019 по 29.03.2019 природний газ в планових обсягах до 180000 куб.м., які визначаються як сума місячних планових обсягів, зазначених у п.1.4 цього Договору.

У розділі 2 Договору сторони визначили якість, обсяг природного газу та умови його постачання. Так, у п. 2.9 Договору приймання-передача газу, поставленого Постачальником Споживачу у звітному місяці, оформлюється щомісячно Актами приймання-передачі газу, які є невід`ємною частиною цього Договору.

Як зазначено у п. 3.1 Договору розрахунки за поставлений Споживачеві газ здійснюються за ціною за одиницю товару (одну тисячу метрів кубічних), яка становить з ПДВ - 15536,26 грн.

Згідно з п. 4.2 Договору оплата газу здійснюється Споживачем шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок, визначений Постачальником з урахуванням вимог чинного законодавства, згідно з рахунками Постачальника та з урахуванням підписаних актів приймання-передачі природного газу в наступному порядку:

- вартість фактично спожитого природного газу за період з 01 по 24 числа місяця, в якому здійснюється постачання природного газу сплачується не пізніше 25 числа поточного місяця споживання на підставі рахунку наданого Постачальником;

- остаточний розрахунок по оплаті місячної вартості фактично спожитого газу здійснюється до 5 (п`ятого) числа місяця наступного за розрахунковим місяцем на підставі рахунку наданого Постачальником.

У разі збільшення в установленому порядку підтвердженого обсягу газу протягом розрахункового періоду Споживач здійснює оплату вартості додатково заявлених обсягів газу в п`ятиденний строк після збільшення цього обсягу (п.4.2.1 Договору).

Відповідно до п. 4.6 Договору у разі переплати вартості газу сума переплати зараховується Постачальником в рахунок оплати газу на наступний розрахунковий період або повертається на поточний рахунок Споживача на його письмову вимогу.

Згідно з п. 4.7 Договору звіряння розрахунків здійснюється Сторонами протягом десяти днів з дати пред`явлення вимоги про це однієї із Сторін на підставі відомостей про фактичну оплату вартості газу Споживачем та актів приймання-передачі газу.

У розділі 10 Договору сторони визначили, що Договір набуває чинності з дати підписання та відповідно до ч.3 ст. 631 ЦК України, поширює свою дію на відносини, що склались між сторонами в частині постачання природного газу з 29.01.2019 до 31.12.2019, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

На виконання своїх зобов`язань за Договором позивач передав у власність відповідачу у квітні 2019 року природний газ у загальному обсязі - 7,65659 тис.куб.м на загальну суму 74973,32 грн, що підтверджується видатковою накладною від 30.04.2019 №294 та актом приймання - передачі природного газу від 30.04.2019 (а.с.16,17).

Вказані видаткова накладна та акт підписані сторонами без зауважень та скріплені їх печатками.

За спожитий природний газ у січні 2019 року відповідач не розрахувався, враховуючи переплату за цим Договором у лютому 2019 року у сумі 1171,46 грн, заборгованість за спожитий природний газ у квітні 2019 року складає 73801,86 грн, яка на теперішній час не погашена.

З акту звірки взаємних розрахунків станом за період: 01.01.2019-19.06.2019 вбачається, що заборгованість Відділу освіти Марківської районної державної адміністрації Луганської області становить 73801,86 грн Вказаний акт підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений їх печатками (а.с.18).

З огляду на порушення зобов`язань відповідача з оплати заборгованості за Договором в сумі 73801,86 грн, позивач звернувся до суду з вимогами, що складають предмет позову у даній справі.

Відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі з підстав викладених вище.

Встановивши фактичні обставини справи, дослідивши надані сторонами докази на підтвердження своїх доводів, суд дійшов висновку про таке.

Згідно ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статті 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) одностороння відмова від зобов`язання не допускається, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов, що передбачені договором, вимогами Цивільного кодексу України, тощо.

За своєю правовою природою договір на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів (для забезпечення потреб установ та організацій, що фінансуються з державного та місцевих бюджетів) від 29.01.2019 №1 є договором поставки, за яким одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму (ч. 1 ст. 712 ЦК України та ч.1 ст.265 ГК України).

До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу (ч. 2 ст. 712 ЦК та ч.6 ст.265 ГК України).

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Судом встановлено, що позивач свої зобов`язання за Договором виконав та поставив відповідачу у квітні 2019 року природний газ в обсязі 7,65659 тис.куб.м на загальну суму 74973,32 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковою накладною від 30.04.2019 №294 та актом приймання - передачі природного газу від 30.04.2019.

Статтею 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У п. 4.2 Договору сторони визначили, зокрема, що остаточний розрахунок по оплаті місячної вартості фактично спожитого газу здійснюється до 5 (п`ятого) числа місяця наступного за розрахунковим місяцем на підставі рахунку наданого Постачальником.

Відповідач за спожитий у квітні 2019 року природний газ не розрахувався в повному обсязі, борг за квітень 2019 року склав 73801,86 грн, чим порушив умови п. 4.2 Договору, що визнається останнім у відзиві на позовну заяву №536 від 15.07.2019 та підтверджується наявним в матеріалах справи актом звірки взаємних розрахунків станом на період: 01.01.2019-19.06.2019, який підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений їх печатками.

З огляду на вказане, позовні вимоги є обґрунтованими, підставно заявленими та підлягають задоволенню повністю в сумі 73801,86 грн.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до п.2 ч.1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись п.1 ч.2 ст. 46, п. 2 ч. 1 ст. 129, ст.ст. 232-233, 238, 240-241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Відділу освіти Марківської районної державної адміністрації Луганської області, вул. Центральна, буд.18, смт. Марківка Луганської області, 92400, ідентифікаційний код 02142052, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГІЯ УКРАЇНИ», вул. Жилянська, буд.97, літера 3, м. Київ, 01135 , ідентифікаційний код 34528630, заборгованість в сумі 73801,86 грн, судовий збір у сумі 1921,00 грн.

Видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції згідно положень ст.256 Господарського процесуального кодексу України протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Згідно пункту 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено 29.07.2019.

Суддя О.С. Фонова