УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

м. Київ

24.07.2019Справа № 915/1653/19

Суддя Господарського суду міста Києва Лиськов М.О. розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали

За позовом Приватного підприємства "Виробничо-комерційне підприємство "Каро"

вул. Кооперативна, 21, смт. Врадіївка, Миколаївська область, 56301

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мозир Україна",

вул. Віскозна, 3, м. Київ, 02094

про стягнення коштів в сумі 142816,26 грн.,

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Миколаївської області звернулось Приватне підприємство "Виробничо-комерційне підприємство "Каро" з позовною заявою про стягнення з відповідача товариства з обмеженою відповідальністю "Мозир Україна" грошових коштів в сумі 142816,26 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено обставини щодо неналежного виконання відповідачем умов договору постачання нафтопродуктів №1098 від 22.04.2019 року, укладеного між сторонами, а саме зобов`язань щодо реєстрації податкових накладних, внаслідок чого позивачем заявлено до стягнення заборгованість у спірній сумі. Позовні вимоги обґрунтовані положеннями ст.ст. 175, 224 ГК України, ст.ст. 22, 509, 526, 530, 627, 629, 655, 663 ЦК України, ст.ст. 14, 187, 198, 201 Податкового кодексу України та умовами договору.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 03.07.2019 матеріали вказаної позовної заяви з додатками передано за територіальною підсудністю до Господарського суду міста Києва.

19.07.2019 до Господарського суду міста Києва надійшли матеріали справи №915/1653/19 з доданими матеріалами.

Позовна заява Приватного підприємства "Виробничо-комерційне підприємство "Каро" не відповідає вимогам статті 162 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з чим підлягає залишенню без руху з посиланням на положення статті 174 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи наступне.

Залишення позовної заяви без руху - це тимчасовий захід, який застосовується судом з метою усунення позивачем недоліків позовної заяви та дотримання порядку її подання, визначеного Господарським процесуальним кодексом України.

Відповідно до вимог частини 1 статті 174 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно частини 2 статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Суд зазначає, що позовну заяву подано без додержання вимог статей 162, 164 Господарського процесуального кодексу України.

За приписами пункту 2 частини 1 статті 164 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно із підпунктів 1, 2 пункту 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюється у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за подання до суду позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому, за змістом статті 7 Закону України "Про судовий збір" у разі якщо позов подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір обчислюється з урахуванням загальної суми позову і сплачується кожним позивачем пропорційно долі поданих кожним з них вимог окремим платіжним документом.

У разі коли позов немайнового характеру подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір сплачується кожним позивачем окремим платіжним документом у розмірах, установлених статтею 4 цього Закону за подання позову немайнового характеру.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" станом на 01.01.2019 прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць становить - 1 921,00 грн.

Отже, ставка судового збору за позовну вимогу немайнового характеру становить 1 921,00 грн.

Як вбачається зі змісту позовних вимог, до суду позивач звернувся із вимогою майнового характеру про стягнення із відповідача грошових коштів в сумі 142 816,26 грн.

Таким чином, за подання даного позову позивачем повинно було бути сплачено судовий збір в розмірі 2 142,24 грн.

При цьому, відповідно до статті 2 Закону України "Про судовий збір", платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Отже, Закон не виключає можливості здійснення оплати судового збору іншою особою, але платником має бути особа, яка звертається до суду чи стосовно якої ухвалене судове рішення.

Крім того, Державна судова адміністрація України в листі №6-17517/8 від 14.09.2018 "Про забезпечення заходів контролю за надходженням та поверненням судового збору" вказує про те, що суд при розгляді як позовних заяв, так і заяв на повернення помилково сплачених до бюджету коштів має перевіряти чи є заявник (позивач) платником судового збору відповідно до документів, що підтверджують перерахування коштів до бюджету.

Такі дії допоможуть знизити ризик ухилення від сплати судового збору в ситуації, коли, наприклад, позивач - юридична особа, проте судовий збір за подання позовної заяви сплачений фізичною особою (бухгалтером чи керівником підприємства). У результаті суд, не звернувши уваги на ці розбіжності, платіжний документ, де платником судового збору вказано іншу особу, і відкриває провадження у справі. Фізична особа, яка сплатила судовий збір може звернутися до суду із заявою про повернення помилково зарахованих до бюджету коштів, оскільки до суду із заявою на подачу позову вона не зверталась.

Для недопущення таких фактів ДСА України просить звернути увагу на необхідність дотримання вимог статті 2 Закону України "Про судовий збір" у частині звернення до суду з підтверджуючими документами щодо сплати судового збору саме платником цього збору.

Судом встановлено, що позивачем в якості доказу сплати судового збору у встановлених порядку і розмірі до позовної заяви додано квитанцію №38 від 26.06.2019 на суму 2 142,24 грн. Водночас, у даному платіжному документі платником є ОСОБА_1 , а в призначенні платежу вказано: «*101; ; Судовий збір за позовом ПП ВКП КАРО через ОСОБА_1 , господарський суд Ми ОСОБА_1 м. Миколаїв».

Враховуючи положення статті 2 Закону України "Про судовий збір" надана до позовної заяви квитанція №38 від 26.06.2019 на суму 2 142,24 грн., платником якої є ОСОБА_1 , не може вважатися належним доказом сплати судового збору за подання позовної заяви Приватного підприємства "Виробничо-комерційне підприємство "Каро" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Мозир Україна" грошових коштів в сумі 142816,26 грн., оскільки ОСОБА_1 не є особою, яка звертається до суду чи стосовно якої ухвалене судове рішення у даній справі, а є адвокатом заявника. Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду від 17.01.2019 по справі №922/4734/16.

Будь-яких інших доказів сплати судового збору матеріали позовної заяви не містять.

За таких обставин квитанція №38 від 26.06.2019 на суму 2 142,24 грн. є неналежним доказом сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Відповідно до п.п. 4, 5 ч. 3 ст. 162 ГПК України, позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 91 ГПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Відповідно до ст. 78 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Судом досліджено, що додатки, долучені до позовної заяви, надані в копіях, які засвідчив представник за договором ОСОБА_1 , проте доказів того, що зазначена особа уповноважена їх засвідчувати до суду не надано, оскільки в доданій до позову копії довіреності №2 від 18.07.2018 та копії договору про надання правової допомоги від 18.07.2018 відсутні повноваження щодо засвідчення зазначеною особою копій документів.

Згідно із ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин, позовна заява Приватного підприємства "Виробничо-комерційне підприємство "Каро" підлягає залишенню без руху.

Суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 174, ч. 2 ст. 232, ст.ст. 233, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву Приватного підприємства "Виробничо-комерційне підприємство "Каро" залишити без руху.

2. Встановити Приватному підприємству "Виробничо-комерційне підприємство "Каро" строк на усунення недоліків позовної заяви - не пізніше п`яти днів з дня вручення зазначеної ухвали.

3. Встановити Приватному підприємству "Виробничо-комерційне підприємство "Каро" спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду:

- подання до суду належних доказів на підтвердження сплати встановленої суми судового збору;

- подання до суду всіх документів, долучених до позовної заяви, завірених належним чином (або надання доказів в підтвердження наявності в адвоката Гурова В.Г. повноважень на засвідчення документів); надати докази їх направлення відповідачу.

4. Відповідно до ч. 2 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання. Дана ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М.О. Лиськов