номер провадження справи 5/104/19
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.07.2019 Справа № 908/1514/19

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі: судді Проскурякова К.В., при секретарі Рачук О.О., розглянувши матеріали справи

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Автокомплект Сіті (39631, м.Кременчук, вул. Героїв Бресту, буд. 52, )

До відповідача: Акціонерного товариства Запорізький завод феросплавів (69035, м.Запоріжжя, вул. Діагональна, буд. 11, )

про стягнення 44 992,65 грн.

Без виклику представників сторін

СУТНІСТЬ СПОРУ:

18.06.2019 р. до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю Автокомплект Сіті від 12.06.2019 р. (вх. №1626/08-07/19 від 18.06.2019 р.) до Акціонерного товариства Запорізький завод феросплавів про стягнення 44 992,65 грн.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.06.2019 р. справу №908/1514/19 розподілено судді Проскурякову К.В.

Ухвалою суду від 20.06.2019р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №908/1514/19 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, присвоєно справі номер провадження 5/104/19, перше судове засідання з розгляду справи по суті призначено на 18.07.2019р. Ухвалою суду від 18.07.19 р. оголошено перерву у судовому засіданні.

Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення. Судом 30.07.2019р. прийнято рішення по суті спору.

Відповідно до ч. 3 ст. 222 Господарського процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що ТОВ "Автокомплект Сіті" 08 жовтня 2018 р. уклало договір поставки № 694 з АТ Запорізький завод феросплавів. Відповідно до п. 1.1. договору, позивач як Постачальник зобов`язався в порядку та на умовах визначених цим договором поставити, а відповідач, як Покупець прийняти та опла тити продукцію в асортименті та за цінами вказаними у додатку (специфікації) та додатко вих угодах до цього договору, які є його невід`ємною частиною. По договору № 694 від 08.10.2018 р. відповідно до Додатку № 1 від 08.10.2018 р. до Договору, Постачальник зобов`язувався передати Покупцеві Товар у строки та за номенкла турою згідно переліку зазначеному в Додатку № 1, загальна вартість Товару разом з ПДВ - 43 493,94 грн. Термін поставки сторони передбачили - до 31.12.2018 р. Товар було поставлено Покупцю відповідно до видаткової накладної № 493 від 14 грудня 2018 року на загальну суму 43 493,88 грн. Але вида ткову накладну відповідач так і не повернув. Товар було доставлено Покупцю вантажоперевізником TOB "ТК "CAT"- 18.12.2018 року. Відповідно до умов зазначених в п. 4 Додатку № 1 до договору, Покупець здійснює оплату за фактом поставки товару, шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок Постачальника через 30 календарних днів, тільки за умови виконання Постачальни ком п. 3.4, п. 4.1.1-4.1.5 цього договору та надання: завіреної копії відповідних податкових накладних та копії митних декларацій. До кінця січня 2019 року усі документи передбачені п. 4 Додатку № 1 було надано. Відповідач листом за підписом керівника відділу устаткування та запасних частин AT "ЗФЗ" Шевченко ОСОБА_1 . Взазначив, що не має претензій та зауважень к поставленим запасним частинам відповідно до видаткової накладної № 493 від 14.12.2018 р., та заборгованість гарантує оплатити не пізніше 14.05.2019 р. Покупець повинен був здійснити оплату 03.02.2019 року. Оплату проведено не було. Окрім суми основної заборгованості просить стягнути з відповідача суму відсотків за користування грошовими коштами /відсоткова ставка:3% річ них за період з 03.02.2019 року по 07.06.2019 року/ - 446.85 грн., інфляційні збитки з 03.02.2019 року по 07.06.2019 року - 1 051,92 грн. В обґрунтування позову посилається на ст. ст. 526, 712, 629, 663, 611, 612, 625, ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, ст. ст. 216, 193 Господарського кодексу України.

У відзиві на позовну заяву Відповідач зазначив, що між Позивачем та Відповідачем укладено договір поставки № 694 від 08.10.2018 р. Посилаючись на п. 1.1. Договору п. 2.2 3.1. 3.4. 3.5 п.4.1.2 4.1.7 . 5.7 5.6. 5.1 та узгоджені між сторонами умови оплати товару Відповідач стверджує, що Покупець здійснює оплату за фактом поставки товару, шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок Постачальника через 30 календарних днів тільки за умови виконання Постачальником п. 3.4. п. 4.1.1-4.1.5. цього договору та надання: завіреної копії податкової накладної, оформленої виробником ПАТ «Гідросила України» (поз.7). ТОВ «Симбірський дослідно-експериментальний машинобудівний завод» (поз. 9) па адресу Постачальника: - завірені копії податкової накладної, оформленої виробником ПРАТ «АвтоКрАЗ» на адресу ТОВ ТД «АвтоКрАЗ» па користь Постачальника АТ «ЗФЗ», тобто на користь ТОВ «Автокомплект Сіті» та квитанції № 1 про реєстрацію податкової накладної в ЄРПН; завірені копії митної декларації ЇМ-40 АА або 1М-40 ДР або 1М-40 ДТ або ІМ-40 ДЕ, яка оформлена Постачальником на поставлений Товар. На підставі умов договору та додаткової угоди № 1 Постачальник зобов`язався поставити на адресу Покупця Товар в асортименті на суму 43 493,94 грн. з ПДВ. На виконання умов договору та Додаткової угоди № 1 з поставки товару, Позивач 14.12.2018 року відвантажив на склад Відповідача товар, в кількості та за номенклатурою визначеної у Договорі. При цьому, в порушення умов договору та умов Договору Постачальником не було надано Відповідачу повного пакету документів, наведеного у п. 4 «Умови оплати» Додаткової угоди № 1 разом з товаром, які передбачені договірними документами. Крім того Відповідачем не було отримано сертифікат якості або паспорт виробника Товару (оригінал - па мові країни-виробника. а також копія на державній мові Покупця/ або російській мові, завірені печаткою Постачальника), копію сертифікату Відповідності (п.3.4.3 договору). Відповідно до п. 5.6. договору, яким передбачено, що у разі прострочення надання документів передбачених умовами договору (додаткової угоди) термін оплати збільшується на такий термін прострочення, а тому до виконання Позивачем свого зобов`язання з надання повного пакету первинних документів визначених договорі та у Додатковій угоді №5 в належному виді, строк виконання зобов`язання з оплати у Відповідача не настав. В обґрунтування позову посилається на ст. ст. 509, 525, 526, 662, 613,ч.1 ст. 692, п. 1 ст. 614 Цивільного кодексу України, ст. ст. 174, 179, ч.ч. 1, 2 ст. 180, п. 6 ст. 193 Господарського кодексу України. Вважає, що оскільки Позивачем не надано Відповідачу первинні документи за Договором у повному обсязі, то відсутність оформлених відповідно до умов договору та наведених у Додатках № 1 документів свідчить про невиконання Позивачем умов договору, а не порушення умов договору з боку Відповідача. Тобто на дату подання позовної заяви строк виконання зобов`язання з оплати за поставний товар у Відповідача не настав, оскільки при не наданні Постачальником оригіналів документів зазначених у п. 4.1.1 договору, термін оплати для Покупця збільшується на термін прострочення надання документів. Отже, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокомплект Сіті». про стягнення з АТ «ЗФЗ» грошових коштів, не підлягають задоволенню в зв`язку з їх недоведеністю.

У відповіді на відзив (вх. № 08-08/14674/19 від 17.07.2019р.) позивач додатково зазначив, що до кінця січня 2019 року усі документи передбачені п. 4 Додатку № 1 було надано. Він неодноразово після цього телефонував до відповідача та прохав розрахуватися, але отримував тільки обіцянки розрахуватися. Відповідач гарантував оплату до 14.05.2019 року. Заяви відповідача не спростовують факт поставки товару, його отримання відповідачем, не спростовують наявність заборгованості за отриманий відповіда чем товар за договором поставки № 694 від 08.10.2018 р. відповідно до Додатку № 1 від 08.10.2018 р. Доказів повернення товару позивачу відповідачем не надано, повернення не бу ло. Заборгованість за отриманий товар не сплачено. Проте, вказаний документ від імені директора позивача ОСОБА_2 взагалі не підписаний, а тому не може бути прийнятий судом в якості заяви по суті справи.

Наявні матеріали справи дозволяють розглянути справу по суті.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи у судовому засіданні без виклику представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Автокомплект Сіті (надалі ТОВ "Авто-комплект Сіті", Позивач, Постачальник) 08 жовтня 2018 р. уклало договір поставки № 694 з Акціонерним товариством Запорізький завод феросплавів" (надалі АТ "ЗФЗ", відповідач, Покупець).

Відповідно до п. 1.1. договору, Постачальник зобов`язався в порядку та на умовах, визначених цим договором, поставити, а відповідач, як Покупець прийняти та опла тити продукцію, в асортименті та за цінами, вказаними у додатку (специфікації) та додатко вих угодах до цього договору, які є його невід`ємною частиною і на умовах, передбачених цим Договором.

Відповідно до п. 2.2 Договору, у додатку (специфікації) та додаткових угодах до Договору зазначаються також такі відомості про товар:

а) повне найменування товару;

б) виробник, країна походження Товару;

в) одиниця виміру Товару;

г) кількість кожного найменування (сорту, виду) Товару;

д) загальна кількість Товару;

є) якісні характеристику Товару (посилання ГОСТ, ТУ, ДСТУ, тощо);

є) технічні характеристики Товару (посилання ГОСТ, ТУ, ДСТУ. тощо);

ж) ціна кожного найменування (сорту, виду) Товару;

з) загальна вартість Товару;

и) комплектність, фасування Товару (при необхідності);

і) позначення змісту і способу нанесення маркування на Товар;

ї) порядок оплати та форма розрахунку:

й) умови поставки Товару:

к) код УКТЗЕД Товару.

За згодою сторін в додатку (специфікації) до Договору можуть бути вказані також і інші відомості про Товар.

Згідно ті. 3.1 договору. Постачальник зобов`язується поставити Покупцеві Товар на умовах та у спосіб, зазначеними у додатку (специфікації) до цього Договору. Умови поставки визначаються згідно Міжнародних правил тлумачення торгових термінів ІНКОТЕРМС 2010.

Умови договору передбачають, що разом з поставкою Товару Постачальник зобов`язаний надати Покупцю оригінали документів (п.3.4. договору): оформлених на державній мові та відповідно до вимог п.2.4. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995р.: а) рахунок-фактура (оригінал), б) видаткова накладна на відпуск Товару (оригінал); в) акт приймання-передачі Товару (за згодою сторін); сертифікат якості або паспорт виробника Товару (оригінал - на мові країни-виробника, а також копія на державній мові Покупця) або російській мові, завірені печаткою Постачальника); копію сертифікату Відповідності (п.3.4.3 договору); інші документи, надання яких обумовлено в Додатку (специфікації) до Договору (п. 3.4.5 договору).

Пункт 3.5 Договору передбачає, що якщо зазначені в п. 3.4. договору документи складені з порушенням вимог для складання таких документів, якщо найменування та/або номенклатура, якісні та кількісні характеристики товару, зазначені в таких документах, не відповідають назві та/або номенклатурі, якісним і кількісним характеристикам поставленого Товару, Покупець має право відмовитися від прийняття товару без надання пояснень.

Відповідно до п.4.1.2 договору. Постачальник зобов`язаний разом з поставкою Товару надати покупцеві оригінали документів передбачені п. 3.4. Договору, оформлені державною мовою, з відображенням повних реквізитів, які характеризують товар і є даними цього Договору, додатків (специфікацій) до Договору.

Як вбачається з п. 4.1.7 договору Постачальник також зобов`язаний забезпечити виконання всіма контрагентами, у яких він придбаває Товари з метою виконання Договору, своєчасно і в повному обсязі декларування податкових зобов`язань, які мають відношення до Товару, шляхом подання до органів державної фіскальної служби податкової звітності, складеної і заповненої відповідно до вимог чинного законодавства України. У випадках, коли Постачальник не є виробником Товару, Постачальник зобов`язаний забезпечити виконання вимог, зазначених у даному пункті, всіма учасниками ланцюга постачання Товару.

Відповідно до п. 5.1. договору, ціна кожного найменування Товару, його марки, виду, сорту, одиниці виміру, а також загальна вартість кожної партії Товару на узгоджений обсяг та період поставки вказується в додатку (специфікації) та додаткових угодах до цього договору.

Пунктом 5.6. договору, передбачено, що порядок оплати та форма розрахунків вказуються Сторонами в додатках (специфікаціях) до даного Договору.

Згідно п. 5.7 Договору термін оплати збільшується на термін прострочення надання первинних документів та реєстрації податкової накладної в єдиному реєстрі податкових накладних.

Пунктом 6.1 Договору встановлено, що право власності на товар, усі ризики його псування, пошкодження та знищення переходять від Постачальника Покупцю в момент передачі товару на склад Покупця.

На виконання умов договору між Позивачем та Відповідачем 08.10.2018 р. було укладено Додаток № 1 до договору поставки № 694 від 08.10.2018р (надалі - Додаткова угода №1), згідно з умовами яких Постачальник зобов`язався поставити в строк до 31.12.2018р. на адресу Покупця Товар в асортименті на суму 43 493,94 грн. з ПДВ.

Умови поставки: Поставка Товару виконується Постачальником на умовах СРТ склад Покупця або вантажоперевізника у м. Запоріжжя (Інкотермс 2010).

Умови оплати: Покупець здійснює оплату за фактом поставки товару, шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок Постачальника через 30 календарних днів тільки за умови виконання Постачальником п. 3.4. п. 4.1.1-4.1.5. цього договору та надання: завіреної копії податкової накладної, оформленої виробником ПАТ «Гідросила України» (поз.7). ТОВ «Симбірський дослідно-експериментальний машинобудівний завод» (поз. 9) па адресу Постачальника: - завірені копії податкової накладної, оформленої виробником ПРАТ «АвтоКрАЗ» на адрес) ТОВ ТД «АвтоКрАЗ» па користь Постачальника АТ «ЗФЗ», тобто на користь ТОВ «Автокомплект Сіті» та квитанції № 1 про реєстрацію податкової накладної в ЄРПН; завірені копії митної декларації ЇМ-40 АА або 1М-40 ДР або 1М-40 ДТ або ІМ-40 ДЕ, яка оформлена Постачальником на поставлений Товар.

На виконання договору та Додатку № 1 з поставки товару Позивач 14.12.2018 року відвантажив на склад Відповідача товар, в кількості та за номенклатурою визначеної у Договорі на підтвердження чого надав:

- видаткову накладну № 493 від 14.12.2018р. на суму 43 493,88 грн., яка підписана та скріплена печаткою лише з боку Постачальника - ТОВ "Автокомплект Сіті", а підписи уповноважених осіб та печатка АТ "ЗФЗ" на ній відсутні,

- рахунок на оплату № 242 від 14.12.2018р. на суму 43493,88 грн.

- товарно-транспортну накладну на вантаж відправника № 012015540 за маршрутом Кременчук - Запоріжжя (перевізник ТОВ "ТК "САТ" та акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 15.12.2018р. на суму 1057 грн.

Крім цього позивачем до позову надано завірену копію листа без номеру та дати на ім`я директора ТОВ "Автокомплект Сіті" від імені начальника відділу обладнання та запасних частин ОСОБА_3 наступного змісту: "Відносно поставки запчастин та виконання умов договору № 694 від 08.10.2018р. претензій та зауважень не маємо до поставлених виконаних згідно накладної № 493 від 14.12.2018р. Заборгованість гарантуємо сплатити не пізніше 14.05.2019р."

Таким чином, позивач внаслідок порушення відповідачем строків оплати поставленого товару просить суд стягнути з відповідача суму основної заборгованості за поставлений товар в розмірі 43493,88 грн., суму відсотків за користування грошовими коштами - 446,85 грн. та суму інфляційних збитків - 1051,92 грн.

Відповідачем до відзиву на позовну заяву не додано жодних доказів на підтвердження викладених у ній обставин. Факт поставки товару Відповідачем визнається.

Доказів розірвання, припинення або визнання недійсним укладеного між сторонами договору суду не надано.

Оцінюючи подані позивачем докази, з урахуванням заперечень відповідача проти позову, суд зазначає наступне.

Стаття 509 Цивільний кодекс України (надалі - ЇДКУ) встановлює, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана вчинити на користь другої сторони певну дію або утриматися від певної дії. а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в ст. 11 ЦКУ, до яких зокрема відносяться договори та інші правочини.

Згідно зі статтею 174 Господарського кодексу України (падалі ГК України) договір є підставою для виникнення господарських зобов`язань, який відповідно до статей 193 ГК України та статей 525, 526 ЦКУ має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Одностороння зміна умов зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового оборогу або інших вимог, що звичайно ставляться (ст.526 ЦКУ).

Згідно зі статтею 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

У відповідності до ч. 1 ст. 179 ГК України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання на підставі господарських договорів є господарсько-договірними зобов`язаннями; господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦКУ з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів (ч.7 ст. 179 ГК України).

За ч.ч. 1, 2 ст. 180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства; господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких па вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

За приписами статті 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі - продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосується товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Виходячи з приписів ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України товар повинен бути оплаченим після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього.

Згідно ст. 613 ЦК України, кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку. Якщо кредитор не вчинив дії. до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов`язок, виконання зобов`язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора. Боржник за грошовим зобов`язанням не сплачує проценти за час прострочення кредитора.

Пункт 6 статті 193 Господарського кодексу України встановлює що, зобов`язана сторона має право відмовитися від виконання зобов`язання у разі неналежного виконання другою стороною обов`язків, що є необхідною умовою виконання.

За змістом статей 599 та 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, яке припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Судом встановлено, та визнається відповідачем, що Позивач на виконання

укладеного між сторонами договору поставки № 694 від 08.10.2018р. та Додатку № 1 з поставки товару 14.12.2018 року передав на склад та у власність Відповідача товар, в кількості та за номенклатурою визначеної у Договорі на підтвердження чого надав:

- видаткову накладну № 493 від 14.12.2018р. на суму 43 493,88 грн., яка підписана та скріплена печаткою лише з боку Постачальника - ТОВ "Автокомплект Сіті", підписи уповноважених осіб та печатка АТ "ЗФЗ" на ній відсутні,

- рахунок на оплату № 242 від 14.12.2018р. на суму 43493,88 грн.

- товарно-транспортну накладну на вантаж відправника № 012015540 за маршрутом Кременчук - Запоріжжя (перевізник ТОВ "ТК "САТ" та акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 15.12.2018р. на суму 1057 грн.

З огляду на положення ч. 1ст. 75 ГПК України, якою встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання; обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників, та відсутності у матеріалах справи доказів які б свідчили про недостовірність факту отримання відповідачем вказаного товару та/або доказів, які б свідчили про недобровільність визнання цієї обставини відповідачем, суд приходить до висновку про доведеність цього факту, який не підлягає доказуванню.

Заперечення Відповідача проти позову ґрунтуються на відсутності направлених разом з товаром певних супровідних документів.

Разом з тим суд враховує, що за змістом ч. 1 ст. 692 ЦК України товар повинен бути оплаченим після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього. Такими документом є саме видаткова накладна, яка міститься у матеріалах справи і проти факту її отримання відповідач також не заперечує у відзиві на позовну заяву , хоча зі свого боку і не надав належним чином її завіреної копії.

Усі інші документи, на які він посилається, не є товаророзпорядчими, оскільки завірені копії податкових накладних, оформлені виробниками товару, що постачався, квитанцій № 1 про реєстрацію податкових накладних в ЄРПН; завірені копії митної декларації ІМ-40 АА або ІМ-40 ДР або ІМ-40 ДТ або ІМ-40 ДЕ, які оформлені Постачальником на поставлений Товар не опосередковують перехід права власності на поставлений товар, а на підставі цих документів Покупець (відповідач) лише намагається уникнути негативних для себе наслідків, пов`язаних з можливою наявністю у ланцюгу придбання цього товару фіктивних підприємств або з інших підстав.

Крім цього, відповідно до пунктом 6.1 Договору встановлено, що право власності на товар, усі ризики його псування, пошкодження та знищення переходять від Постачальника Покупцю в момент передачі товару на склад Покупця. Вказане означає, що отримавши право власності товар з моменту його поставки склад свій склад, Відповідач неправомірно ухиляється від здійснення оплати за поставлений товар. Доказів того, що при прийнятті товару за якістю та кількістю у нього виникли будь-які зауваження щодо відсутності комплекту документів на поставлений товар, визначених умовами договору, і про ці зауваження він у встановлений договором спосіб повідомив позивачу, Відповідач суду не представив.

Разом з тим, суд не приймає в якості належного та допустимого доказу копію листа без номеру та дати на ім`я директора ТОВ "Автокомплект Сіті" від імені начальника відділу обладнання та запасних частин ОСОБА_3 наступного змісту: "Відносно поставки запчастин та виконання умов договору № 694 від 08.10.2018р. претензій та зауважень не маємо до поставлених виконаних згідно накладної № 493 від 14.12.2018р. Заборгованість гарантуємо сплатити не пізніше 14.05.2019р.", оскільки позивачем не надано доказів того, що вказана особа мала достатній обсяг повноважень для вчинення такої дії від імені АТ "ЗФЗ", як і доказів офіційної реєстрації цього листа з боку АТ "ЗФЗ" та його направлення на адресу позивача.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, вартість поставленого товару на загальну суму 43493,88 грн. не сплатив, доказів зворотного суду не надав.

З огляду на викладене, враховуючи основні засади судочинства, в тому числі але не виключно принципи: верховенства права, змагальності сторін, диспозитивності та пропорційності, а також необхідність дотримання справедливого балансу між інтересами обох сторін, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача основної суми боргу в розмірі 43493,88 грн.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами та договором (частина друга статті 193, частина перша статті 216 та частина перша статті 218 ГК України).

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодекс України передбачено, що боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні нарахування - це спосіб захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Три відсотки річних - це спосіб захисту майнового права і інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

З постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошового зобов`язання", вбачається, що кредитор вправі вимагати, в т.ч. в судовому порядку, сплати боржником сум інфляційних нарахувань та процентів річних, як разом зі сплатою суми боргу, так і окремо від неї.

За змістом ч. 3 п. 3.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. №14 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань", розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помножений на індекс інфляції, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці) у якому (яких) мала місце інфляція.

Щодо позовних вимог про стягнення суми відсотків за користування грошовими коштами - 446,85 грн. та суми інфляційних збитків - 1051,92 грн., суд зазначає, що незважаючи на визнання відповідачем факту отримання товару, позивач не надав суду належних і допустимих доказів на підтвердження дати прийняття товару Відповідачем, а отже і переходу права власності на нього, оскільки , як вказано вище, додана позивачем до позову видаткова накладна № 493 від 14.12.2018р. не містить підписів та печатки посадових осіб відповідача та дати отримання ним товару.

Супровідні документи перевізника ТОВ "ТК "САТ" та акт здачі-прийняття робіт з перевізником також не містять підписів, печаток або інших відміток з боку АТ "ЗФЗ" про прийняття цього відправлення, що також не може бути належним та допустимим доказом на підтвердження дати отримання товару відповідачем та виникнення у позивача права вимоги саме з 03.02.2019р.

Отже, суд відмовляє позивачу у стягненні з відповідача суми відсотків за користування грошовими коштами - 446,85 грн. та суми інфляційних збитків - 1051,92 грн.

Згідно із ст.ст. 74, 76-79 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є частково обґрунтованими, підтвердженими, належними, допустимими, достовірними, достатніми доказами та підлягають частковому задоволенню в розмірі 43493,88 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 74, 76-79, 86, 129, 233, 236 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Акціонерного товариства Запорізький завод феросплавів (69035, м.Запоріжжя, вул. Діагональна, буд. 11, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю Автокомплект Сіті (39631, м.Кременчук, вул. Героїв Бресту, буд. 52, ) суму основного боргу у розмірі 43493 (сорок три тисячі чотириста дев`яносто три) грн. 88 коп., а також сплачений судовий збір у розмірі 1857 (одна тисяча вісімсот п`ятдесят сім) грн. 01 коп. Видати наказ.

3. В іншій частині позову відмовити.

Суддя К.В. Проскуряков