ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2019 року

м. Київ

справа № 922/3612/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Малашенкової Т.М. (головуючий), Бенедисюка І.М., Селіваненка В.П.,

за участю секретаря судового засідання Чупрій А.П.,

представників учасників справи:

позивача - акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз Україна» (далі - АТ «НАК «Нафтогаз Україна», позивач, скаржник) - Орла С.С. (адвокат, посв. № ЗП00166 від 30.05.2018),

відповідача - комунального підприємства «Харківські теплові мережі» (далі - КП «Харківські теплові мережі», відповідач) - Колесника В.А., (довіреність № 40-3130/53 від 11.07.2019),

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу АТ «НАК «Нафтогаз Україна»

на постанову Східного апеляційного господарського суду від 15.04.2019 (головуючий - суддя Гетьман Р.А., судді - Дучал Н.М., Хачатрян В.С.)

у справі № 922/3612/18

за позовом АТ «НАК «Нафтогаз Україна»,

до КП «Харківські теплові мережі»,

про стягнення 3 309 620,95 грн.

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. ПАТ «НАК «Нафтогаз України» звернулося до господарського суду Харківської області з позовною заявою до КП «Харківській теплові мережі», в якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача основний борг у сумі 2 460 404,35 грн, пеню у сумі 314 122,85 грн, 3% річних у сумі 76 036,61 грн, інфляційні втрати у сумі 286 828,84 грн та штраф у сумі 172 228,30 грн.

1.2. Позовні вимоги з посиланням на приписи статей 20, 173-175, 193, 216-218, 230, 231, 264-265 Господарського кодексу України (далі - ГК України) та статей 11-16, 258, 509, 525, 526, 530, 549, 610-612, 625, 629, 655, 692, 712 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) мотивовано неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором постачання природного газу від 20.04.2017 №1001/17-ЕЕ в частині повного та своєчасного розрахунку за фактично переданий природний газ за квітень 2017 року.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції , постанови суду апеляційної інстанції

2.1. Рішенням господарського суду Харківської області від 05.02.2019 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача основний борг у сумі 2 460 404,35 грн, пеню у сумі 314 122,85 грн, 3% річних у сумі 76 036,61 грн, інфляційні втрати у сумі 286 828,84 грн, штраф у сумі 172 228,30 грн та витрати зі сплати судового збору в розмірі 24 822,16 грн. В решті позовних вимог відмовлено.

2.1.2. Суд першої інстанції дійшов висновку про наявність достатніх правових підстав для задоволення позовних вимог.

2.2. Постановою Східного апеляційного господарського суду від 15.04.2019 змінено рішення господарського суду Харківської області від 05.02.2019 та викладено абзац другий резолютивної частини в іншій редакції. Стягнуто з відповідача на користь позивача основний борг у сумі 2 460 404,35 грн, пеню у сумі 157 061,43 грн, 3% річних у сумі 76 036,61 грн, інфляційні втрати у сумі 286 828,84 грн, штраф у сумі 86 114,15 грн та витрати зі сплати судового збору в розмірі 22 998,34 грн.

2.2.1. Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для зменшення розміру пені та штрафу.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги

3.1. АТ «НАК «Нафтогаз Україна», посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права, просить суд касаційної інстанції оскаржуваний судовий акт у справі в частині зменшення розміру пені та штрафу скасувати, залишити в силі рішення суду першої інстанції.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

4. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

4.1. Апеляційним господарським судом:

- порушено приписи статі 233 ГК України та статей 549-552, 599, 625 ЦК України;

- не надано належної правової оцінки доказам, наданих сторонами в обґрунтування своїх позицій щодо наявності чи відсутності збитків;

- не враховано майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні, а також їх інтереси;

- неправомірно застосовано до спірних правовідносин приписи статті 551 ЦК України та не з`ясовано всіх обставин, передбачених цією статтею;

5. Позиція Позивача

5.1. У відзиві на касаційну скаргу КП «Харківські теплові мережі» заперечує проти доводів скаржника, зазначаючи про їх незаконність та необґрунтованість, і просить скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін.

РОЗГЛЯД СПРАВИ ВЕРХОВНИМ СУДОМ

Склад суду касаційної інстанції змінювався відповідно до наявних у справі витягів з протоколів автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Розпорядженням в.о. заступника керівника апарату - керівника секретаріату Касаційного господарського суду від 18.07.2019 № 29.3-02/1403 у зв`язку з перебуванням судді Колос І.Б. на лікарняному призначено повторний автоматичний розподіл судової справи № 922/3612/18, відповідно до якого визначено склад колегії суддів: МалашенковаТ.М. (головуючий), Бенедисюк І.М., Селіваненко В.П.

6. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

6.1. 20.04.2017 між ПАТ «НАК «Нафтогаз України» (Постачальник) та КП «Харківські теплові мережі» (Споживач) укладено Договір постачання природного газу № 1001/17-ЕЕ (далі - договір).

6.2. Згідно з договором Постачальник зобов`язується передати у власність Споживачу у 2017 році природний газ, а Споживач зобов`язується прийняти та оплатити цей газ, на умовах цього договору. Природний газ, що постачається за цим договором, використовується Споживачем виключно для виробництва електричної енергії (пункти 1.1., 1.2. договору).

6.3. Згідно з пунктом 2.1 договору Постачальник передає Споживачу з 01.04.2017 по 30.09.2017 газ обсягом до 300 тис. куб. м.

6.4. Пунктом 3.3 договору передбачено, що приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі.

6.5. Ціна за 1000 куб. м газу за цим договором з 01.04.2017 року становить 7 907,20 грн, крім того, податок на додану вартість - 20%. Усього до сплати разом з податком на додану вартість - 9 488,64 грн.

6.6. Згідно з положеннями пунктів 6.1, 6.2 договору остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу. Оплата за природний газ здійснюється таким чином: у будь-якому випадку споживач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі розрахуватися за поставлений природний газ відповідно до пункту 6.1. цього договору - в разі коли на поточний рахунок із спеціальним режимом використання споживача надходить недостатньо коштів для своєчасної оплати використаного природного газу.

6.7. Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, за їх наявності, і діє в частині реалізації природного газу з 01.04.2017 до 30.09.2017 (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного виконання (пункт 12.1 договору).

6.8. На виконання умов договору позивачем було поставлено в квітні 2017 року, а відповідачем, у свою чергу, прийнято природний газ на загальну суму 2 460 404,35 грн, що підтверджується актом приймання-передачі природного газу від 30.04.2017.

6.9. Відповідач за поставлений природний газ не розрахувався, що визнається представником відповідача. Матеріали справи не містять доказів сплати заборгованості у розмірі 2 460 404,35 грн.

6.10. Пунктом 8.2 Договору передбачено, що у разі невиконання Споживачем пункту 6.1 цього договору він у безспірному порядку повинен сплатити Постачальнику, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу, а за прострочення понад 30 днів додатково сплатити штраф у розмірі 7% від суми простроченого платежу.

6.11. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань щодо сплати за природний газ у строки, обумовлені договором, позивачем заявлено про стягнення основного боргу у сумі 2 460 404,35 грн, пені у сумі 314 122,85 грн, 3% річних у сумі 76 036,61 грн, інфляційних втрат у сумі 286 828,84 грн та штрафу у сумі 172 228,30 грн.

6.12. У прийнятті оскаржуваного рішення суд першої інстанції, враховуючи порушення відповідачем свого грошового зобов`язання, визнання відповідачем позовних вимог у цій частині, а також перевіривши надані позивачем розрахунки пред`явлених до стягнення пені, 3% річних, інфляційних втрат та штрафу, дійшов висновку про законність та обґрунтованість вказаних сум та задоволення позовних вимог. Клопотання відповідача про зменшення суми пені та штрафу на 50% суд визнав необґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню.

6.13. Змінюючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для зменшення розміру пені та штрафу на 50%.

7. ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

7.1. ЦК України:

пункт 1 частини другої статті 11:

- підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини;

частина перша статті 202:

- правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків;

частина п`ята статті 203:

- правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним;

стаття 204:

- правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним;

стаття 525:

- одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом;

частина перша статті 526:

- зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться;

частина перша статті 530:

- якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події;

частина перша статті 626:

- договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків;

частина перша статті 628:

- зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства;

стаття 629:

- договір є обов`язковим для виконання сторонами;

стаття 549:

- неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання;

- штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання;

- пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання;

частина третя статті 551:

- розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення;

частина перша статті 612:

- боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом;

стаття 625:

- боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання;

- боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом;

7.2 ГК України:

частина перша статті 265:

- за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму;

частини перша-третя статті 193:

- суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

- кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором;

- застосування господарських санкцій до суб`єкта, який порушив зобов`язання, не звільняє цього суб`єкта від обов`язку виконати зобов`язання в натурі, крім випадків, коли інше передбачено законом або договором, або управнена сторона відмовилася від прийняття виконання зобов`язання;

стаття 233:

- у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу;

- якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій;

7.2. Господарський процесуальний кодекс України (далі - ГПК України):

частина перша статті 74:

- кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень;

частина третя статті 74:

- докази подаються сторонами та іншими учасниками справи;

стаття 76:

- належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення;

частина перша статті 77:

- обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування;

частина перша статті 79:

- достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування;

частина третя статті 86:

- суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів);

8. Межі розгляду справи судом касаційної інстанції

8.1. З урахуванням меж розгляду справи судом касаційної інстанції, визначених статтею 300 ГПК України, не можуть бути взяті до уваги аргументи скаржника про необхідність встановлення обставин справи, про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

8.2. Згідно з компетенцією, визначеною законом, Верховний Суд у межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

9. Оцінка аргументів учасників справи і висновків попередніх судових інстанцій

9.1. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 11, статті 629 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини, які є обов`язковими для виконання сторонами.

9.2. Як встановлено господарськими судами попередніх інстанцій, між сторонами спору існують договірні відносини, які виникли з Договору постачання природного газу № 1001/17-ЕЕ, укладеного 20.04.2017.

9.3. За змістом пункту 1.1 договору постачальник зобов`язався передати у власність споживачу у 2017 році природний газ, а споживач зобов`язався прийняти та оплатити цей газ на умовах цього договору.

9.4. Господарськими судами встановлено, що на виконання договору позивачем було поставлено в квітні 2017 року, а відповідачем прийнято природний газ на загальну суму 2 460 404,35 грн, що підтверджується актом приймання-передачі природного газу від 30.04.2017.

9.5. На порушення умов договору відповідач за поставлений природний газ не розрахувався, що визнав та підтвердив представник відповідача під час судового розгляду.

9.6. За приписами частини першої статті 230 ГК України, пункту 3 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня).

9.7. Постанова апеляційної інстанції в касаційному порядку оскаржена лише в частині зміни рішення суду першої інстанції щодо зменшення розміну пені та штрафу на 50%.

9.8. Аналіз приписів статей 551 ЦК України, 233 ГК України дає підстави для висновку про те, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки; господарський суд повинен надати оцінку поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки порівняно з розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків та ін. При цьому обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

9.9. Встановивши відповідні обставини, суд вирішує питання щодо можливості зменшення розміру заявленої до стягнення пені, що є правом суду, яке реалізується ним на власний розсуд . Відповідний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 04.05.2018 у справі № 917/1068/17, від 22.01.2019 у справі № 908/868/18, від 03.06.2019 у справі № 914/1517/18.

9.10. Суд апеляційної інстанції, перевіривши та надавши оцінку доводам та доказам, наданим в обґрунтування клопотання відповідача про зменшення розміру пені та штрафу, дійшов висновку про наявність підстав для зменшення нарахованого позивачем розміру пені та штрафу на 50% з посиланням на приписи статті 551 ЦК України, взявши до уваги таке:

- КП «Харківські теплові мережі» є виконавцем послуг з централізованого теплопостачання та підігріву гарячої води в житловому фонді комунальної власності територіальної громади м. Харкова, та його основним видом діяльності є виробництво, транспортування, розподіл та реалізація теплової енергії усім групам споживачів за тарифами, що регулюються відповідно до чинного законодавства;

- у 2017 році 86,3% від загального обсягу виробленої теплової енергії споживається населенням;

- обсяг заборгованості перед КП «Харківські теплові мережі» за спожиту теплову енергію становить 3,0 млрд. грн., з яких 2,5 млрд. грн. заборгованість населення;

- згідно з балансом (звітом про фінансовий стан) сума збитків відповідача станом на 30.09.2018 становить 4,3 млрд. грн., тобто підприємство відповідача знаходиться у скрутному фінансовому становищі;

- сплата штрафних санкцій в повному обсязі зачіпає не лише майнові інтереси відповідача, а і інші інтереси, зокрема щодо можливості забезпечувати централізоване теплопостачання установам бюджетної сфери та послуг з теплопостачання населенню міста Харкова;

- надмірно великі суми штрафних санкцій, джерел покриття яких у КП «Харківські теплові мережі» немає, може привести до численних аварій у зв`язку з недостатністю коштів на ремонт та заміну трубопроводів, строк експлуатації яких давно минув, - дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для зменшення нарахованого позивачем розміру пені та штрафу на 50% з посиланням на приписи та статті 551 ЦК України.

9.11. Таким чином, судом застосовано власні повноваження щодо зменшення заявлених до стягнення штрафних санкцій при повному дослідженні усіх необхідних на те умов, а тому й підстав для зміни чи скасування судового рішення у цій частині Верховний Суд не вбачає.

9.12. Доводи скаржника щодо неправильного застосування судами норм матеріального права, зокрема статей 233 ГК України та статті 551 ЦК України Касаційний господарський суд відхиляє з огляду на те, що наведене спростовується викладеними обставинами та не знайшло свого підтвердження під час розгляду Судом касаційної скарги АТ «НАК «Нафтогаз Україна» у справі.

9.13. При цьому доводи скаржника про необґрунтоване зменшення судом апеляційної інстанції розміру пені та штрафу є такими, що не можуть бути взяті до уваги, оскільки судом у вирішенні цього питання було досліджено майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні, та інші фактори, які вплинули на неможливість своєчасної оплати відповідачем вартості поставленого газу.

9.14. Таким чином, суд апеляційної інстанції під час вирішення питання про зменшення нарахованої до стягнення суми пені та штрафу перевірив доводи сторін щодо їх фінансового стану, врахував їх майнові інтереси та значний розмір нарахованої до стягнення суми пені.

9.15. З урахуванням викладеного Касаційний господарський суд вважає доводи касаційної скарги необґрунтованими.

9.16. Разом з тим, аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника, які викладені ним у касаційній скарзі та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду апеляційної інстанції, суд касаційної інстанції враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У рішенні від 28.10.2010 у справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

9.17. Колегія суддів касаційної інстанції з огляду на викладене зазначає, що скаржнику було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені у касаційній скарзі, не спростовують встановленого судом апеляційної інстанції.

9.18. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Пономарьов проти України" та "Рябих проти Російської Федерації", у справі "Нєлюбін проти Російської Федерації") повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок і недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень, яких у цьому випадку немає.

9.19. Враховуючи наведене, колегія суддів касаційної інстанції вважає, що під час розгляду справи апеляційним господарським судом її фактичні обставини були встановлені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження поданих доказів в їх сукупності, висновки суду відповідають цим обставинам і їм надано належну юридичну оцінку.

10. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

10.1. Звертаючись з касаційною скаргою, позивач не спростував наведених висновків суду апеляційної інстанції та не довів неправильного застосування ним норм матеріального і процесуального права як необхідної передумови для скасування прийнятого ним судового рішення у справі.

10.2. За таких обставин касаційна інстанція вважає за необхідне касаційну скаргу ПАТ «НАК «Нафтогаз України» залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення у справі - без змін як таке, що відповідає вимогам норм матеріального та процесуального права.

11. Судові витрати

11.1. Понесені позивачем у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції судові витрати покладаються на позивача, оскільки касаційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись статтями 300, 308, 309, 315 ГПК України, Касаційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Східного апеляційного господарського суду від 15.04.2019 залишити без змін, а касаційну скаргу акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз Україна» - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Т. Малашенкова

Суддя І. Бенедисюк

Суддя В. Селіваненко