РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23.07.2019Справа № 910/6244/19
Господарський суд міста Києва у складі судді Ярмак О.М., за участю секретаря судового засідання Коноплянко Л.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження господарську справу

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Левада Карго" (01032, м.Київ, вул.Саксаганського, 119, )

до Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, м.Київ, вул.Тверська, 50, )

про стягнення 12 823,22 грн.

Представники сторін:

Від позивача: Стехін В.В. адвокат

Від відповідача: Ольховський В.М. за дов.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Левада Карго" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 12 823, 22 грн. вартості проведеного ремонту.

Позивач зазначав, що у грудні 2018 року відповідач здійснював перевезення орендованої у ТОВ «ЛЕВАДА КАРГО» залізничної платформи № 94861283 відповідно до CMR № 36443018 зі станції відправлення Рожнятів Львівської залізниці до станції призначення Гаджи Зейналабдин , під час курсування якої, по прибуттю поїзда № 2670 до станції Куп`янськ Сортувальної Південної залізниці було виявлено розукомплектування вагону № 94861283, а саме відсутня головна частина повітророзподільника, за фактом чого складено Акт з/ф ГУ-23 від 28.12.2018. Після відправлення вагону на ремонт до ВП «Експлуатаційне вагонне депо Куп`янськ» Регіональної філії Південної залізниці АТ «Українська залізниця», з метою проведення ремонтних робіт позивачем було придбано деталі вагону (головна частина повітророзподільника), у зв`язку з чим понесено витрати на деталі у сумі 10 800,00 грн. та оплачено вартість ремонтних робіт на суму 2023,22 грн.

Враховуючи наведене, позивач просив на підставі ст. 225 ГК України, ст. 924, 1166 ЦК України, ст. 23 Закону України "Про залізничний транспорт" задовольнити позов та стягнути з відповідача на свою користь 12 823,22 грн. збитків у розмірі вартості ремонтних робіт, придбаних та встановлених деталей на залізничні вагони, збереження яких відповідач не забезпечив, а також понесені по справі судові витрати.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.05.2019 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Левада Карго" залишено без руху, встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви у встановлений спосіб.

30.05.2019 до суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.06.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/4407/19, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 04.07.2019; визначено сторонам строк на подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення на відповідь на відзив.

У засіданні суду 04.07.2019 оголошено перерву до 23.07.2019.

Відповідач у відзиві на позовну заяв проти позову заперечував, посилаючись на те, що ТОВ «ЛЕВАДА КАРГО» не є стороною договору перевезення, тому не має права заявляти вказані вимоги, позивачем не надано доказів того, що саме неправомірні дії відповідача призвели до пошкодження вагону, комерційний акт про дану подію не складався, у задоволенні позову просив відмовити.

Позивач у відповіді на відзив вказував, що відсутність комерційного акту, який на його вимогу відповідач не склав, не знімає з останнього відповідальності за збереження схоронності майна, яке не було забезпечене з вини відповідача; надав власні доводи щодо права звернення з даним позовом.

У судовому засіданні 23.07.2019 представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечував, повідомив, що ним було надіслано на адресу суду засобами зв`язку заперечення на відповідь на відзив, надав свій примірник відповідного заперечення.

Судом перевірено, що згідно бази даних «Діловодство спеціалізованого суду» станом на час розгляду справи, заперечення на відповідь на відзив від АТ «Українська залізниця» не зареєстровано.

З наданого примірника відповідача заперечень на відповідь на відзив та пояснень представника відповідача вбачається, що надані позивачем в якості доказів Акт від 02.01.2019, рахунок від 16.01.2019, акт від 16.01.2019 відповідач вважає такими, що підписані від імені відповідача неуповноваженою особою, тому є неукладеними та не породжують жодних наслідків для позивача; зауважує про наявність кримінального провадження за подією крадіжки деталі вагону, досудове розслідування по якому триває, що свідчить про відсутність підстав для покладення збитків у заявленій сумі на відповідача.

Згідно положень статті 252 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

У засіданні суду 23.07.2019 проголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до ст. 240 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заслухавши пояснення представників сторін, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до вимог ст. 908 ЦК України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статтею 307 ГК України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п. 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 6 квітня 1998 р., Статут залізниць України (далі - Статут) визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Дія Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під`їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування (ст. 3 Статуту).

Згідно зі ст. 5 Статуту, на підставі цього Статуту Мінтранс затверджує: Правила перевезення вантажів; Технічні умови навантаження і кріплення вантажів; Правила перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України; інші нормативні документи.

Перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не зміг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини (ст. 924 ЦК України).

Відповідно до ст. 23 Закону України "Про залізничний транспорт" перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України. За незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Згідно з п. 2 ст. 126 Статуту за пошкодження залізницею вагонів або контейнерів, що належать підприємствам, залізниця несе матеріальну відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди.

Судом встановлено, що відповідно до CMR № 36443018 у грудні 2018 року відповідач здійснював перевезення вантажу у вагоні № 94861283 зі станції відправлення Рожнятів Львівської залізниці до станції призначення Гаджи Зейналабдин .

Користування та володіння зазначеним вагоном здійснював позивач - ТОВ «ЛЕВАДА КАРГО» на підстав договору суборенди № 70/17 від 18.01.2017, укладеним з ТОВ «ЛЕМТРАНС».

Статтею 8 Статуту передбачено, що перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти залізницями провадиться у вагонах парку залізниць або орендованих у залізниць, а також у власних вагонах, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам-суб`єктам підприємницької діяльності, в тому числі розташованим за межами України. Вагони, призначені для перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, повинні відповідати вимогам Правил технічної експлуатації залізниць України та санітарно-гігієнічним і протиепідемічним нормам і правилам.

За приписами п. 1.2 Правил експлуатації власних вантажних вагонів, затверджених Наказом Міністерства інфраструктури України № 17 від 29 січня 2015 р. (далі-Правила), власні вантажні вагони - вантажні вагони, які мають загальномережеву нумерацію, що нанесена на вагони відповідно до альбому-довідника 632-2011 ПКБ ЦВ "Знаки и надписи на вагонах грузового парка колеи 1520 мм", затвердженого Радою із залізничного транспорту держав-учасниць СНД 25 квітня 2001 року (далі - знаки і написи), та мають ознаку в АБД ПВ "власний вагон".

Згідно з п. 3.4 Правил власні вантажні вагони, що виходять на колії загального користування, за конструкцією, строком служби, періодом проведення планових видів ремонту і технічним станом повинні відповідати всім вимогам, які встановлюються до вагонів інвентарного парку залізниць, включаючи спеціалізований рухомий склад, та мати відомості про комплектацію вагона.

Відповідно до п. 4.1 вказаних Правил випуск власних вантажних вагонів на колії загального користування допускається після відповідного огляду їх технічного стану працівниками вагонного господарства, а для перевезення небезпечного вантажу в спеціалізованих вагонах - при пред`явленні відправником вантажу працівникам станцій і вагонного господарства свідоцтва про технічний стан вагона, що гарантує безпеку перевезення цього вантажу. Номер свідоцтва і результати огляду технічного стану вагонів працівник вагонного господарства записує в книзі пред`явлення вагонів вантажного парку до технічного обслуговування (форма ВУ-14).

Суду не надано належних і допустимих доказів на підтвердження невідповідності технічного стану вагону № 94861283 при прийнятті їх відповідачем до перевезення.

Матеріалами справи встановлено, що під час курсування поїзда № 2670, по прибуттю до станції Куп`янськ Сортувальної Південної залізниці було виявлено розукомплектування вагону № 94861283, а саме відсутня головна частина повітрярозподільника, за фактом чого складено Акт з/ф ГУ-23 від 28.12.2018.

28.12.2018 телеграмою за вих.№ 4299 працівниками станції Куп`янськ Сортувальний Південної залізниці було повідомлено станцію призначення, станції слідування про вказану подію розкомплектування вагону № 94861283 поїзда № 2670 та викликано представника для підписання акта ВУ-25М, зазначено про необхідність проінформування ТОВ «ЛЕВАДА КАРГО» про відчеплення вагону.

28.12.2018 на станції Куп`янськ Сортувальний Південної залізниці за участю представника ВП «Експлуатаційне вагонне депо Куп`янськ» Регіональної філії Південної залізниці АТ «Українська залізниця», було складено АКТ форми ВУ-23М від 28.12.2018, вагон № 94861283 відправлено на ремонт.

Згідно з пунктом 20 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 №113 (далі - Правила №113), пошкодження вантажного вагона - це порушення справного стану вагона або його складових частин унаслідок зовнішніх впливів, що перевищують рівні, установлені ГОСТ 22235-76, а також унесення змін у конструкції вагонів, заварювання дверей, люків, знімання бортів платформ, дверей напіввагонів, знімного устаткування вагонів тощо, свердління (пробивання, пропалювання) отворів для кріплення вантажів у деталях вагонів, а також кріплення до них вантажів за допомогою зварювання без дозволу залізниці.

Відповідно до пункту 21 Правил №113 ремонт пошкодженого вагона здійснюється на підприємстві, що має право на виконання таких робіт, або на найближчому до місця пошкодження вагоноремонтному підприємстві. Перелік таких підприємств оприлюднюється у товарних конторах станцій обслуговування.

За Актом приймання-передачі від 02.01.2019 позивачем було передано в експлуатаційне вагонне депо Куп`янськ для встановлення на залізничну платформу № 94861283 запчастини: Головна частина повітророзподільника № 183А № 42980 0818 - 1 штука. Вказаний Акт підписаний представника депо та позивача із зазначення про відсутність претензій відносно якості та кількості запчастин.

Вказана деталь (запчастина) була придбана ТОВ «ЛЕВАДА КАРГО» у ТОВ «Українська транспортно-операторська компанія» за видатковою накладною № 37 від 18.10.2018 на суму 10 800,00 грн., вартість оплачено на підставі рахунку № 28 від 18.10.2018 за платіжним дорученням № 1676 від 31.10.2018 від 10 800,00 грн., копії яких долучені до справи.

Виконання робіт щодо встановлення переданої деталі на розкомплектований вагон було здійснено у Експлуатаційному вагонному депо Куп`янськ регіональна філія «Південна залізниця», Структурному підрозділі "Лиманське вагонне депо", вартість робіт відповідно до Калькуляції за проведені роботи: при технічному обслуговуванні вагону № 94861283 від 16.01.2019 склала 2023,22 грн.

За Актом № 83/485 виконання робіт від 16.01.2019 позивачем було прийнято роботи з технічного обслуговування вказаного вагону.

28.01.2019 ТОВ «Левада Карго» за платіжним дорученням № 115 від 28.01.2019 здійснено на користь вагонного депо оплату за технічне обслуговування вагону по виставленого рахунку № 83/485 від 16.10.2019 на суму 2023,22 грн.

Таким чином, загальна вартість понесених позивачем витрат на приведення вагону № 94861283 у належний технічний стан для подальшої експлуатації склала 12 823,22 грн., а саме: 2023,22 грн. вартості ремонтних робіт та 10 800,00 грн. вартості запчастини.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

В ст. 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998 (з подальшими змінами і доповненнями) затверджено Статут залізниць України, згідно зі ст. 6 якого вантаж - це матеріальні цінності, які перевозяться залізничним транспортом у спеціально призначеному для цього вантажному рухомому складі.

Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України №856 від 28.09.2004 затверджено Правила реєстрації та експлуатації власних вантажних вагонів, відповідно до п.6.4 яких перевезення власних вагонів у завантаженому і порожньому стані у всіх випадках (передислокація, ремонт тощо) оформляється перевізним документом (накладною) в електронному (із накладенням електронного цифрового підпису) або паперовому вигляді згідно з правилами оформлення перевізних документів.

З наведеного слідує, що вагони, які перевозяться залізницею за повними перевізними документами зі сплатою провізної плати, мають статус "вантажу", який залізниця зобов`язана доставити на станцію призначення у цілісності та збереженості і видати одержувачу, зазначеному в накладній, а одержувач має щодо залізниці права та обов`язки, передбачені Статутом залізниць України.

Згідно з п.110 Статуту залізниць України залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Належний позивачу на праві користування вагон № 94861283 знаходився у володінні відповідача на підставі договору перевезення - CMR № 36443018.

Відповідно до п.п.113, 114 Статуту залізниць України за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин. Залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме: за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі.

Згідно з абзацом другим статті 126 Статуту за пошкодження залізницею вагонів або контейнерів, що належать підприємствам, залізниця несе матеріальну відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди.

Відповідно до пункту 22 Правил №113 сума збитків за пошкодження вагона складається з:

- витрат на транспортування пошкодженого вагона від місця пошкодження до місця його ремонту в розмірі провізної плати, визначеної відповідно до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом України, затвердженого наказом Міністерства транспорту України від 15.11.1999 №551, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.1999 за №828/4121, з урахуванням коригувальних коефіцієнтів, що діють на момент транспортування;

- вартості ремонту пошкодженого вагона з урахуванням вартості втрачених та (або) пошкоджених частин;

- витрат на перевантаження вантажу з пошкодженого вагона, якщо його неможливо відремонтувати в навантаженому стані, які визначаються за калькуляцією вартості робіт, що надається разом з розрахунком збитків;

- плати за користування вагоном за нормативний час перебування пошкодженого вагона в деповському, капітальному ремонті або технічному обслуговуванні з відчепленням (додаток 9), визначеної за ставками плати за користування вагонами згідно з пунктом 14 цих Правил.

Оскільки позивачем документально підтверджено понесені ним збитки у сумі 12 823,22 грн., відповідачем не доведено належними та допустимими доказами, що пошкодження вагонів під час їх перевезення залізницею сталося не з вини відповідача, враховуючи обов`язок АТ «Українська залізниця» забезпечувати схоронність вагонів, за відсутності доказів відшкодування відповідачем на користь позивача заявленої до стягнення суми збитків, вимога позивача про відшкодування вартості деталей та ремонту пошкодженого під час здійснення перевезення вагону є обґрунтованою та відповідно до положень ч.ч.3, 4 ст. 225 ГК України підлягає задоволенню у розмірі, визначеному станом на день вирішення спору.

За таких обставин з відповідача на користь позивача відповідно до вимог ст. 924, 1166 ЦК України, ст.ст. 224, 225 ГК України підлягає стягненню 12 823,22 грн. збитків

Заперечення відповідача щодо недоведеності факту заподіяння збитків позивачу з його вини за відсутності складених належним чином комерційних актів суперечать іншим зібраним у справі доказам та вимогам чинного законодавства, яке визначає обов`язок перевізника скласти комерційний акт при видачі вантажу на станції призначення. З матеріалів справи ж слідує, що факт розукомплектування вагону стався до видачі вантажу та був усунений за участю та за рахунок позивача (орендаря (власника) вагону.

При цьому, суд зазначає, що відповідач не позбавлений стягнути вказані збитки з вільних осіб. Тому доводи відповідача з цього приводу є необґрунтованими та безпідставними.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, понесені по справі судові належить покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 233, 236-240, ГПК України, господарський суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, м.Київ, вул.Тверська, 50, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Левада Карго" (01032, м.Київ, вул.Саксаганського, 119, ) 12 823 (дванадцять тисяч вісімсот двадцять три) грн. 22 коп. збитків, 1921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну) грн. 00 коп. витрат по оплаті судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

Повне рішення складено 29.07.2019

Суддя О.М.Ярмак