ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"19" липня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/1617/19

Господарський суд Одеської області у складі судді Бездолі Д.О.

секретар судового засідання Голоденко І.О.

розглянувши у судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом: Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (проспект Перемоги, 14, м. Київ, 01135) в особі Білгород-Дністровської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (вул. Шабська, 81, м. Білгород-Дністровський, Одеська область, 67701)

до відповідача: Державного підприємства "Білгород-Дністровський морський торговельний порт" (вул. Шабська, 81, м. Білгород-Дністровський, Одеська область, 67700)

про стягнення 183562,25 грн

за участю представників учасників справи:

від позивача: Бойко С.В.;

від відповідача: Деркач О.М.

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" в особі Білгород-Дністровської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Державного підприємства "Білгород-Дністровський морський торговельний порт", в якій просить суд стягнути з відповідача основний борг у сумі 155805,13 грн, пеню у сумі 11651,83 грн, 3% річних у сумі 4264,04 грн, інфляційні втрати в розмірі 11841,25 грн. Також позивач просить суд стягнути з відповідача понесені ним витрати по сплаті судового збору.

Позиції учасників справи

Підставою позову позивач визначив неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором № 3-П-БДФ-18 від 02.01.2018 в частині повної та своєчасної оплати наданих позивачем послуг.

03.07.2019 від відповідача до канцелярії суду за вх. №13130/19 надійшов відзив на позов (а.с.114-127, т.1), в якому відповідач просить суд відмовити позивачу у позові в частині стягнення пені в повному обсязі. У відзиві відповідач наголосив, що він з 2016 року з незалежних від підприємства причин перебуває в тяжкому фінансовому стані, у зв`язку з чим не може виконати зобов`язання по договору №3-П-БДФ-18 від 02.01.2018 у визначені цим договором строки. В підтвердження перебування підприємства у тяжкому фінансовому стані відповідачем до відзиву долучено, зокрема, копію аудиторського звіту за результатами державного фінансового аудиту діяльності ДП «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» за період з 01.01.2015 по 31.03.2018 та баланси (звіти) про фінансовий стан відповідача за 2016-2018 роки. Відповідач наголосив на тому, що штрафні санкції для нього є непомірними, а позивач, в свою чергу, не підтвердив належним чином завдання йому збитків внаслідок прострочення сплати рахунків з боку відповідача.

03.07.2019 до суду від позивача за вх.№13155/19 надійшла відповідь на відзив (а.с.128-135), в якій позивач просив задовольнити позов в повному обсязі, заперечив стосовно клопотання відповідача про відмову у стягненні пені, наголошуючи, зокрема на тому, що позивач також знаходиться у тяжкому фінансовому стані, про що свідчить наданий позивачем звіт про фінансові результати за 2018 рік. Крім того, позивач зазначив, що в аудиторському звіті, на який посилається відповідач, аудит діяльності відповідача здійснювався за період з 01.01.2015 по 31.03.2018, в той час як період стягнення заборгованості, інфляційних втрат, пені та 3% річних охоплює період з 01.01.2018 по 31.12.2018.

Під час розгляду справи по суті у засіданні суду позивач заявлені до відповідача вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні.

Відповідач під час розгляду справи по суті позов не визнав, разом з тим підтвердив вірність розрахунків позивачем спірних сум.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 12.06.2019 було відкрито провадження у справі № 916/1617/19, ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження та призначено розгляд справи по суті на "01" липня 2019 об 11:30.

У судовому засіданні 01.07.2019 протокольно було ухвалено оголосити перерву в судовому засіданні до 19 липня 2019 о 11:00, про що представника позивача повідомлено під розписку, а відповідача шляхом направлення відповідної ухвали суду.

У судовому засіданні 19.07.2019 судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Обставини справи

02.01.2018 між Державним підприємством "Адміністрація морських портів України" в особі в.о. начальника Білгород-Дністровської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" Бондаренка А.І. та Державним підприємством "Білгород-Дністровський морський торговельний порт" в особі в.о. директора ОСОБА_1 було укладено договір про надання послуг №3-ВД/18/З-П-БДФ-17 (а.с.71-74, т.1, далі-договір).

Згідно п.п.1.1. договору позивач зобов`язався протягом строку дії договору за письмовими заявками відповідача надавати останньому можливість використовувати території п/п «Бугаз» Білгород-Дністровської філії ДП «АМПУ» для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до п.п.3.2., 3.3. договору визначення розміру суми, що підлягає сплаті за надані позивачем послуги за місяць, здійснюється на підставі фактичного використання території п/п Бугаз, що визначається у акті наданих послуг. Розрахунок за надані послуги здійснюється відповідачем згідно виставленого позивачем рахунку, протягом 10 (десяти) банківських днів після підписання акту наданих послуг.

Здавання послуг позивачем та прийняття їх результатів відповідачем оформлюється актом наданих послуг, що складається позивачем за відповідний період (місяць) та направляється/надається відповідачу (п.3.4 договору).

Замовник після отримання актів наданих послуг в строк не більше 5 (п`яти) календарних днів підписує акти або надає зауваження щодо якості наданих послуг (п.3.5 договору).

Пунктом 3.6. договору визначено, що не надання чи не підписання відповідачем актів приймання-передавання наданих послуг за відсутності мотивованої відмови у строк, визначений в п.3.5. цього договору, є фактом визнання повного і належного виконання позивачем своїх зобов`язань, а послуги вважаються наданими належним чином та прийнятими відповідачем без претензій та зауважень. При цьому сторони погодили, що датою прийняття послуг вважається дата підписання акту наданих послуг позивачем.

Відповідно до п.4.4. договору у випадку прострочення однією із сторін виконання зобов`язання, сторона має право вимагати від іншої сторони сплатити неустойку (пеню) в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості простроченого зобов`язання за кожен день прострочення.

Згідно з п. 6.1. договору він набуває чинності з моменту його підписання повноважними представниками сторін та діє з 01.01.2018 до 31.12.2018.

Додатком №1 до договору визначено перелік та вартість послуг, що надаються позивачем, та які складають 1081,98 грн за добу використання відповідачем території п/п «Бугаз» (а.с.75, т.1).

На виконання умов договору, за період з січня 2018 року по квітень 2018 року (включно) позивач надав відповідачу послуги вартістю 155805,13 грн, що підтверджується актами наданих послуг від 31.01.2018 № 170, від 28.02.2018 № 262, від 31.03.2018 № 439, від 30.04.2018 № 673, виставленими на їх оплату рахунками, актом звірки взаєморозрахунків (а.с.78, 82-89, т.1) та визнається сторонами.

При цьому, акт наданих послуг за квітень 2018 року від 30.04.2018 № 673 (а.с.89, т. 1), отриманий працівником відповідача 11.05.2018 (а.с.90-92 т.1 журнал реєстрації первинних документів) за відсутності мотивованої відмови не був підписаний повноважним представником відповідача. Відповідно, послуги за цим актом згідно з п. 3.6. договору є наданими, що визнається представниками сторін під час розгляду справи по суті.

Станом на час вирішення судом даного спору вищевказані послуги позивача за договором не оплачені, а отже сума боргу відповідача перед позивачем становить 155805,13 грн.

У зв`язку з несплатою відповідачем позивачу вартості послуг, наданих по актах 31.01.2018 № 170, від 28.02.2018 № 262, від 31.03.2018 № 439, останнім нараховані до стягнення з відповідача пеня у сумі 11651,83 грн за загальний період з 03.06.2018 по 16.10.2018 по кожному акту окремо, 3% річних у сумі 4264,04 грн за загальний період з 15.02.2018 по 03.06.2019 по кожному акту окремо, інфляційні втрати в розмірі 11841,25 грн за загальний період лютий 2018 року квітень 2019 року по кожному акту окремо.

Відповідач підтвердив вірність розрахунків, здійснених позивачем при нарахуванні вказаних сум.

Законодавство, застосоване судом до спірних відносин

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 статті 903 ЦК України визначено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Вказане цілком кореспондується з положеннями статті 193 ГК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 2 ст. 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу; порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених зазначеним Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 611 ЦК України передбачено можливість настання правових наслідків, встановлених договором або законом, зокрема, у вигляді сплати неустойки.

Згідно з ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Водночас, частиною 3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно з ч. 2 ст. 233 ГК України, якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позиція суду

Як встановлено судом між сторонами виникли зобов`язальні відносини, за якими позивач зобов`язався надати відповідачу відповідні послуги, а відповідач, в свою чергу, зобов`язався оплатити такі послуги в повному обсязі, відповідно до умов зазначеного договору.

Під час розгляду справи судом встановлений факт наявності у відповідача заборгованості перед позивачем за договором у сумі 155805,13 грн, що рахується за період з січня 2018 по квітень 2018 включно, а отже позов позивача в цій частині позовних вимог належить задовольнити.

У зв`язку із тим, що бездіяльність відповідача у вигляді несплати послуг у визначений договором строк суперечить вищевказаним нормам права та договору, позивачем правомірно нараховані до стягнення з відповідача пеня, 3% річних та індекс інфляції.

Розрахунки заявлених позивачем пені, 3% річних та індексу інфляції, які долучені позивачем до позовної заяви (а.с.79-81, т.1), судом перевірені, встановлено їх вірність та відповідність нормам законодавства України. При цьому відповідачем вказані розрахунки не заперечені.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, суд бере до уваги майновий стан сторін, інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу, і оцінює співвідношення розміру заявленої до стягнення пені, зокрема, із розміром збитків позивача. Якщо порушення зобов`язання відповідачем не потягло за собою значні збитки для інших господарюючих суб`єктів, то суд може з урахуванням інтересів сторін зменшити розмір належної до сплати пені. При цьому як необхідність використання права на зменшення розміру штрафних санкцій, так і розмір, до якого вони підлягають зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

Враховуючи фінансовий стан обох сторін, відсутність підтвердженого матеріалами справи розміру збитку позивача та інших учасників господарських відносин, причини неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором, господарський суд вважає, що розмір нарахованої позивачем пені за клопотанням відповідача слід зменшити до 5825,92 грн.

Враховуючи викладене, позовні вимоги Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Білгород-Дністровської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України", заявлені до Державного підприємства "Білгород-Дністровський морський торговельний порт", підлягають частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У відповідності до ч. 9 ст. 129 ГПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

У п. 4.3. постанови від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI господарського процесуального кодексу України" пленум Вищого господарського суду України роз`яснив, що у разі коли господарський суд зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

Приймаючи до уваги вищезазначене, з огляду на те, що спір між сторонами виник внаслідок неправильних дій відповідача, витрати по сплаті судового збору покладаються на Державне підприємство "Білгород-Дністровський морський торговельний порт" в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства "Білгород-Дністровський морський торговельний порт" (67700, Одеська область, місто Білгород-Дністровський, вулиця Шабська, 81, ) на користь Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (01135, м. Київ, проспект Перемоги, 14, ) в особі Білгород-Дністровської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (67701, Одеська область, місто Білгород-Дністровський, вулиця Шабська, 81, ) основну заборгованість у розмірі 155805 /сто п`ятдесят п`ять тисяч вісімсот п`ять/ грн 13 коп, пеню в розмірі 5825 /п`ять тисяч вісімсот двадцять п`ять/ грн 92 коп, 3% річних у розмірі 4264 /чотири тисячі двісті шістдесят чотири/ грн 04 коп, інфляційні втрати у розмірі 11841 /одинадцять тисяч вісімсот сорок одну/грн 25 коп, витрати по сплаті судового збору у сумі 2753/дві тисячі сімсот п`ятдесят три/ грн 44 коп.

3. В решті позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 24 липня 2019 р.

Суддя Д.О. Бездоля