ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" липня 2019 р.м. ХарківСправа № 922/1401/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Рильової В.В.

при секретарі судового засідання Сіліній М.Г.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "А.Т.О.Р.", м. Харків
про стягнення 1 010 950,27 грн.
за участю представників:

позивача - Пегза К.К.

відповідача - ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (позивач) звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "А.Т.О.Р." (відповідач) штрафні санкції за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором поставки № ЦЗВ-03-03318-01 від 16 липня 2018 року в загальному розмірі 1 010 950,27 грн., а саме: 297 898,27 грн. пені та 713 052,00 грн. штрафу. Також позивач в позовній заяві просив суд покласти на відповідача витрати зі сплати судового збору в розмірі 15 164,26 грн. та витрати, пов`язані з розглядом справи в розмірі 6 000,00 грн. (орієнтовно).

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 15.05.2019 позовну заяву Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 922/1401/19 та постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 03.06.2019 о 12:00 год.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 23.05.2019 за клопотанням позивача підготовче засідання, призначене на 03.06.2019, ухвалено провести в режимі відеоконференції.

В підготовчому засіданні 03.06.2019 судом задоволено клопотання відповідача про відкладення розгляду справи та постановлено ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 01.07.2019 об 11:30 год. на підставі пункту 3 частини другої статті 183 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України). Ухвалу про відкладення судового засідання занесено до протоколу підготовчого засідання від 03.06.2019.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 03.06.2019 за клопотанням позивача підготовче засідання, призначене на 01.07.2019, ухвалено провести в режимі відеоконференції.

26 червня 2019 року до загального відділу діловодства Господарського суду Харківської області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 15580), який ухвалою суду від 01.07.2019 залишено без розгляду з причин пропуску строку на його подання та відсутності клопотання про його поновлення.

В підготовчому засіданні 01.07.2019 на підставі пункту 3 частини другої статті 183 ГПК України судом постановлено ухвалу про відкладення судового засідання на 08.07.2019 о 16:30 год. Ухвалу про відкладення судового засідання занесено до протоколу підготовчого засідання від 01.07.2019.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 02.07.2019 за клопотанням позивача підготовче засідання, призначене на 08.07.2019, ухвалено провести в режимі відеоконференції.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 08.07.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 15.07.2019 о 16:30 год.

В судовому засіданні 15.07.2019 на підставі частини другої статті 216 ГПК України судом постановлено ухвалу про перерву у судовому засіданні до 29.07.2019 о 16:30 год., яку занесено до протоколу судового засідання від 15.07.2019.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 16.07.2019 за клопотанням позивача судове засідання, призначене на 29.07.2019, ухвалено провести в режимі відеоконференції.

В судовому засіданні 15.07.2019 та 29.07.2019 представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд стягнути з відповідача 1010950,27 грн. штрафних санкцій та 15164,26 грн. судового збору, судові витрати пов`язані з розглядом справи в розмірі 6 000,00 грн. не заявляв.

Представник відповідача в судовому засіданні 15.07.2019 та 29.07.2019 проти позову заперечував, посилаючись на відсутність вини відповідача в поставці продукції з пропуском 30-денного строку з дати рознарядки.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, з`ясувавши обставини справи та дослідивши подані суду докази, перевіривши відповідність доводів позивача та заперечень відповідача фактичним обставинам справи, судом встановлено наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, 16.07.2018 року між Акціонерним товариством «Українська залізниця» в особі філії «Центр забезпечення виробництва» (надалі - філія «ЦЗВ» АТ «Укрзалізниця», замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "А.Т.О.Р." (надалі ТОВ «НВО «А.Т.О.Р.», постачальник) укладено договір поставки № ЦЗВ-03-03318-01 (надалі - Договір).

Згідно з п.п. 1.1, 1.2. Договору постачальник зобов`язався поставити та передати у власність, а замовник прийняти та оплатити продукцію, найменування, марка й кількість якої вказується в специфікації, яка є невід`ємною частиною договору, на умовах, що викладені у цьому договорі. Найменування продукції: частини залізничних або трамвайних локомотивів чи рейкового рухомого складу, обладнання для контролю залізничного руху (запасні частини до пасажирських вагонів).

Розділом 5 Договору сторони врегулювали умови та терміни постачання продукції, а саме: постачальник здійснює поставку продукції автомобільним або залізничним транспортом на умовах СРТ (перевезення сплачено до...) пункт призначення згідно рознарядки замовника (відповідно до вимог «ІНКОТЕРМС» ред. 2010 року).

Відповідно до п. 5.2. Договору поставка продукції проводиться партіями протягом терміну дії договору, тільки після письмової рознарядки замовника, яка вважається дозволом на поставку та є підтвердженням готовності замовника до прийому продукції. Відповідальність за достовірність інформації, яка вказується у рознарядці, несе замовник.

Рознарядка надається постачальнику в оригіналі шляхом направлення засобами поштового зв`язку (Укрпошта) цінного листа з описом вкладення та/або направлення сканкопії рознарядки електронним листом із застосуванням електронної пошти (Е-mail).

Сторони погоджують, що рознарядка вважається отриманою постачальником з дня її відправлення замовником засобами поштового зв`язку (Укрпошта) та/або електронною поштою (E-mail).

Кожна партія продукції постачається протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати письмової рознарядки замовника, якщо інше не вказано у рознарядці.

Датою поставки продукції вважається дата приймання цієї продукції вантажоодержувачем кінцевим одержувачем, реквізити якого зазначені в рознарядці замовника, що підтверджується належно оформленим актом прийому-передачі, який підписується представниками вантажоодержувача, постачальника та затверджується керівництвом служби/філії залізниці вантажоодержувача, оригінал якого надається замовнику (п. 5.3. Договору).

Після готовності продукції до відвантаження постачальник направляє замовнику факсом наступні документи: рахунок-фактуру; документи, що підтверджують якість продукції, зазначені у п. 2.2. даного договору (п. 5.4. Договору).

Приймання продукції вантажоодержувачем - кінцевим одержувачем, здійснюється при наявності документів, зазначених в п. 2.2 даного договору (п. 5.5 Договору).

Як стверджує позивач, на виконання умов Договору він направив на адресу TOB «НВО «А.Т.О.Р.» рознарядку (дозвіл) на відвантаження продукції від 21.09.2018 № ЦЗВ-20/3468 на суму 8 143 632,00 грн. засобами поштового зв`язку цінним листом з описом вкладення та сканкопію рознарядки електронним листом із застосуванням електронної пошти (E-mail).

Проте, відповідач належним чином не виконав свої зобов`язання за Договором щодо своєчасної поставки продукції, чим порушив п.п. 1.1 та 5.2 Договору, в зв`язку з чим йому було нараховано штрафні санкції на підставі п. 10.1 Договору поставки у сумі 1 010 950,27 грн.

Аналізуючи умови Договору та надані сторонами докази, суд вбачає наступне.

Загальна сума рознарядки від 21.09.2018 № ЦЗВ-20/3468 складає 8 143 632,00 грн. У відповідності до п. 5.2. Договору рознарядка вважається отриманою постачальником з дня її відправлення замовником засобами поштового зв`язку (Укрпошта) та/або електронною поштою (E-mail). До матеріалів справи позивачем надані докази направлення рознарядки № ЦЗВ-20/3468 21.09.2018 відповідачу електронною поштою за електронною адресою, визначеною сторонами у п. 14 Договору, а також засобами Укрпошти з описом вкладення до цінного листа та поштового чеку від 24.09.2018.

Відповідно до п. 5.2. Договору кожна партія продукції постачається протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати письмової рознарядки замовника, якщо інше не вказано у рознарядці. З наявної у справі рознарядки вбачається, що іншої дати в ній не зазначено, а отже з 21.09.2018 протягом 30 днів мала бути здійснена поставка продукції відповідачем (тобто по 22.10.2018р. включно).

З 21.09.2018 по 22.10.2018 включно постачальником відвантажено продукцію на суму 1 694 976,00 грн. (з ПДВ) своєчасно, що підтверджується актами приймання-передачі продукції № 33, 37, копії яких додані до матеріалів справи (а.с. 38, 41).

За твердженням позивача, з порушенням термінів поставки постачальником відвантажено продукцію на суму 6 448 656,00 грн., а саме: 30.10.2018 на суму 847488,00 грн. за актом прийому-передачі № 39 (а.с. 44), 30.10.2018 на суму 847488,00 грн. за актом прийому-передачі № 40 (а.с. 47), 29.11.2018 на суму 962208,00 грн. за актом прийому-передачі № 50 (а.с. 50), 11.12.2018 на суму 481104,00 грн. за актом прийому-передачі № 62 (а.с.53), 28.12.2018 на суму 1867056,00 грн. за актом прийому-передачі № 90 (а.с. 56), 28.12.2018 на суму 481104,00 грн. за актом прийому-передачі № 94 (а.с. 59), 30.12.2018 на суму 962208,00 грн. за актом прийому-передачі № 98 (а.с. 62).

Постачальником були виставлені замовнику відповідні рахунки на оплату: №43 від 12.10.2018, № 47 від 22.10.2018, № 48 від 30.10.2018, № 49 від 30.10.2018, № 57 від 29.11.2018, № 67 від 11.12.2018, № 78 від 28.12.2018, № 86 від 28.12.2018, № 83 від 30.12.2018, оформлено відповідні товарно-транспортні накладні (а.с. 37-63).

У зв`язку з несвоєчасним виконанням TOB «НВО «А.Т ОСОБА_2 О ОСОБА_2 Р ОСОБА_2 » умов Договору, з метою досудового врегулювання спору позивачем було направлено на адресу відповідача претензією від 12.11.2018 № ЦЗВ-20/4123 з вимогою сплатити штрафні санкції у сумі 807 424,36 грн., в тому числі штраф за порушення термінів постачання понад 15 календарних днів, на рахунок Філії «ЦЗВ» АТ «Укрзалізниця».

20.12.2018 позивач отримав від відповідача заперечення від 11.12.2018 №1106, в яких останній вказував про відсутність підстав для нарахування штрафних санкцій, посилаючись на додаткове доопрацювання поставленої продукції, що призвело до збільшення строку виготовлення продукції, а тому, претензія була залишена без задоволення.

Зазначене і стало підставою для звернення позивача з позовом до суду.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами 1, 4 ст. 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України (надалі - ГК України) господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

За приписами абзацу 2 ст. 193 ГК України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частина 1 ст. 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 663 ЦК України встановлено обов`язок продавця передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як було встановлено вище та підтверджується матеріалами справи, виходячи з умов п. 5.2. Договору відповідачем було допущено прострочення термінів поставки продукції на суму 6 448 656,00 грн.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

За порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами та договором (частина 2 статті 193, частина перша статті 216 та частина перша статті 218 ГК України).

Статтею 611 ЦК України передбачено правові наслідки порушення зобов`язання, зокрема, сплата неустойки.

Неустойка це визначена законом або договором грошова сума, яку боржник повинен сплатити кредиторові у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язання (наприклад, прострочення строків виконання зобов`язання). Неустойка регламентується параграфом другим 49 глави ЦК України.

Згідно зі статтею 230 ГК України штрафні санкції - це господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), які учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За приписами частин 2, 4 статті 231 ГК України за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості. У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Враховуючи встановлений судом факт порушення відповідачем строків поставки продукції та приймаючи до уваги передбачений п. 10.1 Договору обов`язок постачальника за порушення термінів постачання сплатити замовнику пеню у розмірі 0,1% від суми непоставленої в строк продукції на умовах, передбачених п. 5.2 даного договору, за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 календарних днів додатково сплатити штраф у розмірі 15 % від суми непоставленої в строк продукції, суд вважає заявлені позовні вимоги правомірними.

Згідно розрахунку позивача за рознарядкою від 21.09.2018 № ЦЗВ-20/3468 сума пені з урахуванням днів прострочення поставки продукції складає 297 898,27 грн., сума штрафу за прострочення поставки продукції понад 15 календарних днів складає 713 052,00 грн. Загальна сума штрафних санкцій становить 1 010 950,27 грн.

Враховуючи викладене, суд вважає, що матеріали справи містять обґрунтований розрахунок розміру неустойки та штрафу.

Усні посилання представника відповідача в судовому засіданні від 29.07.2019 на порушення строку поставки продукції вантажоодержувачам в зв`язку з додатковим доопрацюванням поставленої продукції, що призвело до збільшення строку виготовлення продукції, у зв`язку з чим застосування штрафних санкцій неправомірне, судом не приймаються до уваги, з огляду на таке.

Відповідно до п. 7.3 Договору у разі виявлення невідповідності асортименту, та/або кількості, та/або якості продукції при прийманні, постачальник в погоджений термін, але не пізніше 20 днів, робить за свій рахунок постачання недопоставленої або заміну невідповідної асортименту, неякісної продукції, або усуває виявлені дефекти.

Доказів того, що відповідач звертався до філії «ЦЗВ» АТ «Укрзалізниця» з приводу додаткового доопрацювання поставленої продукції, зокрема, для погодження строку такого доопрацювання, ТОВ «НВО «А.Т.О ОСОБА_2 Р ОСОБА_2 » не надало, в матеріалах справи такі докази відсутні.

В даному випадку Договір укладався між замовником та постачальником, і питання щодо асортименту, кількості та якості продукції обумовлюються сторонами договору, а не з вантажоотримувачами, які зазначені в рознарядці. Договір поставки № ЦЗВ-03-03318-01 від 16.07.2018 таких умов не містить.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про доведеність позивачем розміру штрафних санкцій (297 898,27 грн. пені та 713 052,00 грн. штрафу), і наявність підстав для задоволення позовних вимог у даній справі.

Судовий збір за подання позовної заяви, відповідно приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на відповідача. Розподіл витрат, заявлених позивачем в позовній заяві, які пов`язані з розглядом справи в розмірі 6 000,00 грн., суд не здійснює , оскільки представник позивача в судовому засіданні їх не заявляв та відповідних доказів в порядку ч. 8 ст. 129 ГПК України не надавав, з посиланням на те, що позивач їх не поніс.

На підставі статей 11, 202, 525, 526, 530, 610, 611, 612, 626, 629, 663, 712 ЦК України, статей 174, 193, 216, 218, 230, 231 ГК України та керуючись статтями 124, 129 Конституції України, статтями 1, 13, 18, 73-80, 86, 123, 129, 233, 236-238, 240, 241 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" Акціонерного товариства "Українська залізниця" задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "А.Т.О.Р." (місцезнаходження: 61085, місто Харків, вулиця Академіка Проскури, будинок 1, корпус 28, кімната П 402; ) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (місцезнаходження: 03049, місто Київ, проспект Повітрофлотський, будинок 11/15; ) пеню у розмірі 297 898,27 грн., штраф у розмірі 713 052,00 грн., судовий збір у розмірі 15 164,26 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 256 ГПК України та п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повне рішення складено "01" серпня 2019 р.

Суддя В.В. Рильова