ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2019 року

м. Київ

Справа № 904/4900/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кушнір І.В. - головуючий, Краснов Є.В., Мачульський Г.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення та виклику учасників справи касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Український дім Атлант" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 11.12.2018 (суддя Первушин Ю.Ю.) та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 05.02.2019 (головуючий суддя - Вечірко І.О., судді: Березкіна О.В., Кузнецов В.О.)

за позовом Компанії "M.S. GRAND PLAZA WORLDWIDE LIMITED"

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕЙНЗОН ЛТД", 2.Товариства з обмеженою відповідальністю "Готельний комплекс - готель Асторія",

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів: 1. Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Батової Людмили Григорівни, 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Бейт ЛТД",

про скасування державної реєстрації, витребування майна із чужого незаконного володіння

Учасники справи: не викликалися та не повідомлялися.

ВСТАНОВИВ:

І. Короткий зміст позовних вимог і заперечень

1. Компанія "M.S. GRAND PLAZA WORLDWIDE LIMITED" (далі - позивач) звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕЙНЗОН ЛТД" (далі - відповідач), третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Батова Людмила Григорівна, третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія Бейт ЛТД" про скасування державної реєстрації та витребування майна із чужого незаконного володіння.

2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачу у липні 2018 року стало відомо, що об'єкти нерухомості, які належні на праві власності Компанії "M.S. GRAND PLAZA WORLDWIDE LIMITED", обліковуються як власність Товариства з обмеженою відповідальністю "Тумагер ЛТД", яке змінило свою назву на Товариство з обмеженою відповідальністю "МЕЙНЗОН ЛТД", що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

3. 22.11.2018 Компанія "M.S. GRAND PLAZA WORLDWIDE LIMITED" повторно звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області із заявою про забезпечення позову, з урахуванням уточнення до заяви про забезпечення позову (вх. 51436/18 від 23.11.2018), у справі №904/4900/18 шляхом накладення арешту на об'єкти нерухомого майна, а саме:

- Багатофункціональна будівля: літ.А-4, підвал (І) та підвал (II) під літ АІ-2, прибудови літ. АІ-2, мансарда над літ. АІ-2, дахова котельня над літ. АІ-2; вхід в підвал літ. а-7, ґанки літ. а1-а4, сходи літ. а5, а6, ґанок з навісом літ. а8, будівля (тим.) літ.Б загальною площею 8931,9 кв.м. за адресою місто Дніпро, вулиця Короленка, будинок 2К, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 101;

- Прибудова літ. А'''-1: приміщення поз. 1-85, 1-86, 1-87, 1-88, 2-53, 2-54, 2-55, 2-56, 2-59, 2-60, 2-61, 2-62, 2-63. Разом по прим. Позиція 85-88, І-поверх загальною площею 91,5 кв.м., разом по прим. поз. 53-56, 59-63, П- поверх загальною площею 159,1 кв.м., разом по прим. Поз. 85-88, 53-56, 59-63 загальною площею 250,6 кв.м. за адресою Дніпро, вулиця Короленка, будинок 2К. Реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна 101;

- Прибудова літ. А'''-1, приміщення поз.4,5,6,7,8, загальною площею 246,5 кв.м. Адреса нерухомого майна Дніпропетровська область, Дніпро, вулиця Короленка, будинок 2К. Реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 101;

- Квартира №9 у житловому будинку літ. А-5, яка складається із: 1-коридор, 2,3 -кладові, 4 - кухня, 5 - туалет, 6 - ванна, 7, 8, 9 - житлові кімнати, І - балкон, житловою площею - 48,6 кв.м, загальною площею - 77,5 кв.м., що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, місто Дніпро проспект Дмитра Яворницького, будинок 67. Реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 101;

- Квартира №10 а у житловому будинку літ. А-4, яка складається з 1 - коридор, 2 - житлова, 3 - житлова, 4- кладова, 5 житлова, 6 - житлова, 7 - санвузол, 8 - кухня, І- балкон, житловою площею - 118,4 кв.м., загальною площею - 152,8 кв.м., що знаходиться за адресою Дніпропетровська область, місто Дніпро, вулиця Короленка, будинок 2К. Реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 101;

- Квартира №11 у житловому будинку літ. А-4, яка складається із: 1 - коридор, 2, 3, 4, 5 - житлові, 6,7 - коридор, 8, 9 - житлові, 10 - кухня, 11 - туалет, 12 - коридор, 13 - кладова, 14 - кухня, 15- кладова, І, II - балкон, житловою площею 103,1 кв.м., загальною площею 152,9 кв.м., що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, вулиця Короленка, будинок 2К. Реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 101.

4. Заява мотивована тим, що систематично відбувається поділ спірного майна та продаж цього майна частинами на користь третіх осіб. На думку заявника (Компанії "M.S. GRAND PLAZA WORLDWIDE LIMITED"), подальший поділ майна відповідачем та продаж цього майна на користь третіх осіб може унеможливити його витребування та максимально ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

ІІ. Короткий зміст судових рішень

5. Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 11.12.2018, залишеною без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 05.02.2019, задоволено заяву (вх. № 50375/18 від 22.11.2018) Компанії "M.S. GRAND PLAZA WORLDWIDE LIMITED" про забезпечення позову.

ІІІ. Процедура касаційного провадження у Верховному Суді

6. 22.02.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю "Український дім Атлант" звернулося з касаційною скаргою на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 11.12.2018 (про забезпечення позову) та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 05.02.2019 у справі № 904/4900/18.

7. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №904/4900/18 визначено колегію суддів Верховного Суду у складі: Кролевець О.А. - головуючий, судді Губенко Н.М., Вронська Г.О., що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 31.05.2019.

8. Ухвалою Верховного Суду від 07.06.2019 у справі № 904/4900/18 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Український дім Атлант" на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 05.02.2019 та ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 11.12.2018, призначено касаційну скаргу до розгляду у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, встановлено учасникам справи строк для подання відзиву на касаційну скаргу з наданням доказів надсилання іншим учасникам справи копій відзиву та доданих до нього документів до 30.06.2019.

9. Ухвалою від 18.06.2019 відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Український дім Атлант" у задоволені клопотання про розгляд касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Український дім Атлант" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 11.12.2018 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 05.02.2019 у справі №904/4900/18 у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

10. Розпорядженням заступника керівника апарату - керівника секретаріату Касаційного господарського суду від 08.07.2019 № 29.3-02/1131 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи Господарський суд Дніпропетровської області № 904/4900/18 у зв'язку з відпусткою судді Вронської Г.О.

11. Згідно з Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.07.2019 у справі № 904/4900/18 визначено колегію суддів у складі: Кролевець О.А. - головуючий, Губенко Н.М., Студенця В.І.

12. Ухвалою Верховного Суду від 11.07.2019 у справі № 904/4900/18 заяву колегії суддів: Кролевець О.А. - головуючий, Губенко Н.М., Студенця В.І., про самовідвід у справі № 904/4900/18 задоволено; справу № 904/4900/18 передано для автоматизованого розподілу з урахуванням спеціалізації суддів.

13. Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.07.2019 у справі № 904/4900/18 визначено колегію суддів у складі: Кушнір І.В. (головуючий суддя), судді: Мачульський Г.М., Краснов Є.В.

14. Ухвалою від 18.07.2019 прийнято до розгляду касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Український дім Атлант" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 11.12.2018 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 05.02.2019 у справі № 904/4900/18 у порядку письмового провадження без виклику та повідомлення учасників справи.

ІV. Короткий зміст касаційної скарги і заперечень на неї

15. У касаційній скарзі Товариства з обмеженою відповідальністю "Український дім Атлант" (далі - скаржник) просить ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 11.12.2018 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 05.02.2019 скасувати, у задоволенні заяви Компанії "M.S. GRAND PLAZA WORLDWIDE LIMITED" про забезпечення позову відмовити, судові витрати за подання касаційної скарги покласти на позивача.

16. Ці вимоги мотивовано порушенням апеляційним судом норм процесуального та матеріального права, що призвело до прийняття помилкових рішень. Зокрема, скаржник вказує, що не приймав участь в засіданні 05.02.2019 через неможливість потрапити в приміщення, а про відкладення розгляду апеляційної скарги його повідомлено не було. Також зазначає про те, що його не було залучено до участі у справі, хоча оскаржувана ухвала суду першої інстанції стосується його прав, інтересів та обов'язків, як власника спірного майна, а обмеження можливості користуватись і розпоряджатись власним майном іноді призводить до незворотних наслідків. Також скаржник вказує, що текст ухвали місцевого суду не містить жодного згадування про зустрічне забезпечення, а сама ухвала не була надіслана на його адресу. Акцентує увагу суду на тому, що місцевий суд розглянув заяву про забезпечення позову, яку іншою ухвалою суду було повернуто заявнику без розгляду.

17. Від позивача отримано відзив на касаційну скаргу, у якому останній просить касаційну скаргу залишити без задоволення з підстав її необґрунтованості, а оскаржувані судові рішення, як законні та такі, що відповідають обставинам справи, залишити без змін.

18. Від скаржника отримано клопотання про розгляд справи №904/4900/18 у судовому засіданні, оскільки характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі вимагають проведення судового засідання задля дотримання принципів статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

19. За приписами частини 13 статті 8 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК) розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з ч.ч.5,6 ст.301 ГПК:

"5. Перегляд ухвал суду першої та апеляційної інстанцій (крім ухвал, якими закінчено розгляд справи) здійснюється судом касаційної інстанції без повідомлення учасників справи.

6. З урахуванням конкретних обставин справи суд касаційної інстанції може розглянути касаційні скарги, зазначені у частинах четвертій і п'ятій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи."

Тобто, відповідно до вказаної ч.6 ст.301 ГПК України, вирішення питання про проведення судового засідання з повідомленням та викликом учасників справи при розгляді касаційних скарг, зазначених у частинах четвертій і п'ятій вказаної статті 301 ГПК, обумовлено лише власним розсудом суду касаційної інстанції з огляду на конкретні обставини справи. Ніяких інших підстав чи умов, якими має керуватися касаційний суд при вирішенні зазначеного питання, у вказаній нормі не міститься.

З урахуванням викладеного, судом відхиляються як безпідставні посилання на ч.5 ст.252 ГПК, згідно якої, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше, за клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, оскільки специфіка порядку розгляду саме касаційної скарги визначається саме наведеною ст.301 ГПК, що, зокрема, і прямо слідує з назви цієї статті.

Крім того, в ухвалі від 18 лютого 2019 року у справі № 756/5081/14-ц Велика Палата Верховного Суду відмовляючи в задоволенні аналогічного клопотання прокурора вказала наступне:

"Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово висловлювався з приводу відсутності публічних слухань у судах касаційної інстанції. Вочевидь, "публічний характер провадження у судових органах, згаданих у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, захищає учасників справи від здійснення правосуддя таємно, поза контролем громадськості та є також одним із засобів збереження довіри до судів вищих і нижчих ланок. Публічність через прозорість, яку вона надає правосуддю, сприяє досягненню мети пункту 1 статті 6, а саме справедливому судовому розгляду, гарантія якого є одним із основних принципів будь-якого демократичного суспільства у сенсі Конвенції" (рішення від 8 грудня 1983 року у справі "Axen v. Germany", заява № 8273/78, § 25).

Проте публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку, зокрема і в суді касаційної інстанції. Так, у вказаній справі зазначена гарантія була забезпечена у судах першої й апеляційної інстанцій. Зокрема тому ЄСПЛ не визнав порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції відсутність публічного розгляду у Федеральному суді Німеччини, який, як і Верховний Суд в Україні, вирішував винятково питання права (рішення у справі "Axen v. Germany", § 28).

Крім того, ЄСПЛ визнав явно необґрунтованим і тому неприйнятним звернення у справі "Varela Assalino contre le Portugal" (заява № 64336/01) щодо гарантій публічного судового розгляду (рішення від 25 квітня 2002 року). У цій справі заявник просив розглянути його справу в судовому засіданні, однак характер спору не вимагав проведення публічного розгляду. Фактичні обставини справи вже були встановлені, а скарги стосувалися питань права, а саме тлумачення норм Цивільного кодексу.

ЄСПЛ вказав на те, що відмову у проведенні публічного розгляду не можна вважати необґрунтованою, оскільки під час провадження у справі не виникло ніяких питань, які не можна було вирішити шляхом дослідження письмових доказів.

У випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Заявник не представив переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання.

Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Велика Палата Верховного Суду створила учасникам процесу у справі №756/5081/14-ц належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів, в яких такий рух описаний. Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України."

Верховний Суд створив учасникам процесу у справі № 904/4900/18 належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів, в яких такий рух описаний. Крім того, кожен з учасників справи мав право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема, з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ГПК України. Цим правом скаржник скористався.

З урахуванням зазначеного, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Український дім Атлант" про розгляд справи №904/4900/18 у судовому засіданні, а тому відхиляє його.

V. Фактичні обставини, встановлені судами попередніх інстанцій

20. В заяві про забезпечення позову, яка надійшла до місцевого господарського суду 22.11.2018, позивач посилався на те, що в період після призначення до розгляду заяви про забезпечення позову учасниками провадження у справі було вчинено дії, пов'язані з відчуженням оспорюваного майна. Станом на 22.11.2018 спірне майно поділено на 3 окремі об'єкти нерухомості з реєстраційними номерами 101, 101, 101. Всі об'єкти розташовані за однією адресою: м.Дніпро, вул. Короленка, буд. 2К, а інших об'єктів нерухомості за цією адресою не обліковується. Такі дії відповідача, на думку позивача, можуть утруднити чи унеможливити виконання рішення суду. Зволікання у розгляді заяви про забезпечення позову може призвести до неможливості виконання рішення суду. Позивач вважав дії відповідача та третіх осіб рейдерським захопленням майна, що належить позивачу, і вважав, що тільки накладення арешту на майно може слугувати дієвим превентивним заходом, спрямованим на недопущення втрати майна. Накладення арешту на спірне майно не може бути відтерміноване, заява має бути розглянута в найкоротшій час, оскільки з урахуванням даних про поділ об'єкту нерухомості та зменшення його площі відбувається фактичний продаж майна. Це може призвести до ситуації, за якої виконати рішення суду буде неможливо.

Щодо пропозиції зустрічного забезпечення позивач зазначав, що незаконно відчужене нерухоме майно було єдиним майном позивача в Україні. Воно неправомірно вибуло з володіння позивача. Іншого майна не має та позивач не здійснює господарської діяльності в Україні, яка б надавала дохід.

21. Суди встановили, що матеріалами справи підтверджується, що позивачем в обґрунтування наявності обставин, які можуть утруднити виконання судового рішення, додано до заяви копії витягу станом на 21.11.2018 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо спірних об'єктів нерухомого майна.

Судом першої інстанції також встановлено, що на час розгляду судом заяви про забезпечення позову щодо об'єктів нерухомого майна відбулись наступні зміни:

- 06.12.2018 року між ТОВ "Мейнзон ЛТД" та Компанією GDT Systems Inc. ("ДжіДіТі Сістемс Інк") (заснована на Британських Віргінських Островах за реєстраційним номером 1775621) укладений Договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Батовою Л.Г. та зареєстрований в реєстрі за номером 4952. Опис нерухомості Квартира № 9 загальна площа 77,5 кв. м., житлова площа 48,6 кв. м., 1 - коридор, 2,3 кладові, 4 - кухня, 5- туалет, 6 - ванна, 7, 8, 9 - житлові кімнати, І - балкон, за адресою м. Дніпро, проспект Яворницького Дмитра, будинок 67, реєстраційний номер нерухомого майна 101;

- 06.12.2018 року на підставі Акту № 1 прийому-передачі нерухомого майна, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Батовою Л.Г. та зареєстрованого в реєстрі за номером 4910,4911 укладеного між ТОВ "Мейнзон ЛТД" та ТОВ "Український дім Атлант" об'єкт нерухомості - багатофункціональна будівля: літ. А-4, підвал (І) та підвал (II) під літ. АІ-2, прибудови літ. АІ-2, мансарда над літ. АІ-2, дахова котельня над літ. АІ-2; вхід в підвал літ .а7, ґанки літ. а-1-а4, сходи літ. а5, а6, ґанок з навісом літ. а8, будівля (тим.) літ. Б за адресою м. Дніпро, вул. Короленка, буд. 2К, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 101 перейшов у власність ТОВ "Український дім Атлант".

- 06.12.2018 року на підставі Акту № 2 прийому-передачі нерухомого майна, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Батовою Л.Г. та зареєстрованого в реєстрі за номером 4914, 4915 укладеного між ТОВ "Мейнзон ЛТД" та ТОВ "Український дім Атлант" об'єкт нерухомості - квартира №11 загальною площею 152,9, житловою площею 103,1 кв. м., опис: у житловому будинку літ. А-4, яка складається із: 1- коридор, 2, 3, 4, 5-житлові, 6, 7 - коридор, 8, 9 - житлові, 10 - кухня, 11 - туалет, 12 - коридор, 13 - кладова, 14 - кухня, 15 - кладова, І, II - балкон за адресою м. Дніпро, вул. Короленка, буд 2к, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 101 перейшов у власність ТОВ "Український дім Атлант".

- 06.12.2018 року на підставі Акту № 3 прийому-передачі нерухомого майна, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Батовою Л.Г. та зареєстрованого в реєстрі за номером 4918,4919 укладеного між ТОВ "Мейнзон ЛТД" та ТОВ "Український дім Атлант" об'єкт нерухомості - квартира № 10а загальною площею 152,8 кв. м., житловою площею 118,4 кв. м., опис: у житловому будинку літ. А-4, яка складається із: 1 - коридор, 2 - житлова, 3-житлова, 4 - кладова, 5 - житлова, 6 - житлова, 7 - санвузол, 8 - кухня, І - балкон, за адресою м. Дніпро, вул. Короленка 2к, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 101 перейшов у власність ТОВ "Український дім Атлант".

- 06.12.2018 року на підставі Акту № 4 прийому-передачі нерухомого майна, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Батовою Л.Г. та зареєстрованого в реєстрі за номером 4922, 4923 укладеного між ТОВ "Мейнзон ЛТД" та ТОВ "Український дім Атлант" об'єкт нерухомості - прибудова літ. А" - 2, приміщення поз. 1-85, 1-86, 1-87, 1-88, 2-53, 2-54 ,2-55, 2-56, 2-59, 2-60, 2-61, 2-62, 2-63 разом по прим. Позиція 85-88, І-поверх загальною площею 159,1 кв. м., разом по прим. Поз 85-88, 53-56, 59-63 загальною площею 250,6 кв. м. за адресою м. Дніпро, вул. Короленка буд. 2К реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 101 перейшов у власність ТОВ "Український дім Атлант".

VІ. Короткий виклад мотивів судових рішень судів попередніх інстанцій

22. Приймаючи оскаржувану ухвалу про задоволення заяви про забезпечення позову місцевий господарський суд, який підтримала апеляційна інстанція, виходив з того, що з дня відкриття провадження у справі відповідачем - ТОВ "Мейнзон ЛТД" неодноразово здійснювався поділ спірного майна та відчуження його на користь третіх осіб. Такі дії з боку відповідача свідчать про можливість вчинення подальших дій з реалізації майна на користь третім особам. Не застосування судом заходів по забезпеченню позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

VІІ. Позиція Верховного Суду

23. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.304 ГПК:

"1. Ухвали судів першої та апеляційної інстанцій можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2 і 3 частини першої статті 287 цього Кодексу.

3. Касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанції розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції."

24. Згідно зі ст.300 ГПК:

"1. Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

2. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

3. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.

4. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права."

25. Відповідно до ст.136 ГПК України:

"1. Господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

2. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду."

26. Згідно з п.1 10 ч.1 ст.137 ГПК:

«Позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.»

27. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо).

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод "Право на ефективний засіб юридичного захисту" встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову. При цьому, вжиття заходів до забезпечення позову має на меті запобігти утрудненню чи неможливості виконання рішення господарського суду, прийнятого за результатами розгляду справи, в разі задоволення позову.

Слід зазначити, що згідно рішення Європейського суду з прав людини від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії", було зазначено що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

28. В даному випадку існує спір між позивачем та відповідачами щодо скасування державної реєстрації права власності на спірні об'єкти нерухомого майна за відповідачами та витребування майна з їх, на думку позивача, чужого незаконного володіння, а тому в разі відчуження цих об'єктів, рішення у даній справі, у разі задоволення позову, буде неможливо виконати.

З оскаржуваних судових рішень вбачається, що накладаючи арешт на спірні об'єкти нерухомості, суд першої інстанції не заборонив скаржнику, як новому їх власнику, володіти та користуватись спірним майном.

Тобто, заходи забезпечення позову, які були застосовані судом, жодним чином не обмежують скаржника у праві володіти та користуватися спірним майном, а скаржником не доведено з наданням відповідних належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, яким саме чином накладений спірною ухвалою арешт майна обмежує його можливість здійснювати господарську діяльність шляхом користування спірними об'єктами нерухомості або до яких саме незворотних негативних наслідків може призвести, як про це вказує скаржник у касаційній скарзі, жодним чином такі не конкретизувавши та не довівши.

В свою чергу, накладений спірною ухвалою арешт майна, як один з видів заходів забезпечення позову і механізму забезпечення ефективного юридичного захисту, обмежує можливість саме розпорядження спірним майном та має кінцеву мету запобігти утрудненню чи неможливості виконання рішення господарського суду, прийнятого за результатами розгляду справи, в разі задоволення позову, тобто, повністю відповідає меті його застосування.

Доводи скаржника, що арешт позбавляє його можливості вживати весь комплекс правомочностей власника щодо спірного майна, в т.ч. і розпорядження ним, фактично нівелюють весь сенс та мету такого заходу забезпечення позову, а тому не можуть бути визнані обґрунтованими.

29. Щодо посилання скаржника на те, що він не приймав участі у справі, оскільки не був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, то такі суперечать доводам самого скаржника, який зазначає, що його представник не приймав участь у судовому засіданні від 05.02.2019 о 14.10 через неможливість попасти у середину приміщення, в якій знаходиться апеляційний суд, через перевірку відповідними службами інформації про замінування будівлі.

Отже зазначене свідчить, що представник скаржника знав про дату місце та час проведення вказаного засідання 05.02.2019 та прибув для участі в ньому до будівлі суду.

Згідно з протоколом судового засідання від 05.02.2019, засідання розпочалося не о 14.10., а об 15.57., тобто фактично мав місце несвоєчасний початок судового засідання з незалежних від суду обставин, а не його відкладення чи оголошення перерви, що підтверджується, зокрема і тим, що матеріали справи не містять доказів такого відкладення чи оголошення перерви в судовому засіданні апеляційним судом, що вимагало б відповідного повідомлення учасників справи.

При цьому, суд касаційної інстанції приймає до уваги, що представник позивача приймав участь у вказаному судовому засіданні, що свідчить, що можливість взяти участь у судовому засіданні 05.02.2019 після перевірки відповідними службами будівлі суду залежала виключно від волевиявлення самого скаржника, тобто мала суб'єктивний характер.

30. Посилання скаржника на те, що суд однією ухвалою повернув заяву про забезпечення позову, а спірною ухвалою її задовольнив, відхиляються колегією суддів касаційного суду, оскільки, як вірно вказав суд апеляційної інстанції, технічна описка в оскаржуваній ухвалі не впливає на правомірність ухвали суду першої інстанції.

Поряд з цим, суд касаційної інстанції приймає до уваги, що:

- як зазначає сам скаржник, повернута заява від 19.11.2018, проте розглянута та задоволена судом заява від 22.11.2018 з уточненням від 23.11.2018;

- підставою прийняття даної ухвали місцевий суд вказав події, які мали місце 06.12.2018, тобто, після повернення попередньої заяви.

31. Посилання скаржника на те, що суд першої інстанції мав застосувати заходи зустрічного забезпечення, відхиляються судом з врахуванням наступного.

Дійсно ч.6 ст.140 ГПК передбачає, що:

«Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.»

Тобто дана норма загальним чином визначає, що в ухвалі про забезпечення позову суд вирішує питання зустрічного забезпечення.

Разом з тим, відповідно до ч.ч.1,4 ст. 141 ГПК, яка має назву «Зустрічне забезпечення», тобто носить спеціальний характер щодо зустрічного забезпечення:

« 1. Суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

4. Питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову. Якщо клопотання про зустрічне забезпечення подане після застосування судом заходів забезпечення позову, питання зустрічного забезпечення вирішується судом протягом десяти днів після подання такого клопотання. Копія ухвали про зустрічне забезпечення направляється учасникам справи не пізніше наступного дня після її постановлення.»

Комплексний аналіз вказаних процесуальних норм свідчить, що вирішення питання про необхідність застосування зустрічного забезпечення саме за ініціативою суду є виключно правом суду, і лише подача відповідного клопотання зацікавленим учасником справи створює вже обов'язок суду вирішити позитивно чи негативно дане питання.

За відсутності відповідного клопотання про вжиття судом заходів щодо зустрічного забезпечення місцевий суд, з огляду на викладені норми, міг і не розглядати питання вжиття зустрічних заходів забезпечення позову.

Отже порушення місцевим судом норм процесуального права в даному випадку не вбачається.

Аналогічної правової позиції дотримується Касаційний господарський суд зокрема у постановах зі справ: від 18.07.2018 №916/2851/17, від 03.12.2018 №903/246/18, від 03.12.2018 №916/1040/18, від 15.01.2019 №915/870/18, від 25.02.2019 №924/789/18, від 25.02.2019 №924/790/18, від 11.03.2019 №904/4795/18, від 11.06.2019 №916/2933/18, від 18.06.2019 №904/661/19, від 27.06.2019 №916/73/19.

В свою чергу, апеляційний господарський суд зазначив, що з урахуванням пояснення позивача щодо відсутності у нього іншого майна в Україні, а також дій відповідачів та третіх осіб по відчуженню оспорюваного майна, вважає допустимим невжиття судом заходів зустрічного забезпечення.

Крім того, після залучення скаржника до участі у справі останній не був та не є позбавленим можливості заявити відповідне клопотання про зустрічне забезпечення.

32. Посилання скаржника як на підставу для скасування судових рішень на те, що на момент прийняття оскарженої ухвали його не було залучено до участі у справі, про те оскарженою ухвалою було вирішено питання про його права, інтереси та обов'язки, відхиляються касаційним судом, оскільки виходячи із конкретних наведених вище обставин, що були покладені в основу вжиття заходів забезпечення позову, виходячи із чіткої й усталеної практики ЄСПЛ про те, що право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін (рішення від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції», пункт 40), та те, що ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок (рішення від 28 липня 1999 року у справі «Імобільяре Саффі» проти Італії», заява № 22774/93, пункт 66), суд касаційної інстанції вважає за необхідне не обмежуватися застосуванням однієї конкретної визначеної норми права у спірних правовідносинах із даної справи, а вважає за необхідне застосувати до даних спірних правовідносин наведену практику ЄСПЛ як джерело права, як це передбачено статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

33. Аргументи скаржника про те, що йому не направлялась копія оскаржуваної ухвали, не знайшли свого підтвердження, оскільки з копії оскаржуваної ухвали, що знаходиться в матеріалах її оскарження, надісланих суду для її касаційного перегляду (а.с. 96-101, т.1), вбачається, що згідно зі штемпелем на звороті останнього аркуша копії вказаної ухвали її копії направлено на адресу 7 учасників справи.

Крім того, сам по собі факт направлення чи не направлення ухвали про забезпечення позову жодним чином не стосується законності та обґрунтованості підстав її прийняття.

34. З огляду на вищевикладене, колегія суддів касаційного суду погоджується з висновками судів попередніх судових інстанцій, що дії відповідача щодо поділу спірного майна та відчуження на користь третіх осіб свідчать про можливість вчинення подальших дій з реалізації майна на користь третіх осіб, а не застосування судом заходів по забезпеченню позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову.

VІІІ. Висновки Верховного Суду

35. Відповідно до п.1 ч.1 ст.308 Господарського процесуального кодексу України

"Суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право:

1) залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення."

Згідно з ч.1 ст.309 зазначеного Кодексу:

"Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права."

36. На підставі викладеного, суд доходить висновку, що касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Український дім Атлант" необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

37. Оскільки в даному випадку справа не розглядалася та не вирішувалася по суті, а такий розгляд по суті на даний момент продовжується судом першої інстанції, то відповідно до положень ч.ч.1, 14 ст.129 ГПК України суд касаційної інстанції не здійснює розподіл судового збору.

Керуючись статтями ч.13 ст.8, 129, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Український дім Атлант" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 11.12.2018 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 05.02.2019 залишити без задоволення.

2. Постанову Центрального апеляційного господарського суду від 05.02.2019 та ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 11.12.2018 у справі №904/4900/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий І. Кушнір

Судді Є. Краснов

Г. Мачульський