ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.07.2019 Справа № 917/854/19

за позовною заявою Петрівської сільської ради Чутівського району Полтавської області, , 38832 с. Петрівка вул. Центральна, 20 Чутівського району Полтавської області

до Приватного сільськогосподарського підприємства «Дружба», , 38852, с. Вільхуватка, вул. Нагірна, 81 Чутівського району Полтавської області

про стягнення 120898,12 грн.

Суддя Киричук О.А.

Секретар судового засідання Тертична О.О.

Представники сторін:

представник відповідача ПСП "Дружба" Новицький В.В.

представник позивача Денисенко П.І.

Петрівська сільська рада Чутівського району Полтавської області звернулась до суду з позовом до Приватного сільськогосподарського підприємства «Дружба» про стягнення 120898,12 грн. за неналежне виконання грошового зобов`язань за договором про пайову участь № 1 від 12 лютого 2014 року, з яких 111944.12 грн. інфляційні втрати, 8954.00 грн. 3 % річних.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо своєчасної сплати пайової участі.

Ухвалою від 03.06.2019 суд прийняв позовну заяву до розгляду і відкрив провадження у справі, постановив справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні, призначити справу для розгляду по суті у судовому засіданні на 20.06.19, викликати учасників справи у судове засідання, запропонував відповідачу протягом 15 днів з дня вручення ухвали суду надати суду відзив на позов.

14.06.19 від відповідача надійшов відзив на позов, в якому відповідач просив суд застосувати до спору позовну давність.

Ухвалою від 03.06.2019 суд відклав розгляд справи на 18.07.19, викликав учасників справи в судове засідання.

15.07.19 від позивача надійшла заява про поновлення строку звернення до суду (вх. № 7228).

17.07.19 від відповідача надійшло письмове пояснення.

У судовому засіданні 18.07.2019 суд дослідив докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, заслухав усні пояснення учасників справи.

Представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача підтримав позицію, викладену у відзиві та поясненнях.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами по справі.

У судовому засіданні 18.07.2019р. відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши надані докази, суд встановив:

23.09.2013 року за вих. № 782 на адресу керівництва ПСП «Дружба» колишнім головою сільради Чапаеве було направлено лист про те, що на території Чапаєвської сільської ради останнім проводиться будівництво нового об`єкту. Згідно ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та згідно «Порядку пайової участі замовників у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури», затвердженого рішенням 21 сесії Чапаєвської сільської ради необхідно укласти з Чапаєвською сільською радою угоду про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села.

Рішенням № 5 від 30.01.2014 р. XXI сесії VI скликання Чапаєвської сільської ради Чутівського району Полтавської області було визначено ПСП «Дружба» - 0,15 відсотків пайової участі загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта.

12 лютого 2014 року між Сільрадою та ПСП «Дружба» укладено договір № 1 про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури с. Чапаєве (постановою Верховної Ради України від 19.05.2016року № 1377-7111 «Про перейменування окремих населених пунктів та районів село Чапаєве Чутівського району Полтавської області перейменоване на село Петрівка Чутівського району Полтавської області), відповідно до якого ПСП «Дружба» здійснює пайову участь в розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури с. Чапаєве шляхом перерахування коштів до сільського цільового фонду створення і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури с. Чапаєве.

Згідно п.2.2.2. вказаного договору ПСП «Дружба» зобов`язується сплатити кошти пайової участі згідно з розрахунком величини пайової участі у розвиток інфраструктури села на протязі 20 днів з дня його підписання в сумі 129689.00 грн.

Згідно п.5.1. Договору внесення змін та/або доповнень стосовно сплати коштів здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін шляхом внесення змін у вигляді додаткової угоди до договору, що буде невід"ємною частиною цього договору.

Пунктом 5.4. Договору №1 визначено, що договір набирає чинності з моменту підписання та діє до виконання зобов`язань у повному обсязі.

Позивач вказує, що Відповідач розрахувався з порушенням термінів оплати, зокрема, лише 22 червня 2016 року перерахував до бюджету Петрівської сільради кошти пайової участі в розвитку інженерно- транспортної та соціальної інфраструктури с. Чапаєве в розмірі 129 689 грн, який становить 0,15 відсотка від загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта.

У квітні 2019 року Петрівська сільська рада направила претензію на адресу ПСП «Дружба» про добровільне відшкодування заборгованості, а саме нарахованих 3% річних та інфляційних за невчасний перерахунок коштів.

Оскільки відповіді від відповідача не надійшло, вважаючи свої права порушеними позивач звернувся до суду про стягнення з відповідача 120898,12 грн. за неналежне виконання грошового зобов`язань за договором про пайову участь № 1 від 12 лютого 2014 року, з яких 111944.12 грн. інфляційні втрати, 8954.00 грн. 3 % річних.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» та «Порядком пайової участі замовників у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури» встановлено правові обов`язки суб`єктів господарювання приймати участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населених пунктів.

Згідно зі статтею 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

Величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами.

Договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію.

Відповідно до частини дев`ятої статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту сплачуються в повному обсязі до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію єдиним платежем або частинами за графіком, що визначається договором.

Згідно із частиною першою статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону.

Як встановлено судом, 12 лютого 2014 року між Сільрадою та ПСП «Дружба» укладено договір № 1 про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури с. Чапаєве (постановою Верховної Ради України від 19.05.2016року № 1377-7111 «Про перейменування окремих населених пунктів та районів село Чапаєве Чутівського району Полтавської області перейменоване на село Петрівка Чутівського району Полтавської області), відповідно до якого ПСП «Дружба» здійснює пайову участь в розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури с. Чапаєве шляхом перерахування коштів до сільського цільового фонду створення і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури с. Чапаєве.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов"язання не допускається. Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 Цивільного кодексу України). Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України та ст. 202 Господарського кодексу України господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Сторони в договорі встановили, що згідно п.2.2.2. вказаного договору ПСП «Дружба» зобов`язується сплатити кошти пайової участі згідно з розрахунком величини пайової участі у розвиток інфраструктури села на протязі 20 днів з дня його підписання в сумі 129689.00 грн.

Договір сторонами підписано 12 лютого 2014 року - тому кінцевим терміном виконання договірних зобов`язань з боку ПСП «Дружба» є 4 березня 2014 року.

Матеріалами справи підтверджено (та не спростовано відповідачем при розгляді справи), що ПСП «Дружба» перерахувала до бюджету Петрівської сільради кошти пайової участі в розвитку інженерно- транспортної та соціальної інфраструктури с. Чапаєве в розмірі 129 689 грн, який становить 0,15 відсотка від загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта, 22 червня 2016 року

З огляду на положення вимог ст. 530 ЦК України та домовленості сторін, відповідач не вчасно оплатив вчасно кошти за отримані послуги, чим порушив п. 2.2.2. Договору, прострочення виконання договірних зобов`язань з боку ПСП «Дружба» розпочалося з 5 березня 2014 року.

Факт порушення строків виконання своїх грошових зобов`язань в частині оплати не спростовується відповідачем.

За ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 1 статті 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

Позивачем на підставі вказаних положень нараховано відповідачу за період з 05.03.2014 р. по 22.06.2016 р. 3% річних у розмірі 8 954,00 грн. та інфляційні за період з березня 2014 по червень 2016 у розмірі 111 944,12 грн.

Перевіривши розрахунок позивача в частині вимог про стягнення 3% річних та інфляційних суд дійшов висновку, що він є правильним, заявлений розмір 3% річних відповідає вимогам ст. 625 ЦК України, вимоги про їх стягнення є правомірними.

При цьому, суд зазначає, що відповідач у відзиві на позов заперечив проти позовних вимог в повному обсязі з підстав зазначених в останньому та просив суд застосувати строки позовної давності виходячи з того, що прострочення виконання договірних зобов`язань з боку ПСП «Дружба» розпочалося з 5 березня 2014 року, а з позовом до господарського суду Полтавської області про стягнення боргу за простроченим грошовим зобов`язанням Позивач звернувся лише 29 травня 2019 року.

Позивачем подана заява про поновлення строку на звернення до суду, яка обгрунтована наступними обставинами:

- починаючи з 12.02.14 року та до цього часу, направлений на адресу ПСП «Дружба» підписаний договір за №1 від12.02.2014року в Петрівську сільську раду не надходив.

- рішенням №16 від 13.05.2016 р. позачергової 8 сесії 7 скликання Чапаєвської сільської ради Чутівського району Полтавської області «Про внесення зміни до рішення № 5 тридцять першої сесії Чапаївської сільської ради шостого скликання від 30.01.2014 р. «Про затвердження відсотку розміру пайової участі для ПСП «Дружба» було змінено у бік збільшення відсоток розміру пайової участі для ПСП «Дружба».

- після цього, а також після початку перевірки дій посадових осіб ПСП «Дружба» правоохоронними органами, ПСП «Дружба» було 22.06.2016 р. перераховано кошти в сумі 129 689,00 грн. до бюджету Чапаївської сільської ради на підставі платіжного доручення № 678. Однак, у зв`язку з відсутністю у сільській раді договору про пайову участь та будь-які відомості про його підписання, Чапаєвська сільрада не могла вчинити дій щодо прийняття цих коштів.

- вказане рішення сесії ПСП «Дружба» оскаржило до Чутівського районного суду Полтавської області та просило його скасування, однак в задоволенні позовних вимог 07.09.2016 року йому було відмовлено. Рішенням Великої Палати Верховного Суду України від 11 грудня 2018 року провадження у справі закрито.

Позивач робить висновок, що у зв"язку з тим, що оскаржувалося рішення Чапаєвської сільської ради по розміру пайової участі по договору від 12 лютого 2012 року, строки позовної давності перериваються, а обчислення строку звернення до господарського суду починається з дня прийняття рішення Великою Палатою Верховного Суду України, а саме з 11 грудня 2018 року.

На підставі викладеного, позивач просив суд визнати причини пропуску строку для звернення до суду за захистом прав та законних інтересів поважними та поновити даний строк.

Суд, розглянувши заяви відповідача про застосування позовної давності та позивача про поновлення строку на звернення до суду, а також заслухавши думку присутніх в судовому засіданні представників сторін, прийшов до висновку про часткове задоволення заяви відповідача та відмову в задоволенні заяви позивача, виходячи з наступного.

Статтею 256 Цивільного кодексу України визначено поняття позовної давності, відповідно до якого позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Водночас ст. 257 цього кодексу передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Положеннями ч. 1 ст. 258 Цивільного кодексу України, передбачено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

З урахуванням вищевикладеного, суд зазначає, що до спірних правовідносин підлягає застосування загальний строк позовної давності - тривалістю у три роки.

Частиною 1 статті 261 Цивільного кодексу України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

У відповідності до ч. 3 ст. 267 Цивільного кодексу України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 267 цього кодексу, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Частиною 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ч.1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд зазначає, що позивач, звертаючись з позовом, визначив період для стягнення інфляційних втрат та 3% річних - з 05.03.2014р. по 22.06.2016р. (увесь період прострочення платежу). Даний період, за висновками суду, визначений у відповідності до положень чинного законодавства та умов договору (обгрунтування наведене судом вище).

Оскільки позивач з позовом звернувся 29 травня 2019 року (згідно відмітки канцеляії позов здано наручно 29 травня 2019 року), задоволенню підлягають вимоги про стягнення за період з 29.05.2016р. по 22.06.2016р. ( 25 днів ) 3 % річних у розмірі 259,25 грн., щодо вимог про стягнення інфляційних в межах строку позовної давності (з 29.05.2016р. по 22.06.2016р.) суд зазначає, що їх розрахунок не проводиться, оскільки індекс інфляції за травень 2016р. не застосовується у зв`язку з простроченням платежу у травні 2016р. менше, ніж 15 календарних днів, а індекс інфляції у червні 2016 року становить 99,8%. У стягненні 3 % річних та інфляційних за період з 05 березня 2014 року по 28 травня 2016 року слід відмовити, застосувавши наслідки спливу позовної давності.

Щодо посилань позивач на те, що строки позовної давності перериваються у зв"язку з оскарженням рішення Чапаєвської сільської ради по розміру пайової участі по договору від 12 лютого 2012 року, а обчислення строку звернення до господарського суду починається з дня прийняття рішення Великою Палатою Верховного Суду України, а саме з 11 грудня 2018 року, суд зазначає, що в даному випадку наведені позивачем обставини не вказують ні на переривання строків позовної давності, ні на поважність причин пропуску строку для звернення до суду з огляду на те, що:

- правовідносини між сторонами існували на підставі договору про пайову участь № 1 від 12 лютого 2014 року,

- згідно п.5.1. Договору внесення змін та/або доповнень стосовно сплати коштів здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін шляхом внесення змін у вигляді додаткової угоди до договору, що буде невід"ємною частиною цього договору

- внесення змін та/або доповнень стосовно сплати коштів у порядку, визначеному п.5.1. Договору, сторонами у зв"язку з прийняттям рішення Чапаєвської сільської ради по розміру пайової участі по договору від 12 лютого 2012 року здійснено не було.

За даних обставни, суд дійшов висновку, що оскарження рішення Чапаєвської сільської ради по розміру пайової участі по договору від 12 лютого 2012 року не може свідчити про переривання строків позовної давності та поважність причин пропуску строку для звернення до суду.

Позивачем не надано належних, допустимих та достатніх доказів на спростування фактів встановлених судом, а тому його доводи судом до уваги не приймаються в силу викладеного вище.

За даних обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову частково, зокрема, в частині вимог про стягнення 259,25 грн. 3 % річних, в іншій частині - у позові відмовити.

Відповідно до п. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного сільськогосподарського підприємства «Дружба», , 38852, с. Вільхуватка, вул. Нагірна, 81 Чутівського району Полтавської області на користь Петрівської сільської ради Чутівського району Полтавської області, , 38832 с. Петрівка вул. Центральна, 20 Чутівського району Полтавської області 259,25 грн. 3 % річних, 4,12 витрат по сплаті судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Полтавської області протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 23.07.2019р.

Суддя Киричук О.А.