РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26.07.2019Справа № 910/6574/19
Господарський суд міста Києва у складі судді Ярмак О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін господарську справу

За позовом Приватного акціонерного товариства "ПРОСТО-СТРАХУВАННЯ" (04050, м.Київ, вул. Герцена, буд.10, )

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон" (03057, м.Київ, вул.Дегтярівська,32-Б підїзд 2, )

про відшкодування шкоди 5 901,00 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "ПРОСТО-СТРАХУВАННЯ" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон" про стягнення 5 901,00 грн. страхового відшкодування у зв`язку з ДТП, яка сталась 08.12.2018 з вини страхувальника відповідача за полісом № АМ/5268478 та покладення на відповідача 4000,00 грн. витрат на оплату правової допомоги.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.05.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, витребувано у Моторного транспортного (страхового) бюро України (02002, м.Київ, а/с 272) відомості щодо укладення полісу № АМ/5268478 Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Еталон", встановлено сторонам строк для реалізації процесуальних прав.

Згідно положень ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідач письмового відзиву у встановлений строк не надав, про судовий розгляд в порядку спрощеного позовного провадження повідомлявся належним чином. Згідно повідомлення про вручення поштового відправлення, ухвала суду від 27.05.2019 була надіслана відповідачу на адресу, вказану у позовній заяві та Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, і отримана 31.05.2019.

Позивач отримав ухвалу суду від 27.05.2019 - 31.05.2019.

20.06.2019 представник відповідача подав клопотання про зобов`язання позивача надіслати на адресу ПАТ "Страхова компанія "Еталон" примірник позовної заяви з додатками до неї.

Вказане клопотання судом залишено без задоволення, оскільки відповідно до доданих до позовної заяви опису вкладення в цінний лист та фіскального чеку від 11.05.2019 вбачається, що копія позовної заяви за вих.№332-133524 від 02.05.2019 з додатками надіслана позивачем 11.05.2019 на адресу відповідача - Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія» «Еталон» згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 03057, м.Київ, вул. Дегтярівська, 33-Б, 2-й під`їзд, заяви про зміну місця знаходження відповідача до суду не подано.

У поданому клопотанні відповідач не зазначив, на яку саме адресу просить надіслати матеріали позову. За вказаних обставин суд не вбачає підстав для повторного надсилання відповідачу матеріалів позову.

Крім того, суд зауважує, що оскільки відповідач отримав ухвалу суду від 27.05.2019 та обізнаний про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, тому був не позбавлений ознайомитись із матеріалів та реалізувати свої процесуальні права для подачі відзиву на позовну заяву, заперечень, у т.ч. у встановлений процесуальний строк, що останнім здійснено не було.

Таким чином, суд, враховуючи належне повідомлення сторін про розгляд справи, визначений процесуальний строк для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, вбачає за можливе здійснити розгляд справи за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

18.12.2017 року між ПрАТ «ПРОСТО-страхування» (страховик) та ОСОБА_1 (страхувальник) було укладено договір страхування PVP.S № 1704093, за умовами якого був застрахований транспортний засіб «Toyota AURIS», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , на строк дії договору з 25.12.2017 по 24.12.2018.

08.12.2018 в місті Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля «Toyota AURIS», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить страхувальнику позивача, та яким керувала ОСОБА_1 та автомобіля «Toyota RAV4», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керувала ОСОБА_2 в результаті чого було пошкоджено автомобіль страхувальника позивача.

Постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 14.01.2018 у справі № 3-9618/18 ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді стягнення штрафу.

Актом огляду транспортного засобу № 133524 від 11.12.2018 було визначено перелік пошкоджень автомобіля «Toyota AURIS», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 у зв`язку із ДТП 08.12.2018.

Відповідно до Звіту ФОП ОСОБА_3 № 133524 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, складеного 23.01.2019 , розмір матеріального збитку, заподіяного власнику після аварійного пошкодження автомобіля «Toyota AURIS», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , склав 8 586,77 грн.

20.12.2018 позивачем за заявою страхувальника від 19.12.2018, на підставі страхового акта № 133524 від 19.12.2018 було виплачено страхове відшкодування у розмірі 5901,00 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення № 22975 від 20.12.2018 на суму 5901,00 грн.

Відповідно до ст. 993 ЦК України виплата страхового відшкодування страхувальнику є юридичним фактом, з яким закон пов`язує виникнення у страховика у межах фактичних витрат права вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналогічні норми містить стаття 27 Закону України "Про страхування", за приписами якої до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таке право позивач може реалізувати, звернувшись за виплатою і до страхової компанії (відповідача), яка застрахувала цивільну відповідальність особи, яка завдала шкоди, на підставі Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", адже за змістом статті 3 цього Закону одним із принципів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є гарантоване забезпечення відшкодування шкоди потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Як вбачається з матеріалів справи, на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 щодо експлуатації автомобіля «Toyota RAV4», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована ПрАТ «СГ «Еталон» на підставі полісу № АМ/5268478 з лімітом відповідальності по майну у сумі 100 000 грн. та нульовою франшизою.

Отже, в даному випадку саме відповідач, як страховик цивільно-правової відповідальності автомобіля «Toyota RAV4», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 тобто особи, яка визнана винною у ДТП, має відшкодовувати збитки, що були завдані внаслідок ДТП в межах ліміту відповідальності за вирахуванням франшизи, а позивач, як особа, яка виплатила страхове відшкодування особі, якій завдано збитків внаслідок ДТП, набув право вимоги, яке ця особа має до особи, відповідальної за заподіяні збитки.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Згідно розрахунку позивача, відповідач, як страховик цивільно-правової відповідальності винної в ДТП особи, з урахування розміру понесених витрат на ремонт пошкодженого автомобіля за полісом № АМ/005268478, зобов`язаний відшкодувати 5901,00 грн.

Матеріалами справи встановлено, що 06.02.2019 позивач звертався до відповідача із заявою за вих. № 04-307 про виплату страхового відшкодування у сумі 5901,00 грн. по ДТП 08.12.2018.

Доказів виплати відповідачем суми 5901,00 грн. відшкодування, висловлення заперечень, у т.ч. щодо звільнення його від обов`язку відшкодування вказаної суми, суду не надано.

Відповідач письмового відзиву та свого контррозрахунку суми позову не надав, стверджувань позивача не спростував.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення 5901,00 грн. відшкодування є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 ГПК України, покладаються на відповідача.

Крім того, позивач просив суд покласти на відповідача витрати, пов`язані із правовою допомогою.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригінала ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським об`єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

У разі неподання відповідних документів у господарського суду відсутні підстави для покладення на іншу сторону зазначених сум.

ирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

Витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України «Про адвокатуру». Дія вказаного закону поширюється тільки на осіб, які є адвокатами.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Згідно зі ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

За приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

З матеріалів справи вбачається, що 03.01.2019 між позивачем (клієнт) та Адвокатським бюро «Синюк та Партнери» (адвокатське бюро) був укладений договір про правову допомогу № 23, за умовами клієнт доручає, а адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором.

Перелік страхових справ визначений сторонами у додатку до договору про правову допомогу № 23 від 03.01.2019.

У додатку № 1.1 від 31.01.2019 до договору про правову допомогу № 23 від 03.01.2019 наведено детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних для надання правової допомоги.

Позивачем здійснено оплату послуг адвокатського бюро, що підтверджується платіжним дорученням № 2256 від 05.02.2019 на суму 50 600, 00 грн..

На підтвердження того, що Синюк С.Л. є адвокатом, надано свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серія КС № 6423/10 від 15.02.2018.

Таким чином, враховуючи наведене вище, оскільки позовні вимоги задоволені повністю, за відсутності клопотання відповідача про зменшення, неспіврозмірність судових витрат, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача про покладення на відповідача 4 000, 00 грн. витрат на правову допомогу адвоката.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 233, 236-240, 250-252 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон" (03057, м.Київ, вул.Дегтярівська,32-Б підїзд 2, ) на користь Приватного акціонерного товариства "ПРОСТО-СТРАХУВАННЯ" (04050, м.Київ, вул. Герцена, буд.10, ) 5901 (п`ять тисяч дев`ятсот одну) грн. 01 коп. відшкодування та 1 921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну) грн. 00 коп. судового збору, 4000 (чотири тисячі) грн. 00 коп. витрат на правову допомогу адвоката.

Видати відповідний наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

Суддя О.М.Ярмак