ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2019 року м. Черкаси справа № 925/630/19

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Грачова В.М., при секретарі судового засідання Нестеренко А.М., без участі представників сторін, у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду в м. Черкаси, розглянувши справу за позовом приватного акціонерного товариства «Бехівський спеціалізований кар`єр» до публічного акціонерного товариства «Комбінат будіндустрії» про стягнення 31960 грн. 61 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - приватне акціонерне товариство «Бехівський спеціалізований кар`єр» звернувся в господарський суд міста Києва з позовом до публічного акціонерного товариства «Комбінат будіндустрії» (далі - відповідач) про стягнення, на підставі договору № 09-10/15 постачання щебеневої продукції від 09.10.2015 року, 31960 грн. 61 коп., з яких: 20400 грн. 26 коп. основного боргу, 2192 грн. 25 коп. 3% річних, 9368 грн. 36 коп. інфляційних втрат та відшкодування судових витрат.

Позов мотивований порушенням відповідачем строків та порядку розрахунків за поставлений йому позивачем товар згідно договору № 09-10/15 постачання щебеневої продукції від 09.10.2015 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 22.04.2019 року у справі № 910/4915/19 позовну заяву приватного акціонерного товариства «Бехівський спеціалізований кар`єр» до публічного акціонерного товариства «Комбінат будіндустрії» про стягнення 31960 грн. 61 коп. з доданими до неї матеріалами передано до господарського суду Черкаської області.

Ухвалою суду від 03.06.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 925/630/19, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання з розгляду справи по суті.

Ухвалою суду від 04.07.19 року розгляд справи відкладався на 30.07.2019 року.

Позивач в особі свого представника 05.07.2019 року та 23.07.2019 року подав клопотання про розгляд справи буз участі його представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач письмовий відзив на позовну заяву не подав, проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін не заперечував, у судові засідання явку свого представника не забезпечив, про причини неявки не повідомив, хоча про місце, дату і час судового розгляду справи був повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 ГПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними для спрощеного провадження.

Частиною 1 ст. 202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з ч. 3 статті 202 ГПК України, суд розглядає справу за відсутності учасника справи або його представника, якщо їх було належним чином повідомлено про судове засідання, у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи, суд, відповідно до ст. 202 ГПК України, визнав за можливе розглянути справу у відсутності представників сторін за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України, судом прийнято рішення у справі без участі представників сторін за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши наявні в справі письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд позов задовольняє повністю з наступних підстав.

09.10.2015 року позивач - приватне акціонерне товариство «Бехівський спеціалізований кар`єр», як продавець, і відповідач - публічне акціонерне товариство «Комбінат будіндустрії», як покупець, уклали договір постачання щебеневої продукції № 09-10/15 (далі - Договір, а. с. 21-24), за умовами якого продавець зобов`язався поставити, а покупець - прийняти та оплатити щебеневу продукцію (далі - товар) у відповідності з умовами даного договору.

Сторони погодили усі істотні умови Договору, зокрема, домовилися про таке:

п. 1.2. - найменування, номенклатура, обсяги (кількість) товару, ціна за одиницю товару визначаються сторонами шляхом підписання специфікації до даного договору (додатків до договору), які є його невід`ємною частиною;

п. 3.1. - ціна за одиницю товару визначається сторонами у специфікаціях до даного договору. Одиницею виміру товару є тонна. Сума вартості всього товару, поставленого продавцем покупцеві протягом строку дії даного договору, становитиме загальну вартість даного договору. Оплата товару здійснюється покупцем наступним чином: 100 % попередня оплата залізничного тарифу. Оплата здійснюється на підставі рахунка, виставленого продавцем, протягом 5 банківських днів з дати виставлення рахунка. Остаточний розрахунок за поставлений товар здійснюється протягом 10 календарних днів з дати відвантаження товару. Датою оплати вважається дата зарахування коштів на рахунок продавця. загальна сума кредитування за виключенням залізничного тарифу складає не більше 250000 тисяч грн.;

п. 4.1. - у випадку невиконання чи неналежного виконання умов даного договору винна сторона відшкодовує завдані таким невиконанням чи неналежним виконанням збитки у порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Відповідно до п.п. 7.1., 7.2. Договору, даний договір набрав чинності з моменту його підписання обома сторонами і діє до 31.12.2015 року. У випадку, якщо жодна зі сторін письмово не повідомить іншу сторону про бажання припинити дію цього договору не менше, ніж на 30 календарних днів до дати завершення строку дії цього договору, договір вважається продовженим на тих самих умовах на наступний календарний рік.

Договір підписаний представниками обох сторін, скріплений печатками юридичних осіб.

Сторонами підписані специфікації від 09.10.2015 року та від 04.07.2016 року, відповідно №№ 1, 2, які є додатками до Договору, в яких сторони погодили поставку щебеневої продукції, а саме: щебінь фракції 5-20 мм ДСТУ Б.В. 2.7.-75.98 у кількості 5000 тонн вартістю 700000 грн. з ПДВ, щебінь фракції 5-10 мм ДСТУ Б.В. 2.7.-75-98 у кількості 5000 тонн вартістю 152 грн. з ПДВ за одиницю (а.с. 25-26).

Із видаткових накладних: № 776 від 15.06.2016 року на суму 73720 грн., № 374 від 16.10.2015 року на суму 9940 грн., № 391 від 21.10.2015 року на суму 67480 грн., № 403 від 25.10.2015 року на суму 68460 грн., № 437 від 04.11.2015 року на суму 49000 грн., № 897 від 10.07.2016 року на суму 72960 грн., № 710 від 04.06.2016 року на суму 73720 грн., № 665 від 28.06.2016 року на суму 74480 грн., (суми вказані із урахуванням ПДВ), вбачається, що за період жовтень 2015 року - липень 2016 року позивач поставив відповідачу товар, передбачений Договором, на загальну суму 489760 грн., а відповідач в особі уповноважених представників товар прийняв без зауважень, що підтверджується підписами їх представників та печатками юридичних осіб на видаткових накладних (а. с. 27-34).

Відповідач поставлений йому товар, згідно вищезазначених видаткових накладних, оплатив частково, що підтверджується банківськими виписками з рахунку позивача та підписаним сторонами актом звірки взаємних розрахунків (а.с. 35-56).

У зв`язку з невиконанням відповідачем умов договору щодо повної оплати поставленого товару, в порядку досудового врегулювання спору, позивач 31.07.2018 року направив на адресу відповідача Претензію з вимогою про сплату заборгованості та повідомив, що у разі її непогашення він буде змушений звернутися з позовом до господарського суду про її примусове стягнення і стягнення фінансових санкцій (а.с. 19, докази направлення а. с. 20).

За розрахунком позивача, на момент подання позову, зобов`язання відповідача по оплаті товару, поставленого йому згідно договору № 09-10/15 постачання щебеневої продукції від 09.10.2015 року, становлять 20400 грн. 26 коп. основного боргу, 2192 грн. 25 коп. 3% річних, 9368 грн. 36 коп. інфляційних втрат за період прострочення зобов`язання з 24.06.2016 по 30.01.2019 року. Вимога позивача до відповідача про їх стягнення є предметом спору у справі, що розглядається.

Отже, спірні правовідносини сторін виникли із договору постачання щебеневої продукції № 09-10/15 від 09.10.2015 року, вимоги позивача витікають із суті прав та обов`язків сторін за цим договором.

Спірні правовідносини сторін за правовою природою віднесені до договірних зобов`язань поставки, загальні положення про купівлю-продаж визначені параграфом 1 глави 54, особливості поставки - параграфом 3 глави 54 ЦК України, параграфом 1 глави 30 ГК України, загальні положення про правочини визначені розділом IV книги 1 ЦК України, про зобов`язання і договір - розділами І і ІІ книги 5 ЦК України, правові наслідки порушення зобов`язання, відповідальність за порушення зобов`язання - главою 51 ЦК України, розділом V ГК України.

Статтею 3 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, якими, зокрема, є: свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно з ст. 11 ч. ч. 1, 2 п. 1, ст. 16 ч. 2 п. п. 5, 8 Цивільного кодексу (далі -ЦК) України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини; способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, примусове виконання обов`язку в натурі, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Статтею 20 Господарського кодексу України передбачено право кожного суб`єкта господарювання на захист своїх прав і законних інтересів шляхом, зокрема, присудження до виконання обов`язку в натурі, відшкодування збитків, іншими способами, передбаченими законом. Порядок захисту прав суб`єктів господарювання та споживачів визначається цим Кодексом, іншими законами.

Статтями 13 і 14 ЦК України встановлено, відповідно, межі здійснення цивільних прав та загальні засади виконання цивільних обов`язків. Зокрема, і цивільні права і цивільні обов`язки здійснюються (виконуються) в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину, за змістом якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст.ст. 193, 202 ГК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 598, ч. 1 ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Частина 1 ст. 626 ЦК України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до положень ст. ст. 638, 639 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір може укладатися у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частинами 1, 2 ст. 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до викладених обставин справи та наведених норм законодавства суд вбачає, що договір поставки укладений сторонами з дотриманням норм законодавства, що регулює спірні правовідносини, ними виконувався. Наявність і розмір спірної заборгованості у сумі 20400 грн. 26 коп. позивачем доведено належними і допустимими доказами, відповідачем не спростовано, тому вимога позивача підлягає задоволенню у судовому порядку.

Крім того, у зв`язку з простроченням відповідачем строків оплати товару, позивач також заявив вимогу про стягнення з відповідача 2192 грн. 25 коп. 3% річних, 9368 грн. 36 коп. інфляційних втрат за період прострочення зобов`язання з 24.06.2016 по 30.01.2019 року.

При вирішенні спору в частині стягнення спірних сум 3% річних і інфляційних втрат суд керується приписами статті 625 ч. 2 ЦК України, роз`ясненнями, викладеними в постанові Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» N 14 від 17.12.2013 року.

Вимога позивача про стягнення інфляційних втрат та 3% річних відповідає нормі ч. 2 ст. 625 ЦК України, їх розрахунок методологічно і арифметично проведено правильно.

З огляду на викладені обставини справи, наведені норми законодавства і умови договору, перевіривши наданий позивачем розрахунок, спірну вимогу позивача про стягнення 2192 грн. 25 коп. 3% річних, 9368 грн. 36 коп. інфляційних втрат за період прострочення зобов`язання з 24.06.2016 по 30.01.2019 року, суд вважає обґрунтованою і такою, що також підлягає задоволенню.

Нормами Господарського процесуального кодексу України, зокрема, встановлено, що:

учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч. 1 ст. 43);

кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч. 1, 3 ст. 74);

належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 ст. 76);

обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77);

достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 78);

достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.ч. 1, 2 ст. 79);

учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ч. 1 ст. 80);

суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ч.ч. 1, 2 ст. 86).

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 13, ч. 1 ст. 14 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, з урахуванням викладеного, відповідно до умов договору, обставин справи та вимог законодавства суд вважає, що відповідач не виконав договірні зобов`язання щодо своєчасності розрахунків за поставлений товар, прострочив їх оплату, тому вимога про стягнення 20400 грн. 26 коп. основного боргу, 2192 грн. 25 коп. 3% річних, 9368 грн. 36 коп. інфляційних втрат судом визнається обґрунтованою, доказаною і задовольняється повністю.

На підставі статті 129 ГПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати пропорційно задоволеній частині позову - сплачений судовий збір у розмірі 1921 грн.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 236-240, 256 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Комбінат будіндустрії», , місцезнаходження: 18021, м. Черкаси, вул. Гагаріна, буд. 71, п/р НОМЕР_1 в ПАТ «Асвіо Банк», МФО 353489 на користь приватного акціонерного товариства «Бехівський спеціалізований кар`єр», , місцезнаходження: 11523, Житомирська обл., Коростенський район, с. Михайлівка, п/р НОМЕР_2 в ПІБ м. Коростень, МФО 311391 - 20400 грн. 26 коп. основного боргу, 2192 грн. 25 коп. 3% річних, 9368 грн. 36 коп. інфляційних втрат, 3435 грн. 87 коп. 3% річних, 1921 грн. судових витрат.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду через господарський суд Черкаської області протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 02.08.2019 року.

Суддя В.М. Грачов