ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

01.08.2019 Справа № 905/1062/19

Господарський суд Донецької області у складі судді Курило Г.Є.

при секретарі судового засідання Доннік А.В.,

розглянувши матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «АБ-ТРАНС ЄВРО», м.Запоріжжя

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «НПП МЕТРИКА», м.Дружківка

про стягнення 26956,55грн.

Представники сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: Шкориненко Т.Є. (в.о. керівника) наказ №94 від 26.07.2019.

В судовому засіданні оголошувалась перерва з 09.07.2019 по 01.08.2019

Суть спору: Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «АБ-ТРАНС ЄВРО», м.Запоріжжя, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «НПП «МЕТРИКА», м.Дружківка про стягнення пені у розмірі 17279,80грн., інфляційні втрати у розмірі 9676,75грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору про міжнародне перевезення вантажів автомобільним транспортом №15/01/18 від 15.01.2018 щодо своєчасної оплати за послуги, у зв`язку з чим нарахував пеню та інфляційні втрати.

Ухвалою суду від 18.06.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №905/1062/19; дану справу визначено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

27.06.2019 на адресу суду від позивача надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача, суд задовольняє клопотання позивача.

09.07.2019 через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «АБ-ТРАНС ЄВРО», а також, посилаючись на ст.32 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (КДПВ) від 19.05.1956, заявляє про сплив строку позовної давності, протягом якого позивач мав можливість звернутися до суду за захистом свого порушеного права, крім того відповідач не погоджується з сумою витрат на професійну правничу допомогу, яка заявлена позивачем до стягнення з відповідача.

Від позивача 23.07.2019 через канцелярію суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач проти доводів, викладених у відзиві заперечив, вважає, що розрахунки позивачем здійснені вірно, витрати на правову допомогу адвоката не перевищують звичайні ринкові ціни, позов був поданий без порушення строків позовної давності.

В судовому засіданні оголошувалась перерва з 09.07.2019 по 01.08.2019.

У судові засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце судових засідань повідомлений належним чином.

Представник відповідача у судових засіданнях проти задоволення позову заперечував.

З`ясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи, суд встановив:

15 січня 2018 року між позивачем, Товариством з обмеженою відповідальністю «АБ-ТРАНС ЄВРО», м.Запоріжжя, (перевізник) та відповідачем, Товариством з обмеженою відповідальністю «НПП «МЕТРИКА», м.Дружківка (замовник) укладено договір №15/01/18 про міжнародне перевезення вантажів автомобільним транспортом (договір), згідно п.1.1. якого у відповідності до умов договору замовник доручає і надає для перевезення вантаж, а перевізник зобов`язується здійснити перевезення вантажу автомобільним транспортом у міжнародному сполученні до умов заявок замовника, а замовник зобов`язується сплатити погоджену сторонами провізну плату.

Заявка є невід`ємною частиною договору, в якій відображаються істотні умови кожного конкретного перевезення, а саме: найменування товару, кількість (вага) та пакування вантажу, його особливі характеристики, найменування та адреса відправника та одержувача вантажу, напрямок перевезення, пункти завантаження та розвантаження, пункти перетинання кордону України, державні реєстраційні номери транспортного засобу, прізвище, ім`я, по-батькові та інші особисті дані водія транспортного засобу, вимоги щодо технічного стану транспортного засобу, особливі вказівки замовника, дата і час завантаження та розвантаження або строк виконання перевезення, розмір оплати що включає плату експедитору та вартість послуг третіх осіб, якщо вони залучені експедитором для виконання договору (п.1.2. договору).

Відносини сторін за договором регулюються положеннями Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (КДПВ) 1956р., Митної конвенції про міжнародне перевезення вантажів із застосуванням книжки МДП (Конвенція МДП), Європейської Угоди про міжнародне дорожнє перевезення небезпечних вантажів (ДОПНВ) 1957р., Цивільного і Господарського кодексів України, Законом України «Про транспортно-експедиційну діяльність» та інших нормативно-правових актів України, міжнародних конвенцій, угод, договорів, визнаних Україною (п.1.3. договору).

В силу положень п.2.1. договору замовник зобов`язується: оформити письмову заявку на перевезення вантажу із зазначенням: найменування відправника, адреси завантаження, дати та часу подачі транспортного засобу, найменування одержувача вантажу, адреси розвантаження, назви та характеристики вантажу, його об`єм (розмір, вагу, кількість вантажних місць), розмір оплати, напрямок перевезення, пункти завантаження та розвантаження, пункти перетинання кордону України, та інші умови перевезення (підпункт 2.1.1. договору); своєчасно та в повному обсязі сплачувати перевізнику погоджену провізну плату, відповідно до умов договору (підпункт 2.1.2. договору).

Перевізник, в свою чергу, зобов`язується забезпечити подачу транспортного засобу під завантаження в узгоджені сторонами в заявці строки, і в стані, у всіх відношеннях придатному для автомобільних перевезень довіреного вантажу (відповідно до санітарних, технічних, гігієнічних та інших вимог), з урахуванням вимог заявки, типу вантажу, а також норм законодавства України та держав призначення транзиту (підпункт 2.2.1. договору); прийняти вантаж за кількістю, а у випадках виявлення пошкоджень вантажу (деформованих, підмочених, розірваних, битих одиниць завантаження), а також у разі неналежного кріплення, упакування, завантаження вантажу в транспортних засіб зробити у всіх екземплярах міжнародної товарно-транспортної накладної (CMR) запис у 18 графі до початку перевезення ці довести ці обставини до відома замовника (підпункт 2.2.2. договору).

Відповідно до п.3.1. договору ціни на послуги та порядок розрахунків за цим договором узгоджуються сторонами в заявках.

Згідно п.7.1. договору за фактом виконання перевезення сторони складають та підписують акт виконаних робіт.

Договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2018 року. Якщо жодна із сторін за 30 днів до закінчення строку його дії не попередить іншу сторону про розірвання цього договору, такий договір продовжує свою дію на наступний календарний рік на тих самих умовах (п.7.2. договору).

Договір №15/01/18 про міжнародне перевезення вантажів автомобільним транспортом від 15.01.2018 підписаний сторонами та скріплений їхніми печатками.

Замовником, Товариством з обмеженою відповідальністю «НПП «МЕТРИКА», м.Дружківка, складено заявку №20/09/18 на перевезення вантажу, виконавцем ТОВ «АБ-ТРАНС ЄВРО», до договору про перевезення вантажу за маршрутом: м.Дружківка Писечна (Чехія); найменування вантажу, його кількість, вага, брутто: дріб технічна, пакети по 25кг в картонних коробках на піддонах, 21 т.86 м3; кількість та вид автомобілю: тент 2 авто; провізні документи: CMR; дата та час відвантаження: 19.10.2018, 8:00; адреса відвантаження: м.Дружківка, вул.Привокзальна, 8а; митниця відправлення: м. Костянтинівка; митний перехід на межі: п/п Ужгород/Вишнє Нємецьке; отримувач: I.D.D. abrasive s.r.o.; митниця призначення: KRNOV 79401, ul.Albrechticka, 121; адреса відвантаження: Pisecna 122, 79082 Pisecna u Jeseniku, CZ; строк доставки: до 12.10.2018; сума фрахту: 1500 євро по курсу НБУ на день відвантаження, протягом 30 днів за кожний автомобіль; перевізник: ТОВ «АБ-ТРАНС ЄВРО»; авто: ДАФ АР5370СХ/ФР8371ХО; ДАФ АР7963СЕ/ НОМЕР_1 .

Заявка на перевезення вантажу підписана сторонами та скріплена печатками.

Згідно акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) №АБ-0001123 від 29.10.2018 перевізником, Товариством з обмеженою відповідальністю «АБ-ТРАНС ЄВРО» надано замовнику, Товариству з обмеженою відповідальністю «НПП «МЕТРИКА» послуги по перевезенню вантажів за маршрутом м.Дружківка Писечна (Чехія) згідно заявки №20/09/18 на суму 48102,00грн. по рахунку №АБ-0001135 від 29.10.2018. Акт надання послуг підписано та скріплено печатками сторін без заперечень.

Згідно акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) №АБ-0001124 від 29.10.2018 перевізником, Товариством з обмеженою відповідальністю «АБ-ТРАНС ЄВРО», надано замовнику, Товариству з обмеженою відповідальністю «НПП «МЕТРИКА» послуги по перевезенню вантажів за маршрутом м.Дружковка Писечна (Чехия) згідно заявки №20/09/18 на суму 48102,00грн. по рахунку №АБ-0001136 від 29.10.2018. Акт надання послуг підписано та скріплено печатками сторін без заперечень.

Відповідно до платіжних доручень №21538 від 21.02.2019, №21673 від 06.03.2019 Товариством з обмеженою відповідальністю «НПП «МЕТРИКА» перераховано Товариству з обмеженою відповідальністю «АБ-ТРАНС ЄВРО» 10000,00грн. та 5000,00 грн. (за рахунком №АБ-0001135 від 29.10.2018).

Замовником, Товариством з обмеженою відповідальністю «НПП «МЕТРИКА», м.Дружківка складено заявку №25/10/18 на перевезення вантаж, виконавцем ТОВ «АБ-ТРАНС ЄВРО», до договору про перевезення вантажу за маршрутом: м.Дружківка Писечна (Чехія); найменування вантажу, його кількість, вага, брутто: біг-бегі 22т; кількість та вид автомобілю: тент 1; провізні документи: CMR; дата та час відвантаження: 30.10.2018, 8:00; адреса відвантаження: м.Дружківка, вул.Привокзальна, 8а; митниця відправлення: м АДРЕСА_1 , вул.Паши АДРЕСА_2 , 15; митний перехід на межі: п/п Ужгород/Вишнє Нємецьке; отримувач: I.D.D. abrasive s.r.o.; митниця призначення: KRNOV 79401, ul.Albrechticka, 121; адреса відвантаження: Pisecna 122, 79082 Pisecna u Jeseniku, CZ; строк доставки: до 06.11.2018; сума фрахту: 1500 євро по курсу НБУ на день відвантаження, протягом 30 днів за кожний автомобіль; перевізник: ТОВ «АБ-ТРАНС ЄВРО»; авто: ДАФ АР9784СІ/АР3769ХР; ДАФ АР3650СК/АР0749ХО.

Заявка на перевезення вантажу підписана сторонами та скріплена печатками.

Згідно акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) №АБ-0001182 від 13.11.2018 перевізником, Товариством з обмеженою відповідальністю «АБ-ТРАНС ЄВРО» надано замовнику, Товариству з обмеженою відповідальністю «НПП «МЕТРИКА» послуги по перевезенню вантажів за маршрутом м.Дружківка Писечна (Чехія) згідно заявки №25/10/18 на суму 47150,00грн. по рахунку №АБ-0001197 від 13.11.2018. Акт надання послуг підписано та скріплено печатками сторін без заперечень.

Згідно акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) №АБ-0001183 від 13.11.2018 перевізником, Товариством з обмеженою відповідальністю «АБ-ТРАНС ЄВРО», надано замовнику, Товариству з обмеженою відповідальністю «НПП «МЕТРИКА» послуги по перевезенню вантажів за маршрутом м.Дружківка Писечна (Чехія) згідно заявки №25/10/18 на суму 47150,00грн. по рахунку №АБ-0001198 від 13.11.2018. Акт надання послуг підписано та скріплено печатками сторін без заперечень.

Відповідно до платіжного доручення №21092 від 04.01.2019 Товариством з обмеженою відповідальністю «НПП «МЕТРИКА» перераховано Товариству з обмеженою відповідальністю «АБ-ТРАНС ЄВРО» 47150,00грн. (за рахунком №АБ-0001198 від 13.11.2018).

Ухвалою господарського суду Донецької області від 07.05.2019 по справі №905/534/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю АБ-ТРАНС ЄВРО, м.Запоріжжя, до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю НПП МЕТРИКА, м.Дружківка Донецької області, про стягнення заборгованості у розмірі 128354,00грн. задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю АБ-ТРАНС ЄВРО, м.Запоріжжя про закриття провадження у справі, закрити провадження у справі №905/534/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю АБ-ТРАНС ЄВРО, м.Запоріжжя до Товариства з обмеженою відповідальністю НПП МЕТРИКА, м.Дружківка про стягнення основної заборгованості у розмірі 128354,00грн. у зв`язку з відсутністю предмету спору згідно п.2 ч.1 ст. 231 ГПК України.

В ухвалі господарського суду Донецької області від 07.05.2019 по справі №905/534/19 встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю АБ-ТРАНС ЄВРО, м.Запоріжжя, звернулось до господарського суду Донецької області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю НПП МЕТРИКА, м.Дружківка Донецької області основної заборгованості у розмірі 128354,00грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором №15/01/18 від 15.01.2018 про міжнародне перевезення вантажів автомобільним транспортом в частині повної оплати наданих послуг, внаслідок чого утворилась заявлена до стягнення заборгованість. Відповідачем сплачена заборгованість, що є предметом провадження у даній справі у розмірі 128354,00грн., це підтверджується платіжними дорученнями: №21939 від 18.04.2019 на суму 37150,00грн., №21938 від 18.04.2019 на суму 31204,00грн., №21906 від 11.04.2019 на суму 10000,00грн., №21832 від 26.03.2019 на суму 20000,00грн., №21797 від 21.03.2019 на суму 30000,00грн. Призначення платежів за даними платіжними дорученнями є оплата за транспортні послуги згідно рахунків №АБ-0001197 від 13.11.2018, №АБ-0001136 від 29.10.2018, №АБ-0001135 від 29.10.2018, що виставлені позивачем за послуги з перевезення вантажів за Договором №15/01/18 від 15.01.2018 про міжнародне перевезення вантажів автомобільним транспортом.

Оскільки відповідач сплатив надані послуги з простроченням, позивач звернувся до суду про стягнення з відповідача пені у розмірі 17279,80грн., інфляційні втрати у розмірі 9676,75грн.

Аналізуючи докази, оцінюючи їх в сукупності, судом приймається до уваги наступне.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Між сторонами укладено договір №15/01/18 від 15 січня 2018 року, який за своєю правовою природою є договором перевезення вантажу.

Статтею 306 Господарського кодексу України встановлено, що перевезенням вантажів визнається господарська діяльність, пов`язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами.

Відносини, пов`язані з перевезенням пасажирів та багажу, регулюються ст.908 - 924 Цивільного кодексу України, ст.306 - 314 Господарського кодексу України, Законом України "Про автомобільний транспорт", Конвенцією про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, вчиненої 19 травня 1956 року.

Відповідно до Закону України "Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів" Україна приєдналася до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, вчиненої 19 травня 1956 року в м. Женева.

Частиною 1 статті 1 Конвенції встановлено, що вона застосовується до будь-якого договору дорожнього перевезення вантажів за винагороду за допомогою автомобілів у випадку, коли місце прийняття до перевезення вантажу та місце, передбачене для його здачі, знаходяться на території двох різних держав, одна з яких є учасником Конвенції.

Відповідно до статті 307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Аналогічні приписи містяться в нормах статей 909, 919 Цивільного кодексу України.

Згідно зі статтею 311 Господарського кодексу України плата за перевезення вантажів та виконання інших робіт, пов`язаних з перевезенням, визначається за цінами, встановленими відповідно до законодавства.

Як встановлено судом, позивачем на виконання умов договору №15/01/18 від 15 січня 2018 року на підставі заявок на перевезення вантажу було надано відповідачу послуги на умовах, передбачених укладеним між сторонами договором. Факт, обсяги, вартість наданих послуг підтверджується доданими до позовної заяви заявками, актами здачі-прийняття робіт (надання послуг), проте, відповідач в порушення умов договору та норм чинного законодавства належним чином не виконав своєчасно взяті на себе зобов`язання по оплаті отриманих послуг.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами статей 611, 612 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Частиною першою статті 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями визначаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Відповідно до 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п.4.5 договору, у випадках затримки оплати за перевезення вантажу, замовник виплачує перевізнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми заборгованості за кожну добу затримки оплати.

Відтак, позивачем заявлено до стягнення пеню з 29.11.2018 по 17.04.2019 в загальному розмірі 17279,80грн.

Здійснений позивачем розрахунок пені є арифметично не вірними, за перерахунком суду сума пені за вказаний період є більшою, ніж заявлено позивачем. Приймаючи до уваги, що позивач не скористався своїм правом щодо збільшення розміру позовних вимог, суд задовольняє вимоги позивача щодо стягнення з відповідача пені в сумі 17279,80грн., нарахованої:

1) відповідно до заявки №20/09/18

- на суму 96204,00грн. за період з 29.11.2018 по 20.02.2019 у сумі 7875,56грн.,

- на суму 86204,00грн.(з урахуванням часткової оплати) за період з 21.02.2019 по 05.03.2019 у сумі 1020,28грн.,

- на суму 81204,00грн.(з урахуванням часткової оплати) за період з 06.03.2019 по 12.03.2019 у сумі 560,64грн.

2) відповідно до заявки №25/10/18

- на суму 94300,00грн. за період з 14.12.2018 по 03.01.2019 у сумі 1860,16грн.,

- на суму 47150,00грн. (з урахуванням часткової оплати) за період з 04.01.2019 по 12.03.2019 у сумі 3115,78грн.

3) на суму боргу у розмірі 128354,00грн. ((81204,00грн.+47150,00грн.), яка залишилась несплаченою на момент звернення до суду по справі № 905/534/19)) за період з 13.03.2019 по 20.03.2019 у сумі 888,24грн.,

- на суму боргу у розмірі 98354,00грн. (з урахуванням часткової оплати) за період з 21.03.2019 по 25.03.2019 у сумі 389,21грн.,

- на суму боргу у розмірі 78354,00грн. (з урахуванням часткової оплати) за період з 26.03.2019 по 10.04.2019 у сумі 1163,65грн.,

- на суму боргу у розмірі 68354,00грн. (з урахуванням часткової оплати) за період з 11.04.2019 по 17.04.2019 у сумі 406,28грн.

Позивачем також заявлено до стягнення інфляційні витрати в сумі 9676,75грн.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п.п.3.2 п.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань").

Тобто, базою для нарахування розміру боргу з урахуванням індексу інфляції є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, яка існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, на який розраховуються інфляційні втрати, є період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Невиконання грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається за прострочення, що триває повний місяць, поки існує борг, та може бути визначено з урахуванням положень Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" у наступному місяці.

Якщо прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати становить менше місяця, то в такому випадку виключається застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, у вигляді стягнення інфляційних втрат за такий місяць.

Наведені висновки узгоджуються із висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 24.04.2019 у справі №910/5625/18, від 13.02.2019 у справі №924/312/18.

Разом з цим, як вбачається з здійсненого позивачем розрахунку інфляційних втрат, такі нарахування здійснюються всупереч вищевказаним висновкам, а саме здійснюються в місяці, в які мав бути здійснений платіж, та не враховуються оплати, які були здійснені до кінця поточного місяця.

Здійснений позивачем розрахунок інфляційних нарахувань є арифметично не вірними, з огляду на що стягненню підлягають інфляційні у сумі 3585,19грн., нараховані:

1) відповідно до заявки №20/09/18

- на суму 96204,00грн. за період з грудня 2018 року по січень 2019 року у сумі 1739,37грн.,

- на суму 86204,00грн. (з урахуванням часткової оплати) за лютий 2019 року у сумі 431,02грн.;

2) відповідно до заявки №25/10/18

- на суму 47150,00грн. (з урахуванням часткової оплати) за період з січня 2019 року по лютий 2019 року у сумі 709,61грн.

3) на суму боргу у розмірі 78354,00грн. (з урахуванням часткової оплати) за березень 2019 року у сумі 705,19грн.

Відповідач у відзиві на позовну заяву заявив про застосування позовної давності. Суд, розглянувши дану заяву, зазначає наступне.

За змістом ст. 908 Цивільного кодексу України, загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ст.ст. 1, 2 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів від 19 травня 1956 року (далі - Конвенція), така застосовується до будь-якого договору автомобільного перевезення вантажів транспортними засобами за винагороду, коли зазначені в договорі місце прийняття вантажу для перевезення і місце, передбачене для доставки, знаходяться у двох різних країнах, з яких принаймні одна є договірною країною, незважаючи на місце проживання і громадянство сторін. Для цілей цієї Конвенції "транспортний засіб" означає автомобілі, автопоїзди, причепи і напівпричепи як це визначено в статті 4 Конвенції про дорожній рух від 19 вересня 1949 року.

При цьому, Конвенція передбачає та регулює питання, що виникають з міжнародного перевезення вантажів транспортними засобами, зокрема щодо статусу учасників правовідносин, їх прав та обов`язків, а також наслідків порушення зобов`язань з перевезення та положень цієї Конвенції.

Перевезення вантажу, яке є предметом спору у даній справі, є міжнародним перевезенням вантажу автомобільним транспортом.

Відповідно до ст.256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 Цивільного кодексу України).

При цьому, відповідно до ч.1 ст.261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Разом з тим, згідно із ч.ч. 3, 4 ст.267 Цивільного кодексу України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Також за змістом пункту 1 частини 2 статті 258 Цивільного кодексу України щодо вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) передбачено спеціальну позовну давність в один рік.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Пунктом 2 статті 10 Цивільного кодексу України визначено, якщо у чинному міжнародному договорі України, укладеному у встановленому законом порядку, містяться інші правила, ніж ті, що встановлені відповідним актом цивільного законодавства, застосовуються правила відповідного міжнародного договору України.

Згідно ст.32 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, термін позовної давності для вимог, що випливають з перевезення, на яке поширюється ця Конвенція, встановлюється в один рік. Однак, у випадку навмисного правопорушення або такого неналежного виконання обов`язків, яке згідно законодавства, що застосовується судом або арбітражем, який розглядає справу, прирівнюється до навмисного правопорушення, термін позовної давності встановлюється в три роки.

Відлік терміну позовної давності починається: a) у випадку часткової втрати чи пошкодження вантажу, або прострочення в доставці - з дня доставки; b) у випадку втрати всього вантажу - з тридцятого дня по закінченню узгодженого терміну доставки, або, за відсутності такого терміну, - з шістдесятого дня після прийняття вантажу перевізником для перевезення; c) у всіх інших випадках - по закінченню тримісячного терміну з дня укладання договору перевезення.

Судом встановлено, що звернення позивача в межах трирічного строку позовної давності, передбаченого ст.32 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення, вчинене відповідачем правопорушення кваліфіковано як навмисне на підставі наступного.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України та ст.526 Цивільного кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі ст.525 та ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Так, судом встановлено, що акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) відповідачем підписані без зауважень, про вартість послуг перевезення відповідач був обізнаний із вказаних актів. Оскільки відповідачем не доведено відсутності його вини у простроченні виконання зобов`язання за договором перевезення, з урахуванням умов укладеного між сторонами договору щодо відповідальності сторін у вигляді пені, інфляційних витрат згідно ст.625 Цивільного кодексу України та презумпції вини відповідача, то правильним є застосування, передбаченого ст.32 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення, трирічного строку позовної давності щодо вчиненого відповідачем навмисного правопорушення (навмисного неналежного виконання обов`язків відповідача).

Позивач звернувся з даним позовом до суду 06.06.2019, період нарахування пені з 29.11.2018 по 17.04.2019, період нарахування інфляційних витрат з грудня 2018 р. по січень 2019р., договір укладений 15.01.2018, отже, строк позовної давності не пропущений.

Позивачем у позовній заяві заявлена вимога про стягнення з відповідача судових витрат на правову допомогу адвоката в сумі 4300,00грн.

Відповідач у відзиві на позовну заяву стверджував, що складання позову не потребувало затрат значного часу та підготовка позовної заяви не вимагала великого обсягу юридичної і технічної роботи. Також відповідач посилається на право суду обмежити суми, що підлягають сплаті адвокату, з огляду на розумну необхідність відповідних витрат для даної справи.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.1 ст.126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 126 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 цього Кодексу).

Частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно до положення ч.4 ст.126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст.126 ГПК України).

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано копії: Договору від 20.05.2019 про правову допомогу, що укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю АБ-ТРАНС ЄВРО та адвокатом Лоза В.М.; акту приймання-передачі наданих послуг від 30.05.2019; довіреності б/н від 20.05.2019 адвоката Лоза В.М.; квитанції до прибуткового касового ордера №06-05 від 30.05.2019; свідоцтва №507 від 26.05.2008 про право на заняття адвокатською діяльністю.

Як вбачається із матеріалів справи, 20.05.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю АБ-ТРАНС ЄВРО (Довіритель) та адвокатом Лоза В.М. (Повірений) укладено Договір про правову допомогу.

Відповідно до п. 1.1. договору про правову допомогу повірений (адвокат Лоза В.М.) зобов`язується надати правову допомогу у спорі, що виник з ТОВ НПП Метрика. З цією метою здійснити вивчення та огляд доказів за їх місцезнаходженням (4 год); провести заходи досудового врегулювання спору, шляхом проведення переговорів на предмет повернення боргу (0,5год); підготувати пакет документів, необхідних для звернення до суду, підготувати позовну заяву (6год); провести арифметичні розрахунки (2год); вчинити інші дії, необхідних для розгляду справи в суді та на етапі примусового виконання судового рішення, в тому числі готувати процесуальні документи на виконання ухвал суду, надавати письмові пояснення, подавати заяви, тощо (6год).

Згідно з пунктом 2.1 договору про правову допомогу за здійснення дій, що визначені у п.1.1 Договору, Довіритель сплачує Повіреному винагороду в розмірі 4300,00грн.

30.05.2019 ТОВ АБ-ТРАНС ЄВРО та адвокат Лоза В.М. уклали акт приймання-передачі наданих послуг за договором про надання правової допомоги від 20.05.2019, яким узгодили перелік послуг та витрачений час, що відповідає п. 1.1 договору та визначили загальну вартість послуг - 4300,00грн.

За змістом позову, позивачем до складу витрат, понесених на правову допомогу адвоката включені: 900,00грн. - витрати за вивчення та огляд документів та ін. доказів за їх місцезнаходженням, 100,00грн. витрати за проведення переговорів на предмет повернення боргу, 1500,00грн. витрати за підготовку позовної заяви та пакету документів, необхідних для звернення до суду, 700,00грн. витрати за проведення арифметичних розрахунків, 1200,00грн. за вчинення інших дій необхідних для розгляду справи та її повного юридичного супроводу.

Вирішуючи питання про розподіл витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги адвокатом, суд враховує, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Суд не має право втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Водночас, для відшкодування всієї суми гонорару та фактичних витрат має бути встановлено, що такі витрати були необхідними, а розмір є розумний, виправданий, що передбачено у ст.126 ГПК України та у ст.30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд вважає, що сума судових витрат на правову допомогу адвоката в сумі 4300,00грн. є обґрунтованою позивачем.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, згідно ст.129 Господарського процесуального кодексу України покладаються у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, враховуючи що позивачем подано до справи достатньо доказів на підтвердження розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом даної справи, беручи до уваги, що за результатом розгляду спору позов задоволено частково, суд дійшов висновку, що за рахунок відповідача позивачу мають бути відшкодовано судові витрати на професійну правничу допомогу пропорційно задоволеним вимогам в сумі 3328,30грн., при цьому твердження відповідача, що заявлені витрати є неспівмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом є недоведеними.

Таким чином, судові витрати на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 42, 46, 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 126, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «АБ-ТРАНС ЄВРО», м.Запоріжжя до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «НПП «МЕТРИКА», м.Дружківка про стягнення пені у розмірі 17279,80грн., інфляційних витрат у розмірі 9676,75грн. задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «НПП «МЕТРИКА» (84201, Донецька обл., м.Дружківка, вул.Привокзальна, буд.8а; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АБ-ТРАНС ЄВРО» (69041, м.Запоріжжя, бульвар Вінтера, буд.26; ) пеню у сумі 17279,80грн., інфляційні нарахування у розмірі 3585,19грн, витрати на оплату професійної правничої допомоги в розмірі 3328,30грн., судовий збір в сумі 1486,90грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст.241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч.1 ст.256 ГПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Донецької області (п.п.8, 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Позивач (стягувач) Товариство з обмеженою відповідальністю «АБ-ТРАНС ЄВРО» (69041, м.Запоріжжя, бульвар Вінтера, буд.26; ).

Відповідач (боржник) Товариство з обмеженою відповідальністю «НПП «МЕТРИКА» (84201, Донецька обл., м.Дружківка, вул.Привокзальна, буд.8а; ).

У судовому засіданні 01.08.2019 проголошено та підписано вступну та резолютивну частину рішення. Повний текст рішення складено та підписано 02.08.2019.

Суддя Г.Є. Курило