ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.07.2019 року м.Дніпро Справа № 912/155/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Білецької Л.М. (доповідач),

суддів: Верхогляд Т.А., Коваль Л.А.,

секретар судового засідання: Вітко Г.С.,

представники сторін:

від ТОВ "Сорцеф": Зайцева Г.С., посвідчення №ЗП001281 від 28.04.2017р., довіреність №01/04-19 від 01.04.2009 р., адвокат;

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сорцеф» на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 18.03.2019 (повний текст рішення складено 25.03.2019, суддя Кабакова В.Г.) у справі № 912/155/19

за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк інвестицій та заощаджень", вул. Мельникова, 83-Д, м. Київ, 04119

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Сорцеф", вул. Ельворті, буд. 7, м. Кропивницький, Кіровоградська область, 25002

за участі третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Державне підприємство "Східний гірничо-збагачувальний комбінат", вул. Горького, буд. 2, м. Жовті Води, Дніпропетровська область, 52210

про стягнення 184 113,12 грн

ВСТАНОВИВ:

1.Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства "Банк інвестицій та заощаджень" (далі - ПАТ "Банк інвестицій та заощаджень", позивач, Банк) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сорцеф" (далі - ТОВ "Сорцеф" , відповідач) про стягнення 184 113,12 грн, з яких фактично сплачена за гарантією сума 177 800,00 грн та пеня за прострочення виконання зобов`язань по гарантії - 6 313,12 грн, з покладенням на відповідача судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав про неналежне виконання відповідачем зобов`язань по договору про надання банківської гарантії № 18906/18-ТГ від 26.09.2018 в частині відшкодування сплаченої по договору суми гарантії.

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 18.03.2019 у справі № 912/155/19 позов задоволено повністю.

Cтягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сорцеф" на користь Публічного акціонерного товариства "Банк інвестицій та заощаджень" 177 800,00 грн основного боргу та 6 313,12 грн пені, а також 2 761,70 грн судового збору.

Рішення обґрунтовано тим, що факт порушення відповідачем своїх договірних зобов`язань в частині своєчасної та повної оплати суми гарантійного платежу підтверджений матеріалами справи та не спростований останнім належними та допустимими доказами, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 177 800,00 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 6 313,12 грн пені за період з 21.11.2018 по 26.12.2018.

Враховуючи приси ст. 546, 549, 551, ЦК України та п 4.2. Договору судом першої інстанції, вимоги позивача в частині стягнення з відповідача пені в межах заявленого позивачем періоду (21.11.2018 по 26.12.2018) були визнані обґрунтованими на суму 6 313,12 грн.

2.Короткі узагальнені доводи апеляційної скарги.

Не погодившись з рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 18.03.2019 у справі № 912/155/19, до Центрального апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Сорцеф», в якій просить рішення господарського суду Кіровоградської області від 18.03.2019 року по справі №912/155/19 скасувати та ухвалити нове рішення, яким визнати договір про надання банківської гарантії від 26.09.2018 року №18906/18-ТГ недійсним.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що підписант Договору від імені ТОВ «Сорцеф» - директор, був не уповноважений на укладання такого роду правочинів та вийшов за межі своїх статутних повноважень, уклавши правочин поза межами своєї компетенції.

Скаржник посилається на те, що Статутом ТОВ «Сорцеф» фактично передбачено обмеження повноважень директора товариства на укладення правочинів. які полягають у обов`язковості попереднього погодження Загальними зборами учасників товариства.

Так, скаржник вважає, що загальні збори учасників ТОВ «Сорцеф» щодо прийняття рішення про надання директору Товариства додаткових повноважень на укладання договору про надання банківської гарантії, зокрема договору від 26.09.2018 року №18906/18-ТГ, не проводились. В подальшому спірний договір загальними зборами також не був схвалений.

Таким чином, на думку скаржника, вбачається порушення директором ТОВ «Сорцеф» вимог статуту щодо підписання ним договору про надання банківської гарантії від 26.09.2018 року №18906/18-ТГ без прийняття відповідного рішення загальними зборами учасників товариства.

За вищевикладених обставин, скаржник вважає, що при підписанні спірного договору, директор ТОВ «Сорцеф», як посадова особа виконавчого органу, не мав відповідних повноважень, передбачених Статутом підприємства, і не мав необхідного обсягу цивільної дієздатності для здійснення такого правочину.

Все вищезазначене, на думку скаржника, є підставами для визнання договору про надання банківської гарантії від 26.09.2018 року №18906/18-ТГ недійсними з моменту його укладення.

Апелянт також вважає, що підпис від імені директора ТОВ «Сорцеф» на договорі банківської гарантії від 26.09.2018 року №18906/18-ТГ належить іншій невідомій особі.

3.Узагальнені доводи інших учасників справи.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, погоджуючись, зокрема, з висновками суду першої інстанції.

Третя особа не скористалися своїм правом надати відзив на апеляційну скаргу, що не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

4. Рух справи у суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 10.06.2019 року, у складі колегії суддів головуючого судді Білецької Л.М. (доповідач), суддів Верхогляд Т.А., Коваль Л.А. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Сорцеф» на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 18.03.2019 у справі № 912/155/19 та призначено розгляд справи на 31.07.2019.

31.07.2019 року оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

В судовому засіданні представник відповідача надав пояснення по справі та навів обґрунтування своїх вимог і заперечень з посиланням на норми законодавства.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак подав клопотання про розгляд справи без його участі.

Державне підприємство "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" не скористалося своїм правом бути присутнім у судовому засіданні, про час дату та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, вислухавши представника скаржника, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті ним рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Кіровоградської області від 18.03.2019 у справі № 912/155/19 слід залишити без змін з огляду на наступне.

5. Встановлені та неоспорені судом обставини справи і відповідні їм правовідносини.

26.09.2018 між Публічним акціонерним товариством "Банк інвестицій та заощаджень" (Гарант) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сорцеф" (Принципал) укладено Договір про надання банківської гарантії № 18906/18-ТГ (далі - Договір, а.с. 10-12), за умовами якого сторони визначають, що Гарант надає за заявою Принципала банківську гарантію забезпечення тендерної пропозиції (Гарантія), а саме пропозиції на участь у відкритих торгах на закупівлю "Гравій, пісок, щебінь і наповнювачі код 1421 (Пісок кар`єрний)", згідно Тендерної документації, затвердженої Протоколом № 65 "Е" від 22.08.2018року, на користь: Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» (Бенефіціар) з метою участі Принципала у відкритих конкурсних торгах.

Гарантія видається Гарантом у вигляді Банківської гарантії забезпечення тендерної пропозиції № 18906/18-ТГ на суму 177 800,00, яка є невід`ємною частиною цього Договору, права та обов`язки за якою не можуть бути передані іншій особі.

Гарантія видається Гарантом у формі електронного документа з електронним цифровим підписом, створеного відповідно до вимог чинного законодавства України.

Згідно п. 3.4.1 Договору, у разі сплати Гарантом грошових коштів за Гарантією на вимогу Бенефіціара, та отримання від Гаранта відповідної вимоги, Принципал зобов`язаний протягом 2 (двох) банківських днів з моменту сплати Гарантом грошових коштів по Гарантії на вимогу Бенефіціара, відшкодувати Гаранту в повному обсязі всі витрати, (включаючи, але не обмежуючись наступними):

а) суми, фактично сплачені Гарантом Бенефіціару в порядку та у випадках передбачених Гарантією;

б) збитки, включаючи реальні збитки, упущену вигоду та збитки від інфляційних процесів;

в) судові витрати, понесені Гарантом за Гарантією.

Сторонами встановлено, що Договір набуває чинності з моменту підписання обома сторонами та діє до дати проведення повного взаєморозрахунку між сторонами за умови будь-яких вимог до Гаранта з боку Бенефіціара після закінчення строку дії Гарантії (п. 6.1. Договору).

Договір підписано сторонами та скріплено печатками.

26.09.2018 ПАТ "Банк інвестицій та заощаджень" видало Банківську гарантію №18906/18-ТГ (далі - Гарантія №18906/18-ТГ, а.с. 13-14) на користь Бенефіціара - Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» з метою забезпечення тендерної пропозиції, наданої Принципалом, щодо участі у оголошених Бенефіціаром відкритих торгах згідно оголошення № UA-2018-08-23-000354-b, оприлюдненого на офіційному сайті, на закупівлю: "Гравій, пісок, щебінь і наповнювачі, код 1421 (пісок кар`єрний)", згідно Тендерної документації, затвердженої Заступником голови тендерного комітету - головним економістом О.Т. Юхимець Протокол № 65 "Е" від 22.08.2018, Гарант взяв на себе зобов`язання у наданні банківської гарантії на суму 177 800,00 гривень (Гарантійна сума).

Згідно Гарантії № №18906/18-ТГ Гарант зобов`язався протягом 5 (п`яти) банківських днів сплатити Бенефіціару Гарантійну суму, за його першою письмовою вимогою з поясненням у чому полягає порушення Принципалом зобов`язання, забезпеченого цією Гарантією, за умови одночасного письмового підтвердження Бенефіціаром, що Принципал відмовляється виконувати свої зобов`язання, які передбачаються його тендерною пропозицією, а саме:

-відкликання тендерної пропозиції учасником після закінчення строку її подання, але до того, як сплив строк, протягом якого тендерні пропозиції вважаються чинними;

-непідписання учасником, який став переможцем процедури торгів, договору про закупівлю;

-ненадання переможцем у строк, визначений в абзаці другому частини третьої статті 17 Закону України "Про публічні закупівлі", документів, що підтверджують відсутність підстав передбачених статтею 17 цього Закону;

- ненадання переможцем процедури торгів забезпечення виконання договору про закупівлю після отримання повідомлення про намір укласти договір, якщо надання такого забезпечення передбачено тендерною документацією.

02.11.2018 на адресу ПАТ "Банк інвестицій та заощаджень", надійшла вимога Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» №18/8907 від 29.10.2018 (а.с. 15-17) про перерахування суми банківської гарантії в розмірі 177 800,00 грн на його розрахунковий рахунок у зв`язку з тим, що Принципал, як переможець торгів у встановлений термін не надав документів, що підтверджують відсутність підстав, визначених статтею 17 Закону України "Про публічні закупівлі".

16.11.2018 позивач, згідно платіжного доручення № 160303 (а.с. 21), сплатив Бенефіціару Державному підприємству «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» гарантійну суму в розмірі 177 800,00 грн.

14.11.2018 позивачем направлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Сорцеф" Вимогу Вих. № 05-1/2/4715 від 13.11.2018 про відшкодування фактично сплаченої за Гарантією суми у розмірі 177 800,00 грн протягом 2 (двох) банківських днів з моменту отримання даної вимоги, яка залишена відповідачем без відповіді та задоволення, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

6. Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до положень ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Стаття 560 Цивільного кодексу України визначає, що за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку.

Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Статтею 200 Господарського кодексу України визначено, що гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управненої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов`язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов`язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні.

Зобов`язання за банківською гарантією виконується лише на письмову вимогу управненої сторони.

Гарант має право висунути управненій стороні лише ті претензії, висунення яких допускається гарантійним листом. Зобов`язана сторона не має права висунути гаранту заперечення, які вона могла б висунути управненій стороні, якщо її договір з гарантом не містить зобов`язання гаранта внести до гарантійного листа застереження щодо висунення таких заперечень.

Порядок, умови надання та отримання банками гарантій та їх виконання регулюються Положенням про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах, затвердженим постановою Правління Національного банку України №639 від 15.12.2004.

Так, у пункті 3 розділу I Положення про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах, визначено, що гарантія - це спосіб забезпечення виконання зобов`язань, відповідно до якого банк-гарант приймає на себе грошове зобов`язання перед бенефіціаром (оформлене в письмовій формі або у формі повідомлення) сплатити кошти за принципала в разі невиконання останнім своїх зобов`язань у повному обсязі або їх частину в разі пред`явлення бенефіціаром вимоги та дотримання всіх вимог, передбачених умовами гарантії. Зобов`язання банку-гаранта перед бенефіціаром не залежить від основного зобов`язання принципала (його припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли посилання на таке зобов`язання безпосередньо міститься в тексті гарантії.

Так, колегією суддів встановлено, що на виконання умов Договору, позивачем надано гарантію №18906/18-ТГ від 26.09.2018 забезпечення тендерної пропозиції, наданої відповідачем, щодо участі у оголошених Бенефінціаром відкритих торгів згідно оголошення №UA-2018-08-23-000354-b, на закупівлю: "Гравій, пісок, щебінь і наповнювачі, код 1421 (Пісок кар`рний) на суму 177 800,00 грн.

Частинами 1, 2, 3 статті 563 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії. Вимога кредитора до гаранта про сплату грошової суми відповідно до виданої ним гарантії пред`являється у письмовій формі. До вимоги додаються документи, вказані в гарантії. У вимозі до гаранта або у доданих до неї документах кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією.

Відповідно до ч. 1 ст. 565 Цивільного кодексу України передбачено, гарант має право відмовитися від задоволення вимоги кредитора, якщо вимога або додані до неї документи не відповідають умовам гарантії або якщо вони подані гарантові після закінчення строку дії гарантії.

Отже, з умов Гарантії та норм права слідує, що обов`язок гаранта сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії настає за умови порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, та направлення кредитором гаранту письмової вимоги разом із зазначеними в гарантії документами. За відсутності однієї із вказаних умов відповідальність гаранта не настає.

Матеріалами справи підтверджується надходження до банку вимоги ДП "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" (Бенефіціара) № 18/8907 від 29.10.2018 про сплату суми гарантії у розмірі 177 800,00 грн.

На вимогу Бенефіціара Гарант 26.11.2018 здійснив виплату банківської гарантії №18906/18-ТГ від 26.09.2018 в розмірі 177 800,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №160303 від 16.11.2018 (а.с. 21).

З урахуванням викладеного, у відповідача на підставі п. 3.4.1 Договору виникло зобов`язання протягом двох банківських днів з моменту сплати Гарантом грошових коштів по Гарантії на вимогу Бенефіціара, відшкодувати Гаранту в повному обсязі всі витрати.

Гарант має право на зворотну вимогу (регрес) до боржника в межах суми, сплаченої ним за гарантією кредиторові, якщо інше не встановлено договором між гарантом і боржником (ч. 1 ст. 569 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином, колегія суддів вважає, що зобов`язання відповідача з відшкодування банку-гаранту суми гарантійного платежу та сплати процентів мало бути виконано відповідачем у строк протягом двох банківських днів, з моменту сплати позивачем грошових коштів по Гарантії, тобто до 20.11.2018 включно, а прострочення виконання зобов`язання у відповідача виникло з наступного дня після спливу вказаного строку, тобто з 21.11.2018р.

Оскільки, факт порушення відповідачем своїх договірних зобов`язань в частині своєчасної та повної оплати суми гарантійного платежу підтверджений матеріалами справи та не спростований останнім належними та допустимими доказами, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 177 800,00 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Стосовно стягнення з відповідача 6 313,12 грн пені за період з 21.11.2018 по 26.12.2018 колегія суддів зазначає наступне.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

За змістом ст. ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За приписами ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

У п. 4.2. Договору сторони встановили, що у разі порушення Принципалом строків відшкодування Гаранту витрат по Гарантії, передбачених п.3.4.1. даного Договору, Принципал сплачує Гаранту пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Так, судом першої інстанції встановлено, що прострочення виконання зобов`язання у відповідача виникло з 21.11.2018 року, а відтак, з урахуванням приписів ст. ст. 546, 549, 551 ЦК України та п. 4.2. Договору, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог в цій частині.

7. Мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу.

Довід скаржника про те, що підписант договору від імені ТОВ «Сорцеф» - директор, був не уповноважений на укладання такого роду правочинів та вийшов за межі своїх статутних повноважень, уклавши правочин поза межами своєї компетенції є необґрунтованим з огляду на наступне.

Положенням "Про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах", затвердженим Постановою Правління НБУ від 15.12.2004 року № 639 регулюється загальний порядок, умови надання та отримання банками гарантій/контргарантій та їх виконання.

Так, відповідно до п. 3 розділу І вказаного Положення, гарантія - спосіб забезпечення виконання зобов`язань, відповідно до якого банк-гарант бере на себе грошове зобов`язання перед бенефіціаром сплатити кошти в разі настання гарантійного випадку. Зобов`язання банку-гаранта перед бенефіціаром не залежить від базових відносин, які забезпечуються такою гарантією (їх припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли посилання на такі базові відносини безпосередньо міститься в тексті гарантії.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банківський кредит - будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.

Колегією суддів встановлено, що дійсно відповідно до статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Сорцеф» до виняткової компетенції загальних зборів належить, зокрема, прийняття рішень про отримання Товариством кредитів та позик у кредитно-фінансових установах, а також порядку їх використання, але колегія суддів зазначає, що відповідно до цього ж статуту до компетенції директора Товариства входить, зокрема, укладення угод та згоди, тому колегія суддів приходить до висновку, що директор (підписант) мав право укладати таку угоду.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином колегія суддів приходить до висновку, що наявний факт порушення скаржником своїх договірних зобов`язань в частині своєчасної та повної оплати суми гарантійного платежу не спростований належними та допустимими доказами.

Довід скаржника про те, що підпис від імені директора ТОВ «Сорцеф» на договорі банківської гарантії від 26.09.2018 року №18906/18-ТГ належить іншій невідомій особі є немотивованим з огляду на наступне.

За приписами ст. ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Як вбачається, з матеріалів справи Договір підписано сторонами та скріплено печатками.

Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про втрату, підробку чи інше незаконне використання третіми особами печатки відповідача всупереч його волі.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Предметом розгляду у даній справі є стягнення коштів по договору банківської гарантії №18906/18-ТГ від 26.09.2018, який в силу приписів ст.204 Цивільного кодексу України є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Таким чином, визнання цього договору недійсним на підставі його укладення неповноважною особою, не є предметом даного спору, а тому з`ясування питання стосовно того чи виконано підпис від імені директора ТОВ "Сорцеф" ОСОБА_1 на договорі банківської гарантії від 26.09.2018 року №18906/18-ТГ особисто ним, чи іншою особою, не має значення при розгляді даної справи.

Таким чином, враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апелянтом не надано будь-яких доказів та не доведено у відповідності до вимог чинного господарсько-процесуального законодавства України того факту, що підпис від імені директора ТОВ «Сорцеф» на договорі банківської гарантії від 26.09.2018 року №18906/18-ТГ належить іншій невідомій особі.

Колегія суддів зазначає, що апеляційна скарга, в якій скаржник просить визнати договір про надання банківської гарантії від 26.09.2018 року №18906/18-ТГ недійсним по суті є позовною вимогою, яка не розглядалась судом першої інстанції і яка могла б бути предметом іншого судового розгляду.

Слід зазначити, що Господарський процесуальний кодекс України не наділяє повноваженнями суд апеляційної інстанції визнавати недійсним договір у справі, де предметом позову є стягнення коштів за договором.

8. Чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права і інтереси особи за захистом яких вона звернулась до суду.

Порушено право Публічного акціонерного товариства "Банк інвестицій та заощаджень" на отримання сплаченої суми гарантії за договором про надання банківської гарантії.

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення Господарського суду Кіровоградської області від 18.03.2019 у справі № 912/155/19 винесено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що в силу ст. 276 ГПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення.

10. Судові витрати.

Відповідно до ст.129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275-280, 282 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сорцеф» на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 18.03.2019 у справі № 912/155/19 - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Кіровоградської області від 18.03.2019 у справі № 912/155/19 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст складено 05.08.2019 року.

Головуючий суддя Л.М. Білецька

Судді Т.А. Верхогляд

Л.А. Коваль