Справа № 909/623/19
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.07.2019 м. Івано-Франківськ
Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Ткаченко І. В. розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу № 909/623/19 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістик" про стягнення з фізичної особи-підприємця Мурмилюка Віталія Дмитровича 65 781 грн 43 коп. за договорами поставки.

ТОВ "Баядера Логістик" звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом про стягнення з фізичної особи-підприємця Мурмилюка В. Д. 65 781 грн 43 коп. за договорами поставки. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в порушення своїх договірних зобов`язань, згідно з умовами укладених між сторонами договорів поставки від 04 грудня 2017 р. № 04/12Е та від 22 листопада 2017 р. № 22/11/2017, відповідач не оплатив в повному обсязі поставлений позивачем товар.

12 червня 2019 р., суд постановив ухвалу про відкриття провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та без повідомлення (виклику) сторін.

Копію ухвали про відкриття провадження у справі, суд надіслав відповідачу на адресу, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

За приписами ч. 1 ст. 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб-підприємців з Єдиного державного реєстру.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Водночас, 02 липня 2019 р., поштове відправлення, яким суд надсилав відповідачу копію ухвали про відкриття провадження у справі, повернулось до суду із відміткою відділення Укрпошти "за закінченням встановленого строку зберігання".

Відповідно до п. 4 ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Отже, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Крім того, за змістом ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень", кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 12 червня 2019 р. було оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень 14 червня 2019 р. (http://reestr.court.gov.ua/Review/82338099), а тому відповідач мав можливість ознайомитися з текстом цієї ухвали.

Право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за свою природою потребує регулювання державою. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити безладного перебігу судового процесу (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України").

Сам лише факт неотримання відповідачем кореспонденції, якою суд з додержанням вимог процесуального закону надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання вимог згаданої ухвали, оскільки зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.

12 червня 2019 р., суд встановив відповідачу для подання відзиву на позов п`ятнадцятиденний строк з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі.

Відмітку про повернення поштового відправлення, яким суд надсилав відповідачу копію цієї ухвали, проставлена у поштовому відділенні 08 липня 2019 р., відтак п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву розпочався 09 липня 2019 р. та закінчився - 23 липня 2019 р.

Відповідач у встановлений судом строк відзиву на позов не подав.

Згідно з ч. 1 ст. 118 ГПК України, право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Статтею 178 ГПК України передбачене право відповідача подати суду відзив на позовну заяву. Разом з тим, як визначено в ч. 3 цієї статті, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

При розгляді даної справи суд також керується положеннями п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 р. про те, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку, що кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення Європейського суду з прав людини від 07 липня 1989 р. у справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд

в с т а н о в и в:

ТОВ "Баядера Логістик" (постачальник) та фізична особа-підприємець Мурмилюк В. Д. (покупець) уклали договір від 04 грудня 2017 р. № 04/12Е на поставку продукції імпортного виробництва та договір від 22 листопада 2017 р. № 22/11/2017 на поставку продукції вітчизняного виробництва, відповідно до пунктів 1.1 яких постачальник зобов`язується передати у власність покупця товар, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити товар в порядку, визначеному умовами цього договору.

В розділах 4, 5 Договорів зазначено, що найменування, кількість, асортимент, товару визначається покупцем у замовленні та зазначається постачальником у видатковій накладній на товар. Ціна на товар зазначається постачальником у видатковій накладній на товар.

Згідно з п. 6.1 договору від 22 листопада 2017 р. № 22/11/2017, розрахунки за товар здійснюються покупцем протягом 21 календарних днів з дня отримання товару шляхом перерахування грошових коштів на рахунок постачальника або в іншому узгодженому сторонами порядку та формі, що не суперечить чинному законодавству, або за домовленістю сторін - шляхом попередньої оплати.

Відповідно п. 6.1 договору від 04 грудня 2017 р. № 04/12Е, розрахунки за товар здійснюються покупцем протягом 60 календарних днів з дня отримання товару шляхом перерахування грошових коштів на рахунок постачальника або в іншому узгодженому сторонами порядку та формі, що не суперечить чинному законодавству, або за домовленістю сторін - шляхом попередньої оплати.

На виконання умов договору від 22 листопада 2017 р. № 22/11/2017 продавець поставив покупцю товар на загальну суму 52 900 грн 44 коп., що підтверджується даними наявних у матеріалах справи видаткових накладних: від 14 грудня 2017 р. № 49193/47340 на суму 48 292 грн 44 коп.; від 27 грудня 2017 р. № 52472/49594 на суму 4 608 грн

На виконання умов договору від 04 грудня 2017 р. № 04/12Е продавець поставив покупцю товар на загальну суму 124 044 грн 48 коп., що підтверджується даними наявних у матеріалах справи видаткових накладних: від 14 грудня 2017 р. № 13681/12925 на суму 14 975 грн 58 коп.; від 14 грудня 2017 р. № 13682/12926 на суму 44 926 грн 86 коп.; від 14 грудня 2017 р. № 13683/12927 на суму 29 157 грн 12 коп.; від 15 грудня 2017 р. № 13866/12984 на суму 1 352 грн 88 коп.; від 16 грудня 2017 р. № 13930/13039 на суму 1 257 грн 12 коп.; від 23 грудня 2017 р. № 14289/13347 на суму 4 881 грн 60 коп.; від 04 січня 2018 р. № 111/127 на суму 13 560 грн 36 коп.; від 25 січня 2018 р. № 843/810 на суму 13 932 грн 96 коп.

Загальна сума поставленого товару становить 176 944 грн 92 коп.

Як зазначає позивач, відповідач частково оплатив отриманий товар, перерахувавши позивачу 111 163 грн 49 коп.

За період з 01 січня 2017 по 24 квітня 2019 р. сторони провели звірку взаєморозрахунків, в якій визначили залишкову заборгованість покупця за договором від 22 листопада 2017 р. № 22/11/2017 в сумі 10 360 грн 23 коп. та за договором від 04 грудня 2017 р. № 04/12Е - в сумі 55 421 грн 20 коп.

В листопаді 2018 р. та лютому 2019 р. позивач звертався до відповідача із вимогами про погашення заборгованості, які останній залишив без виконання.

25 квітня 2019 р., сторони підписали договір про реструктуризацію заборгованості за договорами поставки від 04 грудня 2017 р. № 04/12Е та від 22 листопада 2017 р. № 22/11/2017, у якому реструктуризували заборгованість відповідача та визначили графік її погашення, зокрема, до 05 травня 2019 р. - 5 000 грн, до 25 травня 2019 р. - 3 000 грн, до 25 червня 2019 р. - 8 000 грн, до 25 липня 2019 р. - 8 000 грн тощо.

Згідно з 3.2 договору про реструктуризацію заборгованості, у випадку прострочення будь-якого платежу на строк більший ніж 5 календарних днів, кредитор має право в односторонньому порядку розірвати даний договір, та/або звернути борг до примусового стягнення у порядку, передбаченому чинним законодавством. При цьому кредитор має право стягнути з боржника всю суму несплаченої заборгованості.

У зв`язку з тим, що відповідач не здійснив жодного платежу відповідно до визначеного графіку погашення заборгованості позивач звернувся до суду із даним позовом.

Отже, предметом даного спору є вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за поставлений товар.

За змістом положень ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Як визначено у ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами, що встановлено ст. 629 ЦК України.

Згідно з ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 2 ст. 712 ЦК України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 692 ЦК України, обов`язок покупця з оплати товару виникає після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на товар, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Із наявних в матеріалах справи документів вбачається, що належним чином виконавши свої договірні зобов`язання позивач поставив відповідачу визначений договором товар на загальну суму 65 781 грн 43 коп., який відповідач не оплатив.

Враховуючи наведене, позов ТОВ "Баядера Логістик" про стягнення з фізичної особи-підприємця Мурмилюка В. Д. 65 781 грн 43 коп. за договорами поставки слід задовольнити.

Судовий збір, згідно з положеннями ст. 129 ГПК України, суд покладає на відповідача.

Керуючись статтями 129, 237, 238, 240, 241, 252 ГПК України, суд

в и р і ш и в:

позов задовольнити;

з фізичної особи-підприємця Мурмилюка Віталія Дмитровича ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістик" (02088, м. Київ, вул. Харченка Євгенія, буд. 42; ідентифікаційний код 35871504) стягнути 65 781 (шістдесят п`ять тисяч сімсот вісімдесят одну) грн 43 коп. за договорами поставки та 1 921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну) грн витрат на оплату судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя І. В. Ткаченко