ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.08.2019м. ДніпроСправа № 904/2193/19

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КПП Центр", с. Черляни Городоцького району Львівської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Телевідеосервіс", м. Дніпро

про стягнення заборгованості в сумі 122 505 грн. 15 коп. за договором поставки від 23.01.2017 № 543673

Суддя Рудь І.А.

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "КПП Центр" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом, в якому просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Телевідеосервіс" заборгованість у розмірі 122 505 грн. 15 коп., з яких: 88 037 грн. 09 коп. - основний борг, 12 758 грн. 87 коп. - пеня, 17 607 грн. 41 коп. - штраф, 1 070 грн. 91 коп. - 3% річних, 3 030 грн. 87 коп. - інфляційні втрати, відповідно до умов договору поставки від 23.01.2017 № 543673 в редакції додаткової угоди № 1 від 14.06.2018.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов спірного договору в частині повної та своєчасної оплати поставленого позивачем товару.

Ухвалою господарського суду від 03.06.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними в матеріалах справи документами.

Відповідач вимоги суду не виконав та не надав витребувані судом документи.

Господарський суд наголошує на тому, що ухвала суду від 03.06.2019 завчасно надіслана відповідачу за його місцезнаходженням, згідно матеріалів справи та за інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, з урахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 № 958.

Повідомлення про вручення відповідачу ухвали суду від 03.06.2019 або конверт із вказаною ухвалою на адресу господарського суду не надходили.

Відповідно до ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" відомості про місцезнаходження юридичної особи містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

На підтвердження направлення відповідачу ухвали суду від 03.06.2019 до матеріалів справи долучені належним чином засвідчена копія реєстру згрупованих поштових відправлень рекомендованої пошти по Дніпропетровській області з повідомленням від 05.06.2019 № 47 та витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв`язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, відповідно до якого станом на 01.08.2019 на сайті наявна інформація про невручення під час доставки 08.06.2019 поштового відправлення адресату.

За визначенням п. 4, 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Статтею 202 Господарського процесуального кодексу України передбачені наслідки неявки в судове засідання учасника справи, зокрема, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, а також повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справи за відсутності такого учасника.

З урахуванням вищевикладеного, господарський суд вважає можливим розглянути справу за наявними в ній матеріалами, відповідно до ч. 9 ст. 81, ч. 9 ст. 165 ГПК України.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв"язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

23.01.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "КПП Центр" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Телевідеосервіс" (покупець) укладено договір поставки № 543673 (далі - договір).

Згідно із п. 1.1. договору постачальник зобов`язується передати у власність покупця товар, а покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його на умовах, визначених договором.

Предметом договору є поставка запасних частин до транспортних засобів (далі -товар), за погодженою кількістю, асортиментом та ціною, згідно виставленого рахунку-фактури постачальника (п. 1.2. договору).

Відповідно до п. 1.4. договору підтвердженням факту узгодження сторонами найменувань, асортименту, кількості, ціни товару є прийняття покупцем товару за видатковою накладною, виданою постачальником, яка після її підписання сторонами має юридичну силу Специфікації, в розумінні ст. 266 Господарського кодексу України.

Постачальник має право отримати оплату товару в розмірі, порядку та строки, встановлені договором (пп. 3.2.1. п. 3.2. договору).

У свою чергу, покупець зобов"язаний прийняти товар та своєчасно його оплатити (пп. 3.3.1. п. 3.3. договору).

Передача товару оформлюється видатковою накладною, в якій зазначається найменування (асортимент) товару, його кількість, ціна та загальна вартість (п. 4.3. договору).

За п. 5.2. договору назва, асортимент та ціни за кожну окрему одиницю товару, а також загальна ціна товару вказуються у видатковій накладній, яка є невід`ємною частиною договору.

Пунктом 5.3. договору передбачено, що товар передається на умовах оплати згідно п. 5.5. договору з моменту підписання видаткової накладної на товар або декларації (накладної на вантаж) у випадку доставки товару кур`єрськими фірмами.

Згідно із п. 5.5. договору, з урахуванням додаткової угоди № 1 від 14.06.2018, оплата товару здійснюється покупцем на основі даного договору і видаткових накладних до нього шляхом безготівкового перерахунку коштів на рахунок постачальника чи шляхом внесення готівки в касу постачальника протягом 21 календарного дня з моменту отримання товару.

Відповідно до п. 5.9. договору моментом отримання товару вважається момент підписання представником покупця видаткової накладної на проданий товар чи здачі товару перевізникові або організації зв`язку для доставки покупцеві (кур`єрським фірмам) в порядку п. 2 статті 664 Цивільного кодексу України.

Згідно із п. 6.1. договору у випадку порушення строків оплати товару, встановлених умовами цього договору, покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості несвоєчасно оплаченого товару за кожний день прострочення до моменту закінчення такого прострочення, а у випадку, коли прострочення триває - до моменту звернення постачальника до суду.

Пунктом 6.3. договору передбачено, що у випадку прострочення оплати поставленого товару понад 30 календарних днів покупець окрім пені сплачує постачальнику штраф у розмірі 20% від вартості неоплаченого товару.

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2017 (п. 10.1. договору).

У випадку якщо за 15 календарних днів до закінчення терміну дії договору від жодної із сторін не надійшло письмове повідомлення про його розірвання, договір вважається пролонгованим на кожен наступний календарний рік (п. 10.2. договору).

Доказів визнання недійсним, зміни або розірвання вказаного договору сторонами до матеріалів справи не надано.

Отже договір, на який посилається позивач, на час розгляду спору є діючим.

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 88 037 грн. 09 коп., що підтверджується підписаними сторонами видатковими накладними, а саме:

- FTM00161650/18 від 16.11.2018 на суму 1 948 грн. 70 коп. (оплата - до 07.12.2018 включно);

- FTM00161959/18 від 17.11.2018 на суму 6 745 грн. 73 коп. (оплата - до 10.12.2018 включно, враховуючи ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України);

- FTM00162233/18 від 19.11.2018 на суму 1 610 грн. 76 коп. (оплата - до 10.12.2018 включно);

- FTM00162396/18 від 19.11.2018 на суму 593 грн. 21 коп. (оплата - до 10.12.2018 включно);

- FTM00164381/18 від 22.11.2018 на суму 18 769 грн. 99 коп. (оплата - до 13.12.2018 включно);

- FTM00164986/18 від 22.11.2018 на суму 40 446 грн. 60 коп. (оплата - до 13.12.2018 включно);

- FTM00165973/18 від 24.11.2018 на суму 528 грн. 54 коп. (оплата - до 17.12.2018 включно, враховуючи ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України);

- FTM00165996/18 від 24.11.2018 на суму 5 191 грн. 45 коп. (оплата - до 17.12.2018 включно, враховуючи ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України);

- FTM00166538/18 від 26.11.2018 на суму 3 578 грн. 57 коп. (оплата - до 17.12.2018 включно);

- FTM00166716/18 від 26.11.2018 на суму 4 754 грн. 38 коп. (оплата - до 17.12.2018 включно);

- FTM00167392/18 від 27.11.2018 на суму 2 863 грн. 01 коп. (оплата - до 18.12.2018 включно);

- FTM00171475/18 від 04.12.2018 на суму 1 006 грн. 15 коп. (оплата - до 26.12.2018 включно, враховуючи ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України).

Господарський суд зазначає, що вказані вище накладні підписані сторонами без жодних зауважень чи заперечень (а.с. 16-30).

Позивач стверджує, що відповідач, в порушення умов договору, свої зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати поставленого товару не виконав, у зв"язку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 88 037 грн. 09 коп.

Доказів оплати відповідачем вказаної заборгованості сторонами до матеріалів справи не надано.

На підставі п. 6.1. договору позивач нарахував та просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 12 758 грн. 87 коп. за період з 26.12.2018 по 21.05.2019, на загальну суму боргу у розмірі 88 037 грн. 09 коп.

На підставі п. 6.3. договору позивач нарахував та просить стягнути з відповідача штраф у розмірі 17 607 грн. 41 коп., на загальну суму боргу у розмірі 88 037 грн. 09 коп.

Із посиланням на положення ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, позивач нарахував додатково до суми основного боргу та просить стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 1 070 грн. 91 коп. за період з 26.12.2018 по 21.05.2019 та інфляційні втрати у розмірі 3 030 грн. 87 коп. за період з січня по квітень 2019, на загальну суму боргу у розмірі 88 037 грн. 09 коп.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі договору поставки, є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно положень ст.ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов"язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов"язаних з особистими, сімейними, домашніми або іншим подібним використанням, а покупець зобов"язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов"язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно із ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання.

За приписами ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язання (неналежне виконання).

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, заборгованість відповідача за поставлений позивачем товар становить 88 037 грн. 09 коп.

З урахуванням положень п. 5.5. договору, в редакції додаткової угоди № 1 від 14.06.2018, та ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України, строк оплати поставленого товару є таким, що настав.

Враховуючи викладене, заборгованість за поставлений позивачем товар у розмірі 88 037 грн. 09 коп. підлягає до стягнення з відповідача.

Згідно із положеннями ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Оскільки позивач нараховує 3% річних на загальну суму боргу у розмірі 88 037 грн. 09 коп., та беручи до уваги, що прострочення зобов"язання з оплати за останньою видатковою накладною FTM00171475/18 від 04.12.2018 розпочалось з 27.12.2018, суд, здійснивши розрахунок 3% річних, встановив, що за період з 27.12.2018 по 21.05.2019 вони складають 1 056 грн. 45 коп. та підлягають стягненню з відповідача. Решта позовних вимог в цій частині задоволенню не підлягає.

Перевіркою виконаного позивачем розрахунку інфляційних втрат порушень чинного законодавства та умов договору судом не встановлено.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ст. 548 Цивільного кодексу України).

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або iнше майно, якi боржник повинен передати кредиторовi у разi порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у вiдсотках вiд суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

За нормами ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно із п. 6.1. договору у випадку порушення строків оплати товару, встановлених умовами цього договору, покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості несвоєчасно оплаченого товару за кожний день прострочення до моменту закінчення такого прострочення, а у випадку, коли прострочення триває - до моменту звернення постачальника до суду.

Зауваження суду щодо періоду нарахування суми пені аналогічні тим, що стосуються періоду нарахування 3% річних.

Суд, здійснивши розрахунок пені, встановив, що за період з 27.12.2018 по 21.05.2019 вона складає 12 614 грн. 63 коп. та підлягає стягненню з відповідача. Решта позовних вимог в цій частині задоволенню не підлягає.

Пунктом 6.3. договору передбачено, що у випадку прострочення оплати поставленого товару понад 30 календарних днів покупець окрім пені сплачує постачальнику штраф у розмірі 20% від вартості неоплаченого товару.

Перевіркою виконаного позивачем розрахунку штрафу порушень чинного законодавства та умов договору судом не встановлено.

Згідно із ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За встановлених обставин, відповідач неналежним чином виконав свої договірні зобов`язання, чим порушив умови укладеного із позивачем договору та вищевказані приписи чинного законодавства, тому позовні вимоги позивача про стягнення 88 037 грн. 09 коп. - основного боргу, 12 614 грн. 63 коп. - пені, 17 607 грн. 41 коп. - штрафу, 1 056 грн. 45 коп. - 3% річних, 3 030 грн. 87 коп. - інфляційних втрат є обґрунтованими і підлягають задоволенню. У решті позову слід відмовити.

Згідно зі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача зі сплати судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 165, 232, 233, 236-238, 240, 241, 252, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Телевідеосервіс" (49040, м. Дніпро, ж/м Тополя-1, буд. 2, кв. 155, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КПП Центр" (81500, Львівська область, Городоцький район, с. Черляни, вул. Польова, 97, ) 88 037 грн. 09 коп. (вісімдесят вісім тисяч тридцять сім грн. 09 коп.) основного боргу, 12 614 грн. 63 коп. (дванадцять тисяч шістсот чотирнадцять грн. 63 коп.) пені, 17 607 грн. 41 коп. (сімнадцять тисяч шістсот сім грн. 41 коп.) штрафу, 1 056 грн. 45 коп. (одну тисячу п`ятдесят шість грн. 45 коп.) 3% річних, 3 030 грн. 87 коп. (три тисячі тридцять грн. 87 коп.) інфляційних втрат, 1 918 грн. 51 коп. (одну тисячу дев`ятсот вісімнадцять грн. 51 коп.) витрат зі сплати судового збору.

У решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Повне рішення складено 05.08.2019

Суддя І.А. Рудь