ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.07.2019 року м.Дніпро Справа № 904/5630/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Березкіної О.В. (доповідач)

суддів: Кузнецової І.Л., Іванова О.Г. ( зміна складу колегії суддів відбулась на підставі розпорядження керівника апарату суду від 23.07.2019року)

при секретарі судового засідання Ковзикові В.Ю.

Представники сторін:

від позивача: Паливода О.С., довіреність №52-16/155 від 20.12.2018 р., адвокат;

від відповідача: Ольховська А.М., довіреність №17/26/4309 від 28.12.2018 р., представник;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Криворізької міської ради, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 16.04.2019р. у справі №904/5630/18 ( суддя Бєлік В.Г.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "ПІВДЕННИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

до Криворізької міської ради, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про внесення змін до договору оренди земельної ділянки.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Публічне акціонерне товариство "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" звернувся до Криворізької міської ради із позовом про внесення змін до договору оренди земельної ділянки, в якому просив визнати укладеною додаткову угоду до Договору № 01050 оренди земельної ділянки від 07.02.2012 року у запропонованій Публічним акціонерним товариством "ПІВДЕННИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ" редакції.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 16.04.2019 року у справі №904/5630/18 визнано укладеною додаткову угоду до договору від 02.10.2014 (державна реєстрація договору оренди земельної ділянки № 01050 від 07.02.2012), між Публічним акціонерним товариством "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" (50026, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, ) та Криворізькою міською радою (50101, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, площа Молодіжна, буд. 1, ) у запропонованій Позивачем редакції:

ДОДАТКОВА УГОДА № 2

до договору оренди земельної ділянки від 07.02.2012

зареєстрованого управлінням Держкомзему у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області 02.03.2012 за № 01050

м. Кривий Ріг "____" ________ 2018 р.

КРИВОРІЗЬКА МІСЬКА РАДА в особі ______________________________, який діє на підставі ___________________________________________________________, іменована в подальшому Орендодавець, з одного боку, та

ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "ПІВДЕННИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ", в особі Генерального директора Федіна Костянтина Анатолійовича,

який діє на підставі Статуту, з другого боку, іменоване в подальшому Орендар, ("Орендодавець" та "Орендар" далі разом іменуються "Сторони"), враховуючи підпункт 14.1.147 пункту 14.1. статті 14, пункт 284.4 статті 284, підпункт 288.5.1 пункту 288.5 статті 288, статті 289 Податкового кодексу України, рішення Криворізької міської ради від 27.06.2018 №2816, уклали цю додаткову угоду про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 07.02.2012, зареєстрованого управлінням Держкомзему у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області 02.03.2012 за №01050 (далі - Договір), про наступне:

1. Доповнити Договір п. 4.1. та викласти його в наступній редакції:

"4.1. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 3 683 846 530,92 грн. станом на 01.01.2018р.".

2. Внести зміни до пункту 7 розділу "Орендна плата" Договору, виклавши його в наступній редакції:

"7. Починаючи з 01.01.2019 річна оренда плата за земельну ділянку вноситься Орендарем в розмірі 23 024 040,82 грн. (двадцять три мільйони двадцять чотири тисячі сорок грн. 82 коп.) виключно у грошовій формі. Обчислення розміру орендної плати починаючи з 01.01.2019 здійснюється на підставі пункту 284.4 статті 284 Податкового кодексу України у розмірі 25 відсотків податку, обчисленого відповідно до пункту 274.1. статті 274, пункту 288.5.1. статті 288 Податкового кодексу України та Рішення Криворізької міської ради Про встановлення ставок земельного податку, розміру орендної плати, пільг зі сплати за землю та затвердження Регламенту оподаткування земельних ділянок на території міста Кривого Рогу у 2019 році від 27.06.2018 №2816, відповідно до розрахунку, наведеного у додатку №1 до цієї угоди, який є її невід`ємною частиною".

3. Ця додаткова угода про внесення змін до Договору є невід`ємною частиною Договору і набирає чинності після проведення державної реєстрації змін до нього.

4. Всі інші умови Договору залишаються незмінними.

5. Додаткова угода укладена в трьох примірниках, які мають однакову юридичну силу, один з яких знаходиться у "Орендодавця" - Криворізька міська рада;

другий у "Орендаря" - ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО ПІВДЕННИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБШАТ;

третій - у органу державної реєстрації.

Підписи сторін

"Орендодавець" "Орендар"

КРИВОРІЗЬКА МІСЬКА РАДА ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО

"ПІВДЕННИЙ ГІРНИЧО-

ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ"

_______________________________ _____________________________ К.А. Федін

М.П ОСОБА_1 П.

Суд стягнув з Криворізької міської ради (50101, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, площа Молодіжна, буд.1, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" (50026, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, ) - 1 762,00 грн. витрат зі сплати судового збору.

Не погодившись із зазначеним рішенням, відповідач Криворізька міська рада звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 16.04.2019року у справі №904/5630/18 та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування своєї скарги апелянт посилається на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування всіх дійсних обставин, що мають значення для справи.

Апелянт посилається на те, що укладенню означеного Договору оренди земельної ділянки передувала процедура погодження його умов, у тому числі і орендної плати із зазначенням її розміру. При цьому погодження умов здійснювалось як на підставі норм діючого законодавства України, так і на підставі принципу свободи договору, а тому внесення змін до Договору в редакції позивача є неприйнятним для відповідача та порушує інтереси територіальної громади міста Кривого Рогу в частини недоотримання коштів до місцевого бюджету.

Апелянт також посилається на те, що податковим законодавством окремо встановлено межі розміру річної орендної плати за землю та окремо земельного податку. При цьому, пунктом 284.4. статті 284 ПК України чітко визначено « 25 відсотків податку, обчисленого відповідно до статті 274 і 277 цього Кодексу», тобто, дана норма має застосовуватись у випадку сплати землекористувачем саме податку, обчислюваного відповідно до статті 274 Кодексу, а не орендної плати, яка обчислюється відповідно до статті 288 Кодексу.

До того ж, позивач відповідно до Договору оренди земельної ділянки, не є постійним землекористувачем, а є орендарем земель комунальної власності, тобто є платником плати за землю у формі орендної плати, а не у формі земельного податку, то на нього, як на платника саме орендної плати, не розповсюджуються пільги щодо плати за землю, встановлені для платників земельного податку.

Криворізька міська рада, в межах дискреційних повноважень відповідно до приписів діючого законодавства України, встановила розмір орендної плати за користування земельними ділянками комунальної власності.

При цьому, умови затвердженої судом Додаткової угоди, яка є предметом спору в даній справі не узгоджуються з рішенням міської ради 27.06.2018 №2816, крім того ст. 288 ПК України, яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин, імперативно не вказує на можливість застосування п.284.4. ст. 284 ПК України при визначенні розміру орендної плати.

Питання оподаткування земельних ділянок, наданих в оренду, плата за які справляється у формі орендної плати, врегульовані ст. 288 ПК України, яка у свою чергу не передбачає жодних спеціальних ставок орендної плати за земельні ділянки надані для гірничодобувних підприємств, а у статті 284.4 ПК України імперативно встановлено: « 25 відсотків податку, обчисленого відповідно до ст.274 і 277 цього Кодексу», тобто дана норма має застосовуватись у випадку сплати землекористувачем саме податку, обчислюваного відповідно до ст.274 Кодексу, а не орендної плати, яка обчислюється відповідно до ст.288 ПК Кодексу.

Крім того, апелянт посилається на те, що позивачем не доведено, яким чином між собою співвідносяться орендована земельна ділянка площею у 673,2582 га. з площею земельних ділянок зазначених у Спеціальному дозволі та Актах про надання гірничого відводу.

Всі ці обставини, на думку апелянта, є підставами для скасування рішення господарського суду Дніпропетровської області від 16.04.19 та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 30.05.2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Криворізької міської ради на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 16.04.2019р. у справі №904/5630/18, розгляд призначено на 24.07.2019рік, колегією суддів у складі: головуючий суддя: Березкіна О.В. ( доповідач); судді: Антонік С.Г., Іванов О.Г.

У зв`язку з відпусткою судді Антоніка С.Г., за розпорядженням керівника апарату суду від 23.07.2019року, проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, за результатами якого для розгляду апеляційних скарг у справі №904/5630/18 визначено колегію суддів у наступному складі: головуючий суддя -Березкіна О.В. (доповідач), судді Іванов О.Г., Кузнецова І.Л.

Позивачем Публічним акціонерним товариством «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» надано відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому зазначено, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджено матеріали справи, прийнято вірне рішення у відповідності до норм чинного законодавства, доводи відповідача, в свою чергу, які зазначені в апеляційній скарзі, є безпідставними та необґрунтованими. Просить залишити оскаржуване рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В судовому засіданні 24.07.2019 року представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, просив рішення суду скасувати, а представник позивача заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив рішення суду залишити без змін.

В судовому засіданні 24.07.2019 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність оскаржуваного рішення нормам діючого законодавства, Центральний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що між публічним акціонерним товариством "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" (орендар) та Криворізькою міською радою (орендодавець) було укладено договір оренди земельної ділянки № 01050 від 07.02.2012.

Згідно п. 1 договору орендодавець на підставі рішення міської ради від 29.12.2011 № 874 надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення для розміщення промислового майданчика, об`єднаного хвостосховища, складів, яка знаходиться в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про оренду землі" оренда землі визначається як засноване на договорі строкове, платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно із ст. 13 вказаного Закону договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

У договорі оренди земельної ділянки площею 673,2582 га за кадастровим номером :05:279: НОМЕР_1 №01050 (Договір), встановлено, що Орендодавець на підставі рішення міської ради від 29.12.2011 №874 надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення для розміщення промислового майданчика, об`єднаного хвостосховища, складів, яка знаходиться в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу ( а.с.28).

Згідно п. 6 договору, його укладено строком на 10 років.

Пунктом 7 договору встановлено, що річна орендна плата вноситься Орендарем виключно у грошовій формі незалежно від результатів діяльності орендаря у трикратному розмірі земельного податку, що встановлений Податковим кодексом України, на підставі витягу з технічної документації (або довідки) про нормативно грошову оцінку земельної ділянки, виконаної управлінням Держземагентства у Криворізькому районі Дніпропетровської області, на рахунок Управління казначейської служби України у м. Кривому Розі Дніпропетровської області № 0019 у банку ГУДКСУ Дніпропетровської області м. Дніпропетровськ, МФО 805012, та на дату укладання договору становить 7 280 277,57 грн.

Згідно п. 17 договору передача земельної ділянки орендарю здійснюється за актом її приймання-передачі протягом 7 (семи) календарних днів після державної реєстрації цього договору.

01.01.2018 року набув чинності Закон України від 07.12.2017 року № 2245-VІІІ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2018 році".

Пунктом 50 названого Закону, статтю 284 ПК України доповнено пунктом 284.4 такого змісту: " 284.4. Плата за землю за земельні ділянки, надані для залізниць у межах смуг відведення, надані гірничодобувним підприємствам для видобування корисних копалин та розробки родовищ корисних копалин, справляється у розмірі 25 відсотків податку, обчисленого відповідно до статей 274 і 277 цього Кодексу".

З огляду на зазначені положення закону, а також, у зв`язку зі зміною типу товариства, Позивач підготував проект додаткової угоди № 2 від 02.10.2014 до договору оренди земельної ділянки № 01050 від 07.02.2012, який передбачав у тому числі, зміну найменування Орендаря з Відкритого акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" на Публічне акціонерне товариство "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" та зміну умов п. 7 Договору шляхом викладення його в наступній редакції: " 7. Річна орендна плата вноситься Орендарем виключно у грошовій формі і розмірі 23 024 040,82 грн. з урахуванням положень пункту 284.4. статті 284 Податкового кодексу України (згідно Розрахунку розміру орендної плати, що додається). Плата вноситься "Орендарем" на рахунок Управління Державної казначейської служби України в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області № 332 3 у банку ГУДКСУ у Дніпропетровській області, МФО 805012, ".

Зазначена додаткова угода була надана на адресу Відповідача супровідним листом від 08.11.2018 року (а.с. 35-36).

Проте, відповідач відповіді на пропозицію позивача щодо підписання спірної додаткової угоди не надав.

Звертаючись до відповідача Криворізької міської ради із позовом про внесення змін до договору оренди земельної ділянки, а саме, визнання укладеною додаткову угоду до Договору № 01050 оренди земельної ділянки від 07.02.2012 року у запропонованій Публічним акціонерним товариством "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" редакції, позивач публічне акціонерне товариство «Південний гірничо збагачувальний комбінат» посилався на неналежне виконанням відповідачем своїх зобов`язань за Договором № 01050 оренди земельної ділянки від 07.02.2012 року в частині необхідності внесення змін до розміру орендної плати за земельну ділянку у разі зміни розмірів земельного податку.

Задовольняючи позовні вимоги повністю, господарський суд першої інстанції виходив з того, що договором та законом передбачена можливість зміни розміру орендної плати, при тому, що плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є регульованою ціною, а тому запроваджені Законом України від 07.12.2017 року № 2245-VІІІ Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2018 році, зміни (зменшення розміру такої плати), передбачені пунктом 50 якого визначено, що статтю 284 ПК України доповнено пунктом 284.4 такого змісту: "284.4. Плата за землю за земельні ділянки, надані для залізниць у межах смуг відведення, надані гірничодобувним підприємствам для видобування корисних копалин та розробки родовищ корисних копалин, справляється у розмірі 25 відсотків податку, обчисленого відповідно до статей 274 і 277 цього Кодексу", є підставою для внесення відповідних змін до договорів оренди землі.

Доводи відповідача з посиланням на недоведення факту використання наданої Позивачу в оренду земельної ділянки безпосередньо для здійснення видобутку корисних копалин, спростовуються наданими у справу доказами, зокрема, змістом договору оренди земельної ділянки № 01050 від 07.02.2012 року, згідно якого, земельна ділянка надана Позивачу безпосередньо для розміщення "Промислового майданчика, об`єднаного хвостосховища, складів", тобто, під розміщення відкритої гірничої виробітки, призначеної для розробки та видобутку корисних копалин, а також, наданим у справу спеціальним дозволом на користування надрами та актом про надання гірничого відводу.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно ст. 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Статтею 206 Земельного кодексу України передбачено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Обґрунтовуючи необхідність внесення змін до умов спірного договору оренди земельної ділянки, Позивач посилається на зміни в законодавстві, а саме доповнення статті 284 ПК України пунктом 284.4, який визначає розмір орендної плати за користування землею для гірничодобувних підприємств, зокрема, встановлює спеціальну ставку плати за земельні ділянки, надані для видобування корисних копалин та розробку родовищ корисних копалин.

Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним, Податковим та Цивільним кодексами України, іншими законами України та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо зазначено про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами (ст. 6 Цивільного кодексу України).

Відповідно до змісту статей 759 та 762 Цивільного кодексу України, законом можуть бути передбачені особливості укладання та виконання договору найму (оренди), і договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном

Відповідно до ст. 21 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Згідно ст. 15 Закону України "Про оренду землі" орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форми платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату є однією із суттєвих умов договору оренди.

Зміна умов договору оренди здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розглядається в судовому порядку (ст. 30 Закону України "Про оренду землі")

Як вбачається з матеріалів справи основною діяльністю позивача є видобування кварцитів залізистих магнетитових та кварцитів залізистих окіслених. З цією метою позивач орендує земельні ділянки, на яких розміщені об`єкти нерухомості, які безпосередньо задіяні в процесі видобування корисних копалин у вигляді залізної руди. Вказані обставини підтверджуються Спеціальним дозволом на користування надрами з є видобування кварцитів залізистих магнетитових та кварцитів залізистих окіслених та Актом про надання гірничого відводу.

01.01.2018 року набув чинності Закон України від 07.12.2017 року № 2245-VІІІ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2018 році".

Пунктом 50 названого Закону, статтю 284 ПК України доповнено пунктом 284.4 такого змісту: " 284.4. Плата за землю за земельні ділянки, надані для залізниць у межах смуг відведення, надані гірничодобувним підприємствам для видобування корисних копалин та розробки родовищ корисних копалин, справляється у розмірі 25 відсотків податку, обчисленого відповідно до статей 274 і 277 цього Кодексу", а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність внесення змін до договору оренди в цій частині.

Колегія суддів не погоджується з доводами відповідача щодо того, що приписи пункту 284.4 статті 284 Податкового кодексу України, які встановлюють пільги щодо плати за землю відповідної категорії, не розповсюджуються на орендарів земель комунальної власності, оскільки останні є платниками плати за землю у формі орендної плати, а зазначені вище норми Податкового кодексу встановлені для платників земельного податку, якими є власники або постійні користувачі земельних ділянок.

Стаття 284 Податкового кодексу України регулює особливості оподаткування платою за землю. Поняття "плати за землю" наведено у підпункті 147 пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України, відповідно до якої платою за землю є обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності. Тобто, поняття плати за землю має подвійну правову природу, оскільки, з одного боку, є передбаченим договором оренди землі платежем, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою, з іншого - є однією з форм плати за землю як загальнодержавного податку нарівні із земельним податком.

Таким чином, положення пункту 284.4 статті 284 Податкового кодексу України встановлюють розмір плати за землю відповідної категорії у вигляді орендної плати, що має наслідком внесення відповідних змін у договірні відносини сторін щодо оренди земельних ділянок визначених категорій. Імперативні приписи Податкового кодексу України мають пріоритет в частині визначення розміру орендної плати.

Враховуючи вищенаведене, прийняття змін до Податкового кодексу України в частині розрахунку плати за землю за земельні ділянки, надані гірничодобувним підприємствам для видобування корисних копалин та розробки родовищ корисних копалин є підставою для внесення відповідних змін в умови укладеного між сторонами договору оренди землі з огляду на імперативність приписів вказаного кодексу.

Вказана позиція узгоджується з позицією Верховного Суду, висловленій в постанові від 10.04.2019 р. у справі № 904/3714/18.

Відповідно до ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом; а також у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору (ст. 652 ЦК України).

Згідно ст. 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Статтею 30 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

Плата за землю - загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (пп. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України).

Пунктом 284.1 статті 284 ПК України встановлено, що Верховна Рада Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування встановлюють ставки плати за землю та пільги щодо земельного податку, що сплачується на відповідній території.

Ставки земельного податку з урахуванням пп. 12.4.1 п.12.4 ст.12 ПК України встановлюються сільськими, селищними, міськими радами та радами об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах ставок, визначених ст.274 та ст.277 ПК України.

Земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів.

Стаття 143 Конституції України передбачає, що територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування в тому числі встановлюють місцеві податки і збори відповідно до закону.

Статтею 274 ПК України передбачено, що ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі не більше 3 відсотків від їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, а для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки. Ставка податку встановлюється у розмірі не більше 12 відсотків від їх нормативної грошової оцінки за земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні суб`єктів господарювання (крім державної та комунальної форми власності).

Ставка податку за земельні ділянки, розташовані за межами населених пунктів, встановлюється у розмірі не більше 5 відсотків від нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області, а для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 5 відсотків від нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області (ст. 277 ПК України).

Так, п. 271.1. ст. 271 ПК України встановлено, що базою оподаткування є: нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.

Публічне акціонерне товариство «Південний гірничо-збагачувальний комбінат», як підприємство, що використовує орендовану земельну ділянку для видобування корисних копалин та розробки родовищ корисних копалин має право на пільги зі сплати орендної плати (як форми плати за землю) у розмірі 25% податку, обчисленого відповідно до статей 274 і 277 ПК України.

Відповідно до ст.288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Виходячи з аналізу зазначених законодавчих приписів, орендна плата за земельну ділянку, яка перебуває в державній або в комунальній власності, має подвійну правову природу, оскільки, з одного боку, є передбаченим договором оренди землі платежем, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою, з іншого - є однією з форм плати за землю як загальнодержавного податку нарівні із земельним податком. Разом з тим, орендна плата за користування земельними ділянками державної та комунальної власності є регульованою ціною, яка розраховується від нормативної грошової оцінки земель, а її розмір встановлюється в договорі.

Встановлюючи податкову пільгу на плату за землю, законодавець не відокремив від неї складову податку - відповідну орендну плату. Отже, податкові пільги мають поширюватися на орендну плату за землю державної та комунальної форми власності.

Вказана позиція узгоджується з позицією Верховного Суду, висловленій в постанові від 10.04.2019 р. у справі № 904/3714/18.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта про відсутність належних і допустимих доказів використання спірної земельної ділянки саме для видобування корисних копалин та розробки родовищ корисних копалин з огляду на наступне.

Так, Публічне акціонерне товариство «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» (ПАТ «ПГЗК») - є гірничодобувним підприємством, основним видом господарської діяльності якого є добування залізних руд, видобуток яких комбінат веде в тому числі на кар`єрі родовища "Скелеватське-Магнетитове". Основним видом господарської діяльності ПРАТ «ЦГЗК» є добування залізних руд (вид діяльності КВЕД - 07.10, про що заначено у витягу з ЄДР).

Відповідно до ст. 1 Гірничого закону України, гірниче підприємство це цілісний технічно та організаційно відокремлений майновий комплекс засобів і ресурсів для видобутку корисних копалин, будівництва та експлуатації об`єктів із застосуванням гірничих технологій (шахти, рудники, копальні, кар`єри, розрізи, збагачувальні фабрики тощо).

В статті 12 Закону зазначено, що місця розташування гірничих підприємств визначаються до початку проектних робіт цих підприємств.

Відведення землі під розташування гірничого підприємства проводиться в порядку, встановленому Земельним кодексом України, а надання гірничого відводу - Кодексом України про надра.

Відповідно до ст.17 Кодексу України Про надра, гірничим відводом є частина надр, надана користувачам для промислової розробки родовищ корисних копалин та цілей, не пов`язаних з видобуванням корисних копалин. Користування надрами за межами гірничого відводу забороняється.

Згідно ст. 14 Кодексу, надра надаються у користування для:

- геологічного вивчення, в тому числі дослідно-промислової розробки родовищ корисних копалин загальнодержавного значення;

- видобування корисних копалин;

- будівництва та експлуатації підземних споруд, не пов`язаних з видобуванням корисних копалин, у тому числі споруд для підземного зберігання нафти, газу та інших речовин і матеріалів, захоронення шкідливих речовин і відходів виробництва, скидання стічних вод;

- створення геологічних територій та об`єктів, що мають важливе наукове, культурне, санітарно-оздоровче значення (наукові полігони, геологічні заповідники, заказники, пам`ятки природи, лікувальні, оздоровчі заклади та ін.);

- виконання робіт (здійснення діяльності), передбачених угодою про розподіл продукції;

- задоволення інших потреб.

Відповідно до ч.1 ст.50 Кодексу, у проектах будівництва гірничодобувних об`єктів повинні передбачатися:

1) розташування наземних і підземних споруд, що забезпечує найбільш раціональне та ефективне використання запасів корисних копалин;

2) способи проведення розкривних робіт, системи розробки родовищ корисних копалин і технічні схеми переробки (підготовки) мінеральної сировини, що забезпечують найбільш повне, комплексне та економічно доцільне вилучення з надр запасів корисних копалин, а також використання наявних у них компонентів;

3) раціональне використання розкривних порід при розробці родовищ корисних копалин;

4) складування, збереження та визначення порядку обліку корисних копалин, які тимчасово не використовуються, а також відходів виробництва, що містять корисні компоненти;

5) геологічне вивчення надр, що розкриваються в процесі будівництва та експлуатації гірничодобувних об`єктів, та складання геологічної і маркшейдерської документації;

6) рекультивація порушених земель, максимальне збереження грунтового покриву;

7) заходи, що гарантують безпеку людей, майна і навколишнього природного середовища.

З наведеного випливає, що гірничодобувне підприємство має включати в себе комплекс засобів і ресурсів, які б забезпечували виконання зазначених вимог законодавства. Саме комплекс таких засобів дозволяє здійснювати видобуток корисних копалин.

Як вбачається з матеріалів справи, спірна земельна ділянка площею 673,2582 га була надана позивачу для розміщення промислового майданчика, об`єднаного хвостосховища, складів.

Відповідно до ст. 24 Гірничого Закону України, гірниче підприємство при проведенні гірничих робіт повинно мати: спеціальний дозвіл на користування надрами, акт про надання гірничого відводу, технічний проект, затверджений і погоджений у встановленому порядку, геолого-маркшейдерську, технічну та обліково-контрольну документацію.

29 липня 1996 року позивач отримав спеціальний дозвіл на користування надрами № 585 з метою видобування кварцитів залізистих магнетитових та кварцитів залізистих окислених, на родовищі Скелеватське-Магнетитове ( строк дії дозволу продовжено до 29.07.2036 року.

З дозволу вбачається площа на користування надрами 4,00 км.кв. ( 400 га)

Статтею 1 Закону України « Про надра» зазначено, що надра - це частина земної кори, що розташована під поверхнею суші та дном водоймищ і простягається до глибин, доступних для геологічного вивчення та освоєння.

Тобто, площа земельної ділянки наданої для видобування корисних копален та площа ділянки надр, є пов`язаними між собою, проте не є тотожніми, і тому не можуть співпадати між собою, оскільки землі, надані для користування надрами, не утворюють єдиного земельного масиву, а розташовані в різних частинах земельного фонду.

В акті про надання гірничого відводу зазначена площа проекції гірничого відводу, показана на копії топографічного плану кутовими точками, площа якої складає 837 га.

Тобто, зазначене не спростовує той факт, що спірна земельна ділянка надана саме для добування корисних копален.

Означене також підтверджується актом встановлення та погодження меж земельної ділянки в натурі від 04.01.2012 року, з якого вбачається, що земельна ділянка надавалась позивачу для обслуговування існуючих будівель і споруд площею 673,2582 га, з них під відкритими розробками та кар`єрами, шахтами, які експлуатують 673.2582 га.

Таким чином, доказів, які спростовують використання спірної земельної ділянки з іншою метою, ніж за цільовим призначенням - добування залізних руд, відповідачем не надано.

Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідно до п.п.14.151 п.14.1 ст. 14 ПК України, добування корисних копалин- сукупність технологічних операцій з вилучення на поверхню частини надр, що вміщує корисні копалини.

ПАТ «ПІВДГЗК» спеціалізується на видобутку та переробці залізистих кварцитів Скелеватського родовища.

Технологія переробки включає в себе видобуток гірничої маси ( відкритим способом) та доставку її на збагачувальну фабрику; крупне, середнє та дрібне дроблення, подріблення гірничої маси мокрим способом до розкриття мінералів; розділення подрібненого продукту мокрим способом на концентрат і хвости/вскришні породи за допомогою магнітної сепарації; відвантаження концентратів і складування хвостів/вскришних порід.

Таким чином, кінцевим процесом гірничого виробництва є отримання концентратів, що за якісними характеристиками відповідають вимогам установлених стандартів, та відходів ( хвостів/вскришних порід).

З огляду на вищезазначені обставини, доводи апелянта про недоведеність використання спірної земельної ділянки саме для видобування корисних копалин, є безпідставними, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для застосування до правовідносин сторін в частині орендної плати за земельну ділянку, пільги , передбаченої пунктом 284.4 ПК України у вигляді плати за землю у розмірі 25 відсотків податку, обчисленого відповідно до статей 274 і 277 цього Кодексу, що відповідно є підставою для визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки в частині розміру орендної плати.

Інші доводи апелянта є неспроможними і висновків суду першої інстанції вони не спростовують.

Таким чином, господарський суд Дніпропетровської області всебічно, повно, об`єктивно дослідив всі обставини справи, дав їм належну правову оцінку, правильно застосував норми матеріального права, з дотриманням норм процесуального права, що у відповідності до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без зміни.

В силу приписів ст. 129 ГПК України витрати по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги відносяться на Криворізьку міську раду.

Керуючись ст.ст.275-282 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Криворізької міської ради, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 16.04.2019р. у справі №904/5630/18 ( суддя Бєлік В.Г.)- залишити без змін.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на Криворізьку міську раду, м. Кривий Ріг.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 26.07.2019року

Головуючий суддя О.В.Березкіна

Суддя І.Л.Кузнецова

Суддя О.Г.Іванов