УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

м. Київ

23.07.2019Справа № 910/9526/19
Суддя Селівон А.М., розглянувши

позовну заяву Товариство з обмеженою відповідальністю "Рантьє Плюс" (01001, м.Київ, ПРОВУЛОК РИЛЬСЬКИЙ, будинок 6)

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Меджестік" (01034, м.Київ, ПРОВУЛОК РИЛЬСЬКИЙ, будинок 6)

2. Акціонерного товариства "РВС Банк" (04071, м.Київ, ВУЛИЦЯ ВВЕДЕНСЬКА, будинок 29/58)

про визнання недійсними іпотечних договорів

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Рантьє Плюс" звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Меджестік" та Акціонерного товариства "РВС Банк" про визнання недійсними іпотечних договорів № 15/42353/Н-150206/І та № 14/42353/Н-150206/І від 18.05.2007 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на факт укладення оспорюваних іпотечних договорів від імені відповідача 1 генеральним директором з перевищенням повноважень, в зв`язку з чим вказані правочини підлягають визнанню недійсними як такі, що не відповідають вимогам ч.ч.2, 3 ст. 203 ЦК України.

Суд зазначає, що вимоги щодо форми та змісту позовної заяви закріплені у статті 162 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, відповідно до п. 5 ч. 3 - виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; відповідно до п. 8 ч. 3 - перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Відповідно до ч. 2 ст. 164 ГПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Предметом даного спору є, зокрема, визнання укладених між відповідачами іпотечних договорів № 15/42353/Н-150206/І та № 14/42353/Н-150206/І від 18.05.2007 року позивачем як особою, яка набула право власності на предмет іпотеки на підставі Договору купівлі - продажу нежилої будівлі від 24.07.2012 року та Договору купівлі - продажу земельної ділянки від 24.07.2012 року, укладених між позивачем та ТОВ "Бауштоффе".

Проте, дослідивши матеріали позовної заяви судом встановлено, що в порушення приписів ч. 2 ст. 164 ГПК України позивачем не виконано зобов`язання додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, а саме позивачем на надано належним чином засвідчених копій актів прийому - передачі до Договору купівлі - продажу нежилої будівлі від 24.07.2012 року та Договору купівлі - продажу земельної ділянки від 24.07.2012 року; нотаріально посвідчених заяв продавця відповідно до умов п.п. 2.1, 2.3 Договору купівлі - продажу нежилої будівлі від 24.07.2012 року та п. 7.1 Договору купівлі - продажу земельної ділянки від 24.07.2012 року.

Окрім цього позивачем не надані актуальні витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо спірної земельної ділянки та нежилої будівлі.

Також суд зазначає, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Це відповідає Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя, від 14.05.1981 № R (81) 7: "В тій мірі, в якій судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя, їх треба, якщо це можливо, скоротити або скасувати" (підпункт 12 пункту D).

Отже, сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів є складовою доступу до правосуддя, який є елементом права особи на судовий захист, гарантованого статтею 55 Конституції України, що має беззаперечно виконуватись сторонами в разі необхідності реалізації цього права.

Правові засади справляння, розмір ставок судового збору та порядок його сплати регулюються Законом України "Про судовий збір" від 08.06.2011 року №3674-VI.

Згідно статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

У відповідності до п.п. 1 та п.п. 2 п. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 1 статті 6 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що судовий збір перераховується в безготівковій або готівковій формі.

Відповідно до п. 3.1. Інструкції "Про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті", затвердженої Постановою Правління НБУ від 21.01.2004 року № 22, платіжне доручення оформляється платником за формою, наведеною в додатку 2 до цієї Інструкції, згідно з вимогами щодо заповнення реквізитів розрахункових документів, що викладені в додатку 8 до цієї Інструкції, та подається до банку, що обслуговує його, у кількості примірників, потрібних для всіх учасників безготівкових розрахунків.

Отже, належним доказом про сплату судового збору є оригінал квитанції установи банку або відділення поштового зв`язку, які прийняли платіж, платіжне доручення, підписане уповноваженою посадовою особою і скріплене печаткою установи банку з відміткою про дату виконання платіжного доручення.

Згідно п. 2.21. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 року платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором.

Відповідні документи подаються до господарського суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені із застосуванням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Тобто, звернувшись до суду в липні 2019 року з позовом з двома вимогами, що носять немайновий характер, позивач мав сплатити з урахуванням змісту заявлених вимог 3842,00 грн. судового збору.

Судом встановлено, що в порушення вимог вказаної статті позивачем не надано жодних доказів сплати судового збору.

Будь - яких клопотань позивача про відстрочення або звільнення ТОВ "Рантьє Плюс" від сплати судового збору матеріали позовної заяви також не містять.

Згідно ч. 1 ст. 174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху (ч. 2 ст. 174 ГПК України).

За наведених обставин, оскільки подана позивачем позовна заява не відповідає вимогам ст.ст. 162, 164 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за необхідне залишити її без руху та надати позивачу строк для усунення вищевказаних недоліків.

Суд звертає увагу позивача, що відповідно до ч. 4 ст. 174 ГПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 162, 164, 172, 174, 232, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Залишити позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Рантьє Плюс" без руху.

2. Встановити Товариству з обмеженою відповідальністю "Рантьє Плюс" строк на усунення недоліків позовної заяви - 10 (десять) днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

3. Встановити Товариству з обмеженою відповідальністю "Рантьє Плюс" спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом:

- подання до суду належних та допустимих доказів на підтвердження здійснення позивачем сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі;

- подання до суду належним чином засвідчених копій актів прийому - передачі до Договору купівлі - продажу нежилої будівлі від 24.07.2012 року та Договору купівлі - продажу земельної ділянки від 24.07.2012 року; нотаріально посвідчених заяв продавця відповідно до умов п.п. 2.1, 2.3 Договору купівлі - продажу нежилої будівлі від 24.07.2012 року та п. 7.1 Договору купівлі - продажу земельної ділянки від 24.07.2012 року.

- подання до суду актуальних витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо спірної земельної ділянки та нежилої будівлі.

Надати суду докази направлення копій вказаних доказів відповідачу.

4. Ухвала набрала законної сили 23.07.2019 року та оскарженню не підлягає.

Суддя А.М.Селівон