23.07.2019Справа № 910/2343/19
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод залізобетонних конструкцій «Еталон»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Капітал Інвест Строй»
про стягнення 554 566,96 грн.
Господарський суд міста Києва у складі судді Спичака О.М.
за участю секретаря судового засідання
Представники сторін:
від позивача: не з`явився
від відповідача: не з`явився
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Завод залізобетонних конструкцій «Еталон» звернулось до Господарського суду м. Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Капітал Інвест Строй» про стягнення 554 566,96 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем прийнятих на себе зобов`язань з оплати поставленого товару, поставка якого була здійснена на підставі договору № 2203/18 від 22.03.2019р.
Ухвалою від 02.04.2019р. відкрито провадження у справі; постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 24.04.2019р.
Відповідач у відзиві проти задоволення позовних вимог надав заперечення, посилаючись на те, що видаткові накладні на поставку товару за договором № 2203/18 від 22.03.2019р. було підписано представником покупця без довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей. До того ж, вказаним учасником судового процесу наголошено на відсутності доказів передачі покупцю товару за кількістю та якістю у відповідності до Інструкції П-6, затвердженої постановою від 15.06.1965р. Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР, та Інструкції П-7, затвердженої постановою від 25.04.1966р. Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР.
24.04.2019р. судом було продовжено строк підготовчого провадження на 30 календарних днів та відкладено підготовче засідання на 29.05.2019р.
29.05.2019р. позивачем було подано заяву про розподіл витрат на професійну правничу допомогу шляхом прийняття додаткового рішення. В обґрунтування вказаної заяви позивач посилався на те, що докази понесення відповідних витрат з урахуванням умов договору про надання правової допомоги може бути надано лише після поставлення рішення по справі.
29.05.2019р. судом було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 12.06.2019р.
У зв`язку з перебуванням судді Спичака О.М. 12.06.2019р. на лікарняному, судове засідання не відбулось.
Ухвалою від 18.06.2019р. судом було призначено розгляд справи на 10.07.2019р.
10.07.2019р. на підставі ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.
17.07.2019р. позивачем було подано заяву про ухвалення додаткового рішення, до якої додано докази понесення витрат на професійну правничу допомогу.
Ухвалою від 17.07.2019р. судове засідання для вирішення питання про судові витрати було призначено на 23.07.2019р.
Представники позивача та відповідача у судове засідання 23.07.2019р. не з`явились, проте, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.
Наразі, з огляду на неявку учасників судового процесу, суд зазначає таке.
Відповідно до ч.4 ст.244 Господарського процесуального кодексу України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Згідно ч.1 ст.3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
За приписами ст.9 Конституції України, статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України» і статті 4 Господарського процесуального кодексу України господарські суди у процесі здійснення правосуддя мають за відповідними правилами керуватися нормами документів, ратифікованих законами України.
Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції» Україна повністю визнає на своїй території дію приписів Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Суду в усіх питаннях, що стосуються її тлумачення і застосування.
Водночас ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи.
У рішенні 15-рп/2004 від 02.11.2004р. Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ст.69 Кримінального кодексу України (справа про призначення судом більш м`якого покарання) визначено, що справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню. У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом і засобах, що обираються для їх досягнення.
Значення принципів справедливості та добросовісності поширюється не тільки на сферу виконання зобов`язань, а і на сферу користування правами, тобто, такі засади здійснення судочинства виступають своєрідною межею між припустимим використанням права (як формою правомірного поводження) та зловживанням правами (як формою недозволеного використання прав).
Одночасно, застосовуючи відповідно до ч.1 ст.11 Господарського процесуального кодексу України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з 10.07.2019р.
Отже, за висновками суду, неявка сторін не перешкоджає вирішенню питання про судові витрати у судовому засіданні 23.07.2019р.
У судовому засіданні 23.07.2019р. судом було проголошено вступну та резолютивну частини додаткового рішення.
Розглянувши подану позивачем заяву та додані до неї документи і матеріали, заслухавши пояснення представника відповідача, Господарський суд міста Києва,
За приписами ст.221 Господарського процесуального кодексу України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.
У ст.244 вказаного нормативно-правового акту зазначено, суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, в тому числі, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, який ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Частиною 1 ст.123 Господарського процесуального кодексу України передбачено що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Статтею 1 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (ч.3 ст.123 Господарського процесуального кодексу України).
Частинами 1-4 ст.126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Наразі, обґрунтовуючи розмір понесених судових витрат на професійну правничу допомогу позивачем представлено до матеріалів справи:
- договір №15-02/19 від 15.02.2019р. про надання правової допомоги, який укладено між Товариством з обмеженою відповідальністю «Завод залізобетонних конструкцій «Еталон» та Адвокатським бюро «Олександра Шевцова». У додатку №1 до якого сторонами визначено, що адвокат надає правову допомогу у вигляді представництва інтересів клієнта в Господарському суді міста Києва з приводу стягнення заборгованості з Товариства з обмеженою відповідальністю «Капітал Інвест Строй»;
- ордер №123517 від 24.04.2019р. на надання правової допомоги;
- свідоцтво №2609 від 24.01.2019р. на право зайняття адвокатською діяльністю.
- рахунок-фактуру б/н від 11.07.2019р. на суму 11 000 грн.;
- виписку з рахунку Адвокатського бюро «Олександра Шевцова», в якій відображено надходження 12.07.2019р. грошових коштів в якості оплати гонорару адвоката на суму 11 000 грн.
За таких обставин, за висновками суду, представлені позивачем документи є належними та достатніми доказами понесення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 11 000 грн.
Частиною 4 ст.129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Виходячи з висновків суду стосовно задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод залізобетонних конструкцій «Еталон» частково, витрати на правничу професійну допомогу покладаються на сторін пропорційно задоволених вимог.
Керуючись приписами ст.ст.123, 126, 129, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України,
2. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
Рішення господарського суду набирає законної сили у відповідності до приписів ст.241 Господарського процесуального кодексу України. Згідно ч.1 ст.256 та п.п.17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст складено та підписано 01.08.2019р.

Суддя Спичак О.М.