ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"15" липня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/1009/19

Господарський суд Одеської області у складі:

судді С.В. Літвінова

при секретарі Т.О. Липа

за участю представників:

від позивача: Бочевар М.П. - по довіреності;

від відповідача 1:не з`явився;

від відповідача 2: не з`явився.

розглянувши у підготовчому засіданні справу за позовом Селянсько (фермерського) господарства "Світлана" (Комплекс будівель і споруд,№3,сільрада Калачівська,Тарутинський район, Одеська область,68525) до відповідачів: 1. Публічне акціонерне товариство "Чорноморський банк розвитку та реконструкції" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "ЧБРР" Матвієнко Андрій Анатолійович (вул. Тарасівська, 9, м. Київ, 01033); 2. Товариство з обмеженою відповідальністю "БОСПОР-ІНВЕСТ" (вул. Багговутівська, 12, м. Київ, 04107) за участтю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (04053, м. Київ, вуд. Січових Стрільців, будинок 17.) про зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Селянське (фермерське) господарство "Світлана" звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до відповідачів Публічного акціонерного товариства "Чорноморський банк розвитку та реконструкції" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "ЧБРР" Матвієнко Андрій Анатолійович та до Товариства з обмеженою відповідальністю "БОСПОР-ІНВЕСТ", в якому просить господарський суд визнати припиненими зобов`язання Селянського (фермерського) 4 господарства "Світлана" перед Публічним акціонерна товариством "Чорноморський банк розвитку та реконструкції" перед Товариством з обмеженою відповідальністю "БОСПОР-ШВЕСТ" за Кредитним договором № 1002/251/17 від 12.04.2012 року а також визнати припиненою іпотеку за іпотечним договором, що був укладений 24.09.2012 року між Селянським (фермерським) господарством "Світлана" та Публічним акціонерним товариством "Чорноморський банк розвитку та реконструкції" й зареєстрований в реєстрі за № 2351, зняти накладену приватним нотаріусом Тарутинського районного нотаріального округу Бєлобровим П.П. за іпотечним договором від 24.09.2012 року заборону відчуження нерухомого майна Селянського (фермерського) господарства "Світлана" - Комплекс будівель та споруд № 1 (реєстраційний номер обтяження 13034468), Комплекс будівель та споруд № 2 (реєстраційний номер обтяження 13034479), Комплекс будівель та споруд № 3 (реєстраційний номер обтяження 13034482), що розташовані за адресою: Одеська область, Тарутинський район, сільська рада Калачівська.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на виконання своїх зобов`язань за кредитним договором №1002/251/17 від 12.04.2012р..

Ухвалою господарського суду Одеської області від 15.04.2019р. було відкрито провадження по справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 05.06.2019р. строк підготовчого засідання був продовжений на тридцять днів, в порядку ст. 177 ГПК України.

16.05.2018 Селянське (фермерське) господарство "Світлана" звернулось до Господарського суду Одеської області із заявою про залучення до справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державну організацію (установу, заклад) "Фонд гарантування вкладів фізичних осіб" (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, будинок 17.).

Ухвалою господарського суду Одеської області від 26.06.2019р. заява Селянського (фермерського) господарства "Світлана" була задоволена, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державну організацію (установу, заклад) "Фонд гарантування вкладів фізичних осіб".

Ухвалою господарського суду Одеської області від 09.07.2019р. підготовче провадження було закрито, розгляд справи призначено по суті в судовому засіданні.

Відповідач-1 10.05.2019р. за вх.ГСОО 9041/19 надав до суду відзив на позовну заяву, згідно якого позовні вимоги не визнає, вважає їх необґрунтованими безпідставними та просить суд в задоволені позову відмовити повністю.

Відповідач-2 про місце, дату та час судових засідань повідомлявся судом за юридичною адресою. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив.

Відповідно до ч.7 ст.120 ГПК України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за можливості сповістити їх з допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Відповідно до ч.9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Третя особа в судове засідання не з`явилась, про причини свого нез`явлення в судове засідання не повідомила, письмових пояснень щодо суту спору до суду не надала.

Судом після повернення з нарадчої кімнати, в порядку ст. 240 ГПК України, було проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

12.04.2012 року між Публічним акціонерним товариством "Чорноморський банк розвитку та реконструкції" (Банк) та Селянським (фермерським) господарством "Світлана" (Позичальник), був укладений Кредитний договір № 1002/251/17 (далі - Кредитний договір), згідно якого Банк відкрив Позичальнику кредитну лінію для придбання товарно-матеріальних цінностей, сплати послуг, необхідних для виробництва сільськогосподарської продукції.

За умовами Кредитного договору ліміт кредитної лінії складав: з 12.04.2012 року по 25.12.2012 року включно - 3 500 000 грн., з 26.12.2012 року по 01.04.2013 року включно - 1 650 000грн. (п.1.2 кредитного договору).

В рахунок забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором, 24.09.2012 року між Публічним акціонерним товариством "Чорноморський банк розвитку та реконструкції" (Іпотекодержатель) та СФГ "Світлана" (Іпотекодавець) був укладений іпотечний договір, згідно якого цей договір забезпечує вимогу Іпотекодержателя, що випливає з Кредитного договору 1002/251/17 від 12 квітня 2012 року, укладеного Іпотекодержателям з Іпотекодавцем, також усіх додаткових угод до нього, які можуть бути-укладені до закінчення строку Кредитного договору в подальшому "Кредитний договір", за умовами якого Іпотекодержатель відкрить Іпотекодавцю кредитну лінію для придбання товарно-матеріальних цінностей, сплати послуг необхідних для виробництва сільськогосподарської продукції (п.1.1 договору іпотеки).

За умовами іпотечного договору, предметом іпотеки є нерухоме майно, що належить Іпотекодавцю: 1) Комплекс будівель та споруд № 1, що розташований за адресою: Одеська область, Тарутинський район, с/р Калачівська , реєстраційний номер в електронному реєстрі 27110498; 2) Комплекс будівель та споруд № 2 , що розташований за адресою: Одеська область, Тарутинський район, с/р Калачівська , реєстраційний номер в електронному реєстрі 27111138; 3) Комплекс будівель та споруд вівцеферми № 3 , що розташований за адресою: Одеська область, Тарутинський район, с/р Кщіачівська , реєстраційний номер в електронному реєстрі 28390064.

Вказаний іпотечний договір було посвідчено 24.09.2012 року приватним нотаріусом Тарутинського районного нотаріального округу Бєлобровим П.П., зареєстровано в реєстрі за № 2351 та нотаріусом накладена заборона відчуження вищезазначеного у договорі нерухомого майна за реєстраційними номерами 13034468 щодо Комплексу будівель та споруд № 1, 13034479 щодо Комплексу будівель та споруд № 2, 13034482 щодо Комплексу будівель та споруд № 3 та зареєстровано в реєстрі за № 2352.

Також, приватним нотаріусом Тарутинського районного нотаріального округу Бєлобровим П.П. 24.09.2012 року були внесені до Державного реєстру іпотек відомості щодо обтяження вищевказаних об`єктів нерухомого майна іпотекою за реєстраційними номерами 13034486 щодо Комплексу будівель та споруд № 1, 13034498 щодо Комплексу будівель та споруд № 2, 13034508 щодо Комплексу будівель та споруд № 3.

22.02.2013 року між Банком та Позичальником було укладено додаткову угоду до Кредитного договору № 3, де п. 1.2. Розділу 1 "Предмет договору" Кредитного договору було викладено в наступній редакції: 1.2. Ліміт кредитної лінії складає: 2 650 000.00 грн, а також п. 2.2.5. Розділу 2 "Умови забезпечення кредиту" Кредитного договору було викладено в наступній редакції: Виконання зобов`язань Позичальника за цим договором забезпечується іпотекою нерухомого майна, а саме комплекс будинків та споруд № 1 , загальною площею 1 756,1 кв.м., комплекс будинків та споруд № 2 , загальною площею 1 588,1 кв.м. та комплекс будинків та споруд № 3 , загальною площею 3 586,5 кв.м., які розташовані за адресою: Одеська область, Тарутинський район, Калачівська сільська рада ( Надалі - Предмет іпотеки).

26.03.2013 року між Банком та Позичальником було укладено додаткову угоду до Кредитного договору № 4, де п. 1.2. Розділу 1 "Предмет договору" Кредитного договору було викладено в наступній редакції: 1.2. Ліміт кредитної лінії складає: - з 26.03.2013 року по 20.09.2013 року включно - 4 000 000грн.; з 21.09.2013 року по 20.10.2013 року включно - 3 500 000грн.; з 21.10.2013 року по 20.11.2013 року включно - 3 000 000грн.; з 21.11.2013 року по 20.12.2013 року включно - 2 000 000грн.;

30.04.2013 року між Банком та Позичальником було укладено додаткову угоду до Кредитного договору № 5, де п. 1.2. Розділу 1 "Предмет договору" Кредитного договору було викладено в наступній редакції: 1.2. Ліміт кредитної лінії складає: з 30.04.2013 року по 20.08.2013 року включно - 5 000 000грн.; з 21.08.2013 року по 20.09.2013 року включно - 4 000 000грн.; з 21.09.2013 року по 20.10.2013 року включно - 3 500 000грн.; з 21.10.2013 року по 20.11.2013 року включно - 3 000 000грн.; з 21.11.2013 року по 20.12.2013 року включно - 2 000 000грн.

20.12.2013 року між Банком та Позичальником було укладено додаткову угоду до Кредитного договору № 9, де п. 1.2. Розділу 1 "Предмет договору" Кредитного договору було викладено в наступній редакції: 1.2. Ліміт кредитної лінії складає: - з 20.12.2013 року по 01.10.2014 року включно - 4 000 000грн.; з 02.10.2014 року по 01.11.2014 року включно - 3 500 000грн.; з 02.11.2014 року по 01.12.2014 року включно - 3 000 000грн.; з 02.12.2014 року по 22.12.2014 року включно - 2 000 000грн.

Позивач вказує, що за період з 12.04.2012 року по 17.12.2014 року виконував свої зобов`язання за Кредитним договором та сплачував Банку грошові кошти в рахунок погашення заборгованості, що підтверджується платіжними дорученнями на переказ грошових коштів.

За посиланнями позивача, 18.06.2014 року Публічним акціонерним товариством "Чорноморський банк розвитку та реконструкції" було повідомлено селянське (фермерське) господарство "Світлана" листом від № 402-12/187 про відступлення Товариству з обмеженою відповідальністю "БОСПОР-ІНВБСТ" права вимоги за Кредитним договором № 1002/251/17 від 12.04.2012 року. Вказаним листом Банк також повідомило СФГ "Світлана" про те, що відступлення права вимоги було здійснено на підставі Договору про відступлення права вимоги від 17.06.2014 року та розмір зобов`язання станом на день укладення договору про відступлення права вимоги складає 1 370 500.00 гривень.

22.12.2014 року між СФГ "Світлана" та новим кредитором за Кредитним договором Товариством з обмеженою відповідальністю "БОСПОР-ІНВЕСТ" було укладено додаткову угоду до Кредитного договору № б/н, де п. 1.2. Розділу 1 "Предмет договору" Кредитного договору було викладено в наступній редакції: 1.2. Ліміт кредитної лінії складає: - з 22.12.2014 року по 01.03.2015 року включно - 1 370 500грн.; з 02.03.2015 року по 01.04.2015 року включно - 1 270 500грн.; з 02.04.2015 року по 01.05.2015 року включно - 1 170 500грн. з 02.05.2015 року по 01.06.2015 року включно - 1 070 500грн., з 02.06.2015 року по 01.07.2015 року включно - 970 500грн.; з 02.07.2015 року по 01.08.2015 року включно - 870 500грн.; з 02.09.2015 року по 30.12.2015 року включно - 485 500грн.

В подальшому, листом № 71 від 25.11.2015 року ТОВ "БОСПОР-ІНВЕСТ" повідомило СФГ "Світлана" про те, що станом на 25.11.2015 року залишок заборгованості за Кредитним договором № 1002/251/17 від 12.04.2012 року складає 485 500грн.

Позивач зазначає, що за період з 18.06.2014 року по квітень 2016 року виконував свої зобов`язання за Кредитним договором та сплатив ТОВ "БОСПОР-ІНВЕСТ" грошові кошти в рахунок погашення заборгованості, що підтверджується платіжними дорученнями на переказ грошових коштів.

Також листом від 12.04.2016 року № 01/12-4 ТОВ "БОСПОР-ІНВЕСТ" повідомило СФГ "Світлана" про те, що станом на 12.04.2016 року заборгованість за кредитом повністю погашена.

Оскільки СФГ "Світлана" шляхом переказу грошових коштів повністю виконала свої зобов`язання за Кредитним договором № 1002/251/17 від 12.04.2012 року перед новим кредитором ТОВ "БОСПОР- ІНВЕСТ", позивач вважає що його зобов`язання за Кредитним договором були припинені, що має наслідком припинення іпотеки.

Позивач вказує, що у зв`язку із припинення іпотеки за іпотечним договором від 24.09.2012 року, СФГ "Світлана" звернулося 10.09.2018 року до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Банку Матвієнко Андрія Анатолійовича із заявою про зняття заборони на обтяження рухомого та нерухомого майна та виключення відповідних записів з реєстрів обтяжень рухомого та нерухомого майна, в тому числі щодо вищезазначених об`єктів нерухомого майна.

Листом від 22.10.2018 року № 290/18-Л Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Банку Матвієнко Андрій Анатолійович надіслав СФГ "Світлана" відповідь, в якій зазначив про відсутність відомостей, які б підтверджували факт укладання між ПАТ "ЧБРР" та ТОВ "БОСПОР-ІНВЕСТ" Договору про відступлення права вимоги від 17.06.2014 року та факт повного виконання СФГ "Світлана" своїх зобов`язань за Кредитним договором.

Отже, посилаючись на вищенаведене обставини, Селянське (фермерське) господарство "Світлана" звернулося до господарського суду Одеської області з відповідним позовом за захистом свого порушеного права.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши та дослідивши всі письмові докази, які містяться в матеріалах справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, господарський суд дійшов наступних висновків.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст.2 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" є, зокрема, захист гарантованих Конституцією України та законами, прав і законних інтересів юридичних осіб.

За змістом положень вказаних норм, правом на пред`явлення позову до господарського суду наділені, зокрема, юридичні особи, а суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист осіб, права і охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Так, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

При цьому, суд вказує, що виключне право на визначення предмету та підстави позову належить позивачу, натомість суд, вирішуючи спір, повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права.

Як вбачається з матеріалів справи, позовні вимоги Селянське (фермерське) господарство "Світлана" направлені на визнання припиненим зобов`язання за Кредитним договором №1002/251/17 від 12.04.2012р. та як наслідок визнання припиненим іпотеки за іпотечним договором від 24.09.2012р.

При чому підставою відповідного позову стало повне виконання позивачем зобов`язань за Кредитним договором №1002/251/17 від 12.04.2012р., та відмовою Публічного акціонерного товариства "Чорноморський банк розвитку та реконструкції" визнанні зазначеного факту.

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій - це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно зі ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Частини 1, 4 ст.202 ЦК України визначають, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

За приписами ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ч.1, 4 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. До договорів, що укладаються більш як двома сторонами (багатосторонні договори), застосовуються загальні положення про договір, якщо це не суперечить багатосторонньому характеру цих договорів.

Частина 1 ст.181 ГК України встановлює, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Згідно з ч.1 ст.627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно із ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Як встановлено судом, 12.04.2012 року між Публічним акціонерним товариством "Чорноморський банк розвитку та реконструкції" (Банк) та Селянським (фермерським) господарством "Світлана" (Позичальник), був укладений Кредитний договір № 1002/251/17 (далі - Кредитний договір), згідно якого Банк відкрив Позичальнику кредитну лінію для придбання товарно-матеріальних цінностей, сплати послуг, необхідних для виробництва сільськогосподарської продукції.

За умовами Кредитного договору ліміт кредитної лінії складав: з 12.04.2012 року по 25.12.2012 року включно - 3 500 000 грн., з 26.12.2012 року по 01.04.2013 року включно - 1 650 000грн. (п.1.2 кредитного договору).

Крім того між сторонами по справі було укладено низку додаткових угод до Кредитного договору №1002/251/17 від 12.04.2012р., так згідно останньої №9 від 20.12.2013р. п. 1.2. Розділу 1 "Предмет договору" Кредитного договору було викладено в наступній редакції: 1.2. Ліміт кредитної лінії складає: - з 20.12.2013 року по 01.10.2014 року включно - 4 000 000грн.; з 02.10.2014 року по 01.11.2014 року включно - 3 500 000грн.; з 02.11.2014 року по 01.12.2014 року включно - 3 000 000грн.; з 02.12.2014 року по 22.12.2014 року включно - 2 000 000грн.

Звертаючись з відповідним позовом до суду, позивач стверджує що 17.06.2014 між ПАТ "ЧБРР" та ТОВ "БОСПОР-ІНВЕСТ" укладений договір про відступлення права вимоги за Кредитним договором на користь ТОВ "БОСПОР-ІНВЕСТ".

При цьому зазначає, що відповідний договір про відступлення права вимоги за Кредитним договором на користь ТОВ "БОСПОР-ІНВЕСТ" у нього як у боржника відсутній, та про його існування йому стало відомо з листа Публічного акціонерного товариства "Чорноморський банк розвитку та реконструкції" від 18.06.2014 р. за № 402-12/187 , яким Банк повідомило СФГ "Світлана" про те, що відступлення права вимоги було здійснено на підставі Договору про відступлення права вимоги від 17.06.2014 року та розмір зобов`язання станом на день укладення договору про відступлення права вимоги складає 1 370 500грн.

В зв`язку з чим 22.12.2014 року між СФГ "Світлана" та новим кредитором за Кредитним договором Товариством з обмеженою відповідальністю "БОСПОР-ІНВЕСТ" було укладено додаткову угоду до Кредитного договору № б/н, де п. 1.2. Розділу 1 "Предмет договору" Кредитного договору було викладено в наступній редакції: 1.2. Ліміт кредитної лінії складає: - з 22.12.2014 року по 01.03.2015 року включно - 1 370 500грн.; з 02.03.2015 року по 01.04.2015 року включно - 1 270 500грн.; з 02.04.2015 року по 01.05.2015 року включно - 1 170 500грн. з 02.05.2015 року по 01.06.2015 року включно - 1 070 500грн., з 02.06.2015 року по 01.07.2015 року включно - 970 500грн.; з 02.07.2015 року по 01.08.2015 року включно - 870 500грн.; з 02.09.2015 року по 30.12.2015 року включно - 485 500грн.

Пунктом 1 частини 1 статті 512 Цивільного кодексу України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

В статті 514 Цивільного кодексу України зазначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Так суд погоджується з посиланнями відповідача на той факт що як у боржника по зобов`язанню, в нього відсутній зазначений договір про відступлення право вимоги.

Відповідно до ч. ч. 1,3 ст. 80 ГПК України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Проте, позивач усвідомлюючи свій обов`язок довести ті обставини на які він посилається, як на підставу своїх позовних вимог, зокрема наявність договору про відступлення права вимоги за Кредитним договором та відсутність у нього зазначеного договору, як при звернені до суду та і підчас розгляду справи не подав відповідного клопотання щодо витребування у відповідачів договору про відступлення права вимог.

Більш того, сумнівними є посилання позивача на відсутність у нього копії відповідного договору про відсутність права вимоги, з огляду на можливості її отримання під час укладання додаткової угоди від 22.12.2014р. з новим кредитором за Кредитним договором Товариством з обмеженою відповідальністю "БОСПОР-ІНВЕСТ".

При цьому, суд до посилань позивача на лист із назвою "Повідомлення про відступлення права вимоги" датований 18.06.2014 за № 402-12/187 ставиться критично, оскільки відповідно до положень ч. 2 ст. 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" датою початку тимчасової окупації Автономної Республіки Крим, (на території якої знаходиться Головний офіс Банку) є 20.02.2014. УДППЗ "Укрпошта" призупинено приймання поштових відправлень в напрямку півострова Крим про що є відповідне повідомлення на офіційному веб-сайті УДППЗ "Укрпошта" (http://ukrposhta.ua/do-uvagi- kliyentiv-10).

Таким чином, отримання позивачем відповідного листа, з урахуванням призупинення приймання поштових відправлень в напрямку півострова Крим, законим шляхом було не можливим, що ставить під сумнів відповідний лист як належним доказ.

Отже, враховуючи відсутність в матеріалах справи договору відступлення права вимоги за кредитним договором №1002/251/17 від 12.04.2012р. на користь ТОВ "БОСПОР-ІНВЕСТ", відсутність належних та допустимих доказів які б підтверджували факт укладання між відповідачами відповідного договору та невчинення позивачем дій, передбачених господарським процесуальний кодексом, направлених на доведеність тих обставин на які як на доказ він посилається, суд доходить висновку про недоведеність позивачем факту укладання договору про відступлення права вимоги, та як наслідок зміни кредитора за зобов`язаннями по кредитному договору №1002/251/17 від 12.04.2012р.

Позивач стверджує, що за період з 18.06.2014 року по квітень 2016 року виконував свої зобов`язання за Кредитним договором та сплатив ТОВ "БОСПОР-ІНВЕСТ" грошові кошти в рахунок погашення заборгованості, що підтверджується платіжними дорученнями на переказ грошових коштів. Також листом від 12.04.2016 року № 01/12-4 ТОВ "БОСПОР-ІНВЕСТ" повідомило СФГ "Світлана" про те, що станом на 12.04.2016 року заборгованість за кредитом повністю погашена.

Проте, з наданих платіжних доручень вбачається, що зазначені кошти виплачувались по-перше не за кредитним договором №1002/251/17 від 12.04.2014р., в призначенні платежу міститься посилання на інший договори, та по-друге отримувачем коштів зазначено ТОВ "БОСПОР-ІНВЕСТ", що за умови встановлення судом відсутності зміни кредитора в зобов`язання за кредитним договором №1002/251/17 від 12.04.2014р. не є доказом виконання Селянсько (фермерським) господарством "Світлана" відповідних зобов`язань перед Публічним акціонерним товариством "Чорноморський банк розвитку та реконструкції" за кредитним договором №1002/251/17 від 12.04.2014р., в зв`язку з чим суд доходить висновку про відмову в задоволені позовних вимог в цій частині.

Посилання позивача на лист від 12.04.2016 року № 01/12-4 яким ТОВ "БОСПОР-ІНВЕСТ" повідомило СФГ "Світлана" про те, що станом на 12.04.2016 року заборгованість за кредитом повністю погашена, суд оцінює критично з огляду на встановлений вище судом факт відсутності заміни кредитора у зобов`язанні, а отже надання відповідного листа неналежною особою, а також відсутності належних доказів оплати СФГ "Світлана" основного зобов`язання - Кредитного договору №1002/251/17 від 12.04.2012р..

Як вбачається з матеріалів справи, в рахунок забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором, 24.09.2012 року між Публічним акціонерним товариством "Чорноморський банк розвитку та реконструкції" (Іпотекодержатель) та СФГ "Світлана" (Іпотекодавець) був укладений іпотечний договір, згідно якого цей договір забезпечує вимогу Іпотекодержателя, що випливає з Кредитного договору 1002/251/17 від 12 квітня 2012 року, укладеного Іпотекодержателям з Іпотекодавцем, також усіх додаткових угод до нього, які можуть бути-укладені до закінчення строку Кредитного договору в подальшому "Кредитний договір", за умовами якого Іпотекодержатель відкрить Іпотекодавцю кредитну лінію для придбання товарно-матеріальних цінностей, сплати послуг необхідних для виробництва сільськогосподарської продукції (п.1.1 договору іпотеки).

За умовами іпотечного договору, предметом іпотеки є нерухоме майно, що належить Іпотекодавцю: 1) Комплекс будівель та споруд № 1, що розташований за адресою: Одеська область, Тарутинський район, с/р Калачівська , реєстраційний номер в електронному реєстрі 27110498; 2) Комплекс будівель та споруд № 2, що розташований за адресою: Одеська область, Тарутинський район, с/р Калачівська , реєстраційний номер в електронному реєстрі 27111138; 3) Комплекс будівель та споруд вівцеферми № 3 , що розташований за адресою: Одеська область , Тарутинський район, с/р Кщіачівська , реєстраційний номер в електронному реєстрі 28390064.

Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

За приписами ч. 1 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Іпотечні правовідносини регулюються спеціальним Законом України "Про іпотеку".

Згідно ст.1 Закону України "Про іпотеку" іпотекою визнається такий вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні та користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання, одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника.

Отже, враховуючи положення норм закону, іпотека є спеціальним заходом майнового характеру, який спрямований на забезпечення виконання основного зобов`язання, підставою якого є договір. При цьому, частинами 4, 5 статті 3 Закону України "Про іпотеку" встановлено, що іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов`язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Згідно із вимогами ст.ст. 598, 599 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Підстави припинення іпотеки визначені ст.17 Закону України "Про іпотеку". Іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом.

Позивач звертаються з відповідним позовом до суду зазначав, що іпотека за іпотечним договором від 24.09.2012 року, була припинена у зв`язку із виконанням СФГ "Світлана" своїх зобов`язань за Кредитним договором № 1002/251/17 від 12.04.2012 року.

В той же час як встановлено судом вище, Селянсько (фермерським) господарством "Світлана" належними та допустимими доказами не доведено факту виконання ним основним зобов`язанням - Кредитного договору №1002/251/17 від 12.04.2012р., в зв`язку з чим суд доходить висновку про необґрунтованість та недоведеність позивачем факту припинення іпотеки за іпотечним договором від 24.09.2012р.

Крім того, статтею 15 ЦК України закріплено право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи, громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб`єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до ст. 2 ГПК України господарський суд порушує провадження у справі за позовами, зокрема, підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Позивачем заявлені вимоги про припинення іпотеки, в той час, як цивільним законодавством України не передбачено такого способу захисту, як припинення договору, оскільки у разі оскарження сторонами договору його може бути визнано недійсним або розірвано, а у разі існування обставин, за яких іпотека припиняється, належним способом захисту є вимога про припинення зобов`язань за відповідним договором.

Враховуючи те, що позивачем не доведено наявність правових підстав припинення зобов`язань за договором іпотеки від 24.09.2012 року, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог цій частині слід відмовити.

Інші посилання позивача не спростовують висновків, до яких дійшов суд.

При цьому, суд звертає увагу сторін на те, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (ЄСПЧ), яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів… мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. І хоча п.1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суду обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Саме такі висновки викладені у рішенні ЕСПЧ від 10.02.2010р.у справі "Серявін та інші проти України".

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Підсумовуючи вищезазначене, суд доходить висновку, що позовні вимоги Селянсько (фермерського) господарства "Світлана" є необґрунтовані, належними та допустимими докази не підтверджуються, в зв`язку з чим задоволенню не підлягають.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на позивача згідно ст.129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 79, 86, 129, ст.ст. 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. В задоволені позову Селянсько (фермерського) господарства "Світлана" до Публічного акціонерне товариство "Чорноморський банк розвитку та реконструкції" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "ЧБРР" Матвієнко Андрій Анатолійович та до Товариства з обмеженою відповідальністю "БОСПОР-ІНВЕСТ" за участтю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (04053, м. Київ, вуд. Січових Стрільців, будинок 17.) про зобов`язання вчинити певні дії - відмовити повністю.

2. Витрати по сплаті судового збору покласти на позивача.

Повне рішення складено 25 липня 2019 р.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Літвінов