ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

"02" серпня 2019 р. м. ХарківСправа № 922/5305/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Чистякової І.О.

розглянувши матеріали скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Антекс" на дії відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області (вх. №18530 від 01.08.2019) по справі

за позовом Публічного акціонерного товариства "Сбербанк", м. Київ
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Антекс", м. Харків, 3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - гр. ОСОБА_1 , м. Харків
про стягнення 149952,08 Євро, що відповідно до курсу, встановленого НБУ станом на день подання позову складає 3579619,32 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Харківської області від 18.07.2016 по справі №922/5305/15 позов задоволено повністю.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Антекс» на користь Публічного акціонерного товариства «Сбербанк» заборгованість за кредитною лінією - 149952,08 Євро, що відповідно до курсу, встановленого НБУ станом на день подання позову складає 3579619,32 грн.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Антекс» на користь Публічного акціонерного товариства «Сбербанк» судовий збір в сумі 53694,29 грн.

Відповідач із вказаним рішенням суду першої інстанції не погодився та звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, а також на невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просив:

- скасувати рішення господарського суду Харківської області від 18.07.2016 року;

- постановити нове судове рішення по справі;

- припинити провадження у справі №922/5305/15 в частині стягнення основної заборгованості в сумі 6316,94 Євро.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 17 серпня 2016 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Антекс» залишено без задоволення, рішення господарського суду Харківської області від 18.07.2016 по справі №922/5305/15 залишено без змін.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Антекс» на користь Державного бюджету України 59063,72 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

На виконання рішення господарського суду Харківської області від 18.07.2016 у даній справі було видано відповідні накази від 26.08.2016.

01.08.2019 до господарського суду Харківської області від Товариства з обмеженою відповідальністю "Антекс" надійшла скарга на дії відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області (вх. №18530), в якій боржник просить суд:

- поновити строк на подання скарги та прийняти її до розгляду;

- визнати незаконними дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Пікули В.Ю. по проведенню оцінки майна, а саме: земельної ділянки кадастровий номер: НОМЕР_1 площею 0,1653 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та будівлі заводоуправління літ. "А-2" площею 1 385,8 кв. м., в тому числі складові частини: прибудова "а", прибудова "1,а", прибудова "3,а", крильце "3,а", крильце "4,а", підвал, площею 62,6 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Антекс" (ТОВ "Антекс", );

- визнати протиправною оцінку майна згідно Звіту про оцінку майна № 25/19 від 10.06.2019, а саме: земельної ділянки кадастровий номер: НОМЕР_1 площею 0,1653 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та будівлі заводоуправління літ. "А-2" площею 1 385,8 кв. м., в тому числі складові частини: прибудова "а", прибудова "1,а", прибудова "3,а", крильце "3,а", крильце "4,а", підвал, площею 62,6 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Антекс" (ТОВ "Антекс", ), виконаного: ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 ; ОСОБА_4 , керівником-засновником ТОВ "Юридична агенція центру нерухомості та технічної інвентаризації "Нео-Формат" ОСОБА_5 , станом на 10.06.2019;

- визнати незаконною та скасувати постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника від 23.04.2019 у виконавчому провадженні № 52429254, що винесена головним державним виконавцем Лубенського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Полтавській області Поліщук В.О.

Дослідивши подану скаргу і додані до неї документи, суд вважає, що вищевказана скарга підлягає поверненню з наступних підстав.

Відповідно до статті 339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

У статті 170 Господарського процесуального кодексу України визначено загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення, зокрема у ч.1 вказаної статті зазначено, що будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити:

1) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає заяву, клопотання або заперечення, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), вказівку на статус фізичної особи підприємця (для такої фізичної особи), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України;

2) найменування суду, до якого вона подається;

3) номер справи, прізвище та ініціали судді (суддів), якщо заява (клопотання, заперечення) подається після постановлення ухвали про відкриття провадження у справі;

4) зміст питання, яке має бути розглянуто судом, та прохання заявника;

5) підстави заяви (клопотання, заперечення);

6) перелік документів та інших доказів (за наявності), що додаються до заяви (клопотання, заперечення);

7) інші відомості, які вимагаються цим Кодексом.

Вимога вказати в заяві по суті справи, скарзі, заяві, клопотанні або запереченні ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України стосується лише юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України. Іноземна юридична особа подає документ, що є доказом її правосуб`єктності за відповідним іноземним законом (сертифікат реєстрації, витяг з торгового реєстру тощо).

Судом встановлено, що подана боржником - Товариством з обмеженою відповідальністю "Антекс" скарга на дії відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області (вх. №18530) не відповідає вимогам п. 3 ч.1 ст. 170 ГПК України, зокрема скарга не містить номера справи та прізвища та ініціалів судді, що розглядав справу.

Також, згідно ч.2 ст. 170 ГПК України визначено, що письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником.

15.12.2017р. набув чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" №2147-VIII від 03.10.2017, котрим ГПК України викладено в новій редакції.

Згідно зі ст. 56 Господарського процесуального кодексу України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника. Юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника. Держава, територіальна громада бере участь у справі через відповідний орган державної влади, орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник або представник.

Отже, в порядку самопредставництва юридичну особу може представляти за посадою її керівник або інші особи, повноваження яких визначені законодавством чи установчими документами.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 58 Господарського процесуального кодексу України представником у суді може бути адвокат або законний представник. При розгляді справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених статтею 59 цього Кодексу.

Проте дана справа не має ознак малозначної справи, оскільки ціна позову становить: 149952,08 Євро, що відповідно до курсу, встановленого НБУ станом на день подання позову складає 3579619,32 грн., отже у даному випадку представництво інтересів сторін має бути здійснено адвокатом або в порядку самопредставництва юридичної особи (через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення).

Відповідно до частини 4 статті 60 Господарського процесуального кодексу України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Згідно із частиною 1 статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

У пункті 6 Рішення Конституційного Суду України від 8 квітня 1999 року N 3-рп/99 у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України зазначається, що за правовою природою представництво в суді є правовідносинами, в яких одна особа (представник) на підставі певних повноважень виступає від імені іншої особи (довірителя) і виконує процесуальні дії в суді в її інтересах, набуваючи (змінюючи, припиняючи) для неї права та обов`язки.

Відповідно особи, які представляють юридичну особу за довіреністю і виконують процесуальні дії на підставі наданих їм довіреністю повноважень, виступають від імені цієї особи як довірителя, а не в порядку самопредставництва.

30 вересня 2016 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)" (Закон N 1401-VIII), яким внесено зміни до Конституції України та доповнено Основний Закон окремими статтями.

За статтею 59 Конституції України (в редакції цього Закону (Закон N 1401-VIII)) кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Також Конституцію України було доповнено статтею 131-2, за частинами першою, третьою та четвертою якої для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура та виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення; законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Підпунктом 11 пункту 16-1 розділу XV "Перехідні положення" Конституції України, передбачено, що представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 та статті 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року.

Представництво органів державної влади та органів місцевого самоврядування в судах виключно прокурорами або адвокатами здійснюється з 1 січня 2020 року.

За статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

За змістом підпункту "c" частини третьої статті 6 Конвенції кожен обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше право, зокрема, захищати себе особисто чи використовувати допомогу захисника, обраного на власний розсуд.

Разом з тим у справі "Ейрі проти Ірландії" ("Airey v. Ireland") Європейський суд з прав людини вказав, що хоча підпункт "c" пункту 3 статті 6 Конвенції стосується тільки кримінального процесу, "однак незважаючи на відсутність подібного положення щодо провадження у цивільних справах, пункт 1 статті 6 може в деяких випадках зобов`язати державу надати адвокатську допомогу, якщо без такої допомоги неможливо забезпечити практичної реалізації права на судовий розгляд, якщо юридичне представництво надається в обов`язковому порядку, як це передбачено внутрішнім законодавством деяких Договірних Сторін стосовно різних видів судового спору, чи з огляду на складність процедури або справи" (пункт 26).

При цьому у справі "Загородній проти України" (Рішення) ("Zagorodniy v. Ukraine") Європейський суд з прав людини вказує, що: "певна юридична кваліфікація може вимагатись для забезпечення ефективного захисту особи… та безперешкодного функціонування системи правосуддя" (пункт 53 Рішення (Рішення)) і саме інтереси правосуддя можуть бути виправданням обмеження права на вибір захисника (пункт 54 цього ж Рішення (Рішення)).

За висновками Суду таке обмеження права на вільний вибір захисника само по собі не порушує питання за підпунктом "c" пункту 3 статті 6 Конвенції, оскільки певна юридична кваліфікація може вимагатись для забезпечення ефективного захисту особи (див. рішення від 20 січня 2005 року у справі "Майзіт проти Росії", заява N 63378/00, пункт 68) та безперешкодного функціонування системи правосуддя (див. рішення у справі "Мефтах та інші проти Франції", заяви N 32911/96, 35237/97 та 34595/97, пункт 45).

У рішенні від 30 травня 2013 року у справі "Наталія Михайленко проти України" (Рішення) Європейський суд з прав людини також зазначив, що "право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням; вони дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду "за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб" (див. рішення від 28 травня 1985 року у справі "Ешингдейн проти Сполученого Королівства" (Ashingdane v. the United Kingdom), п. 57, Series A N 93). Встановлюючи такі правила, Договірна держава користується певною свободою розсуду. Попри те, що остаточне рішення щодо дотримання вимог Конвенції належить Суду, він не повинен підміняти оцінку, зроблену національними органами, будь-якою іншою оцінкою того, що має бути найкращою стратегією у цій сфері. Тим не менш, обмеження, що застосовуються, не повинні обмежувати доступ, що залишається для особи, у такий спосіб або у такою мірою, щоб сама суть права була порушена. Більш того, обмеження не відповідає пункту 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимну ціль та якщо немає розумного співвідношення між засобами, що застосовуються, та ціллю, якої прагнуть досягти (див. там же; див. також серед багатьох інших джерел рішення у справі "Кордова проти Італії" (N 1) (Cordova v. Italy (no. 1)), заява N 40877/98, п. 54, ECHR 2003-I та повторення відповідних принципів у рішенні від 21 вересня 1994 року у справі "Фаєд проти Сполученого Королівства" (Fayed v. the United Kingdom), п. 65, Series A N 294-B).

Суд зазначає, що чітка та передбачувана вимога статті 131-2 Конституції України щодо належного представництва особи в суді є складовою частиною забезпечення ефективного захисту процесуальних прав кваліфікованою особою, функціонування системи правосуддя, відповідає гарантованому статтею 59 Конституції України праву на професійну правничу допомогу.

Наведені положення не порушують суть права на доступ до суду, не позбавляють осіб їх права на самопредставництво, здійснюване для юридичних осіб їх органами, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством чи статутом.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви її підписано представником юридичної особи - Товариства з обмеженою відповідальністю "Антекс" Короленко Романом Анатолійовичем, що діє на підставі довіреності, виданої директором ТОВ "Антекс" б/н від 01.03.2016р. Проте до поданої скарги заявником не надано доказів того, що вказана особа є адвокатом. А отже вказана особа не мала права підписувати подану до суду скаргу за відсутності повноважень на представництво ТОВ "Антекс" в господарському суді.

Також, суд зазначає про наступне.

У пункті 9.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012р. "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" роз`яснено, що скарга на рішення, дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби має відповідати загальним вимогам щодо змісту та форми позовної заяви.

Вимоги до змісту і форми позову, а також до документів, які додаються до позовної заяви встановлено приписами ст.ст. 162, 164, 174 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно п.2 ч.3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України, позовна заява повинна містити: зокрема повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), вказівку на статус фізичної особи підприємця (для фізичних осіб підприємців); відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

Частиною першою статті 15 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Згідно ч.2 ст. 15 Закону України "Про виконавче провадження", стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Проте, заявником не виконано вимог п.2 ч.3 ст. 162 ГПК України, а саме у скарзі не зазначений повний суб`єктний склад сторін виконавчого провадження, зокрема у скарзі відсутня інформація про стягувача у справі.

Також, судом встановлено, що боржник зазначає про неправомірність дій: Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області, де знаходиться виконавче провадження №52429254 з примусового виконання наказу господарського суду Харківської області по справі №922/5305/15 та Лубенського міськрайонного Відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Полтавській області, яким винесено постанову про опис та арешт нерухомого майна боржника від 23.04.2019 в межах зазначеного виконавчого провадження.

Таким чином скарга, що подана заявником мала містити інформацію про: стягувача у справі, а також додатково про Лубенський міськрайонний Відділ державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Полтавській області з урахуванням ч.3 ст. 162 ГПК України, проте такої інформації у скарзі заявником не зазначено.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів.

При цьому, згідно з ч. 1 ст. 172 Господарського процесуального кодексу України позивач, особа, яка звертається з позовом в інтересах іншої особи, зобов`язані до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копії та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення.

Згідно з п.п. 59, 61 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 р. N 270, внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю з описом вкладення подаються для пересилання відкритими для перевірки їх вкладення. У разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв`язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв`язку повинен зазначити номер поштового відправлення. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до поштового відправлення, вартість предметів може не зазначатися.

Факт надання послуг поштового зв`язку підтверджує розрахунковий документ, встановленої відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо) (п. 2 Правил).

З огляду на наведене, у разі подання до господарського суду скарги на дії органу державної виконавчої служби, боржник має надати докази відправлення скарги та доданих до неї документів на адресу стягувача, який є учасником виконавчого провадження та державного виконавця органу державної виконавчої служби чиї дії або бездіяльність він оскаржує, зокрема у даному випадку: на адресу стягувача - Публічного акціонерного товариства "Сбербанк"; Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області та Лубенського міськрайонного Відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Полтавській області, при цьому належним доказом направлення копії скарги та доданих до неї документів є: опис вкладення до цінного листа та розрахунковий документ (касовий чек, розрахункова квитанція тощо).

Боржником до скарги не надано доказів направлення скарги на адресу стягувача та відповідного державного виконавця державної виконавчої служби.

Згідно ч.4 ст. 170 Господарського процесуального кодексу України, суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

Враховуючи вищенаведене та те, що ч.4 ст. 170 ГПК України передбачено повернення заяви у разі подання заяви без додержання вимог частин першої та другої вказаної статті, що у даному випадку має місце, суд вважає за необхідне повернути скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Антекс" на дії відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області (вх. №18530 від 01.08.2019) без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 164, ч. 1 ст. 172, 234, 235, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Повернути скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Антекс" на дії відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області (вх. №18530 від 01.08.2019) - без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала підлягає оскарженню. Апеляційна скарга може бути подана до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Харківської області (п.п.17.5 п.17 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України) протягом десяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Ухвалу складено та підписано 02.08.2019.

Суддя І.О. Чистякова