Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" липня 2019 р. м. Житомир Справа № 906/335/19

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Кудряшової Ю.В.

секретар судового засідання: Сенькіна Л.А.

за участю представників сторін:

від позивача: не прибув;

від відповідача: не прибув.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Фізичної особи-підприємця Мірошник Ольги Іванівни

до Фізичної особи-підприємця Коробець Надії Андріївни

про стягнення 35540,61 грн.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 34206,63 грн. основного боргу та 1333,98 грн. пені.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що відповідач не виконував умови договору№12 суборенди нежитлового приміщення від 07.03.2018.

Позивач в судове засідання уповноваженого представника не направив, хоч про час та місце розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином.

В матеріалах справи міститься рекомендоване повідомлення про вручення позивачу поштового відправлення за адресою для листування: АДРЕСА_1 .

Також 15.07.2019 до суду повернулася копія ухвали, що направлялася позивачу на адресу, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: АДРЕСА_10 (а.с. 51-55).

Водночас в матеріалах справи міститься клопотання Фізичної особи-підприємця Мірошник О. І. від 08.05.2019 (а.с. 34) з проханням розглядати справу без участі позивача.

Відповідач не скористався своїм правом надання письмового відзиву на позовну заяву та правом на участь в судовому засіданні: повноважного представника в судові засідання не направляв.

Ухвали господарського суду від 15.04.2019, 23.05.2019, 12.06.2019, 25.06.2019 повернулися до суду в відміткою працівника пошти "за закінченням терміну зберігання", "за місцем обслуговування", "за не запитом".

Відповідно до п. 11 листа №01-8/123 від 15.03.2007 Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2006 році" до повноважень господарських судів не віднесено встановлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Пунктом 3.9.1 Постанови №18 від 26.12.2011 Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" визначено, якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв`язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходженням Фізичної особи-підприємця Коробець Надії Андріївни -АДРЕСА_8 (а.с. 56-57).

На зазначену вище адресу судом направлялась кореспонденція.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача своєчасно та належним чином про час і місце розгляду справи і забезпечення явки останнього в судове засідання для реалізації ним права на судовий захист своїх прав та інтересів.

Разом з тим, судом взято до уваги, що явка представника відповідача в судове засідання не визнана обов`язковою, а надання письмового відзиву є правом відповідача, а не його обов`язком, суд вважає, що неявка представника відповідача та неподання відзиву не перешкоджатиме розгляду справи за наявними в ній матеріалами, відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 07.03.2018 між Фізичною особою-підприємцем Мірошник Ольги Іванівни (орендар/позивач) та Фізичною особою-підприємцем Коробець Надією Андріївною (суборендар/відповідач) укладено договір №12 суборенди нежитлового приміщення від 07.03.2018 (а.с.11-16), відповідно до якого орендар передає, а суборендар приймає у тимчасове оплатне користування на умовах цього договору (суборенда) нежитлове приміщення назване у подальшому "приміщення", або "об`єкт суборенди".

Загальна площа приміщення 06,00 м.кв. (п.п. 1.1.1. договору).

Приміщення розташоване за адресою: м. Київ, вул. Деревлянська ( Якіра), 13 (1.1.2. договору).

Згідно п.п. 3.1., 3.2. договору плата за користування суборендованим приміщенням за місяць суборенди, на момент укладання договору, складається з двох складових: постійної, яка становить: 6500,00 грн., на календарний місяць та змінної, яка визначається кожен місяць на підставі рахунку-фактури.

Пунктом 1.2. договору визначено, що оплата здійснюється у національній валюті України.

Сторони умовами п.п. 3.3. договору передбачили, що суборенда плата сплачується суборендарем в повному обсязі - 100%, у безготівковій формі на підставі рахунку-фактури, за кожний поточний місяць, до 5-ого числа поточного місяця, на рахунок орендаря, що зазначений в реквізитах цього договору або додатково повідомлений орендарем.

Відповідно до п.п. 3.4. договору зобов`язання суборендаря щодо сплати суборендної плати та інших послуг виникають з моменту підписання останнім акту приймання-передачі №1. Сторони домовились, що моментом здійснення оплати будь-яких платежів за цим договором вважається, виключно, дата зарахування відповідних коштів на розрахунковий рахунок орендаря.

Згідно п.п. 10.1. договору в редакції додаткової угоди №1 від 08.02.2019 цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2019 (п.п. 10.1. договору).

На виконання умов договору сторонами у справі підписано акт приймання-передачі №1 від 15.03.2018 (а.с. 19), відповідно до якого орендар передав, а суборендар прийняв нежитлове приміщення (нерухоме майно) загальною площею 06,00 кв. м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 , а також допоміжні та супутні комунікації в тому числі енергозабезпечувальна система, що є невід`ємною частиною вищезазначеного нежитлового приміщення.

рахунки № МО-0000104 за листопад 2018 року, № МО-000016 за грудень 2018 року, № МО-0000124 за січень 2019 року, № МО-0000135 за лютий 2019 року, № МО-0000139 за березень 2019 року

Звертаючись з позовом до суду позивач зазначає, що за період користування приміщенням з грудня 2018 року по квітень 2019 року відповідач не сплатив суборендну плату, в зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість по сплаті суборендної плати в сумі 34206,63 грн. та 1333,98 грн. пені.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 3 ст. 774 Цивільного кодексу України до договору піднайму застосовуються положення про договір найму.

За приписами ст. 765 Цивільного кодексу України наймодавець зобов`язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк встановлений договором найму.

Відповідно до ч. 1, ч. 5 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Приписами ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Пунктами 1, 4 ст. 285 Господарського кодексу України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи вищевикладене, господарський суд приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення основного боргу в сумі 34206,63 грн.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 1333,98 грн. пені.

Згідно п.п. 3.7 договору сторони дійшли згоди, що у випадку прострочення по сплаті суборендної плати та інших платежів за цим договором на строк більше ніж 5 банківських днів, від дати вказаної у пункті 3.3. договору, нараховується:

- пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми боргу за кожен день прострочення.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно приписів ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Зазначені норми Цивільного кодексу України кореспондуються із приписами, встановленими Господарським кодексом України.

За змістом ч. 1 ст. 230 ГК України штраф та пеня є одними з видів штрафних санкцій, які визнаються як господарські санкції у вигляді грошової суми, котру учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно розрахунку позивача (а.с. 6) сума нарахованої пені становить 1333,98 грн.

Перевіривши даний розрахунок позивача, суд дійшов висновку, що вірно обрахованою є пеня в сумі 1717,14 грн.

Проте, згідно положень ч. 2 ст. 237 ГПК України при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

За таких обставин, суд вважає, що вимога щодо стягнення пені підлягає задоволенню в межах заявлених позовних вимог, тобто в сумі 1333,98 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач не подав до суду жодного доказу на спростування позовних вимог, в тому числі доказів проведення розрахунків (платіжні доручення, виписки банківських установ щодо руху коштів, квитанції до прибуткових касових ордерів, тощо).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, заявлені у відповідності до вимог чинного законодавства, підтверджуються належними доказами, які є в матеріалах справи, та підлягають задоволенню.

Судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Коробець Надії Андріївни ( АДРЕСА_8 , ід . номер НОМЕР_1 )

- на користь Фізичної особи-підприємця Мірошник Ольги Іванівни ( АДРЕСА_10 , ід. номер НОМЕР_2 ) 34206,63 грн. основного боргу ,1333,98 грн. пені, а також 1921,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 25.07.19

Суддя Кудряшова Ю.В.

Віддрукувати:

1 - в справу;

2, 3 - сторонам (рек. з повід.)