ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

30.07.2019р. Справа №905/1023/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Тигрес», с.Липини, Волинська область

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Асортимент ликів», м.Маріуполь

про стягнення заборгованості в сумі 23150,25 грн.

Суддя Г.В. Левшина

при секретарі судового засідання Торголенко К.А.

Представники сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

В засіданні суду брали участь:

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Тигрес», с.Липини, Волинська область, позивач, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Асортимент ликів», м.Маріуполь, про стягнення заборгованості в сумі 23150,25 грн., у тому числі основний борг в сумі 20576,86 грн., інфляція в сумі 392,81 грн., три проценти річних в сумі 169,12 грн., пеня в сумі 2011,46 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань на договором поставки №ТВ16-25 від 15.03.2016р. в частині сплати вартості отриманого товару.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 06.06.2019р. відкрите провадження у справі №905/1023/19, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 15.07.2019р. об 11.15 год.

19.06.2019р. до суду від позивача надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеконференції в приміщені господарського суду Волинської області.

Ухвалою від 20.06.2019р. у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Тигрес», с.Липини, Волинська область про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщені господарського суду Волинської області відмовлено.

В судовому засіданні 15.07.2019р. судом було оголошено перерву до 30.07.2019р.

В засідання суду 30.07.2019р. сторони не з`явилися.

Відповідач відзиву на позовну заяву не надав.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Товариство з обмеженою відповідальністю «Асортимент ликів» зареєстроване за адресою: 87515, Донецька обл., м.Маріуполь, вул.Італійська, буд.116А.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвали суду про відкриття провадження у справі та про перерву у розгляді справи були направлені рекомендованими листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Станом на дату розгляду справи конверт з ухвалою суду про відкриття провадження у справі був повернутий до суду 26.07.2019р. відділенням поштового зв`язку з відміткою за закінченням терміну зберігання.

У даному випаду судом також враховано, що за приписами ч.1 ст.9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України Про доступ до судових рішень усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.3 Закону України Про доступ до судових рішень для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України Про доступ до судових рішень).

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалами суду про відкриття провадження у справі та про перерву у розгляді справи у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Згідно з ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений ч.1 ст.251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до ч.2 ст.178, ст.165 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, господарський суд встановив:

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання згідно із ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору та інших правочинів.

15.03.2016р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Тигрес» (позивач, постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фармпланета», яке змінило своє найменування та на даний час є Товариством з обмеженою відповідальністю «Асортимент ликів» (відповідач, покупець) було підписано договір поставки №ТВ16-25 від 15.03.2016р. з протоколом узгодження розбіжностей.

За умовами п.1.1 договору, з урахуванням протоколу узгодження розбіжностей постачальник зобов`язується постачати покупцю товар (товар - товари для дітей та/або інші товари, що підлягають передачі згідно даного договору, далі іменовані товари, товар), а покупець зобов`язується приймати поставлений товар та проводити його плату на умовах цього договору за кількістю, асортиментом та цінами, зазначеними у видаткових накладних, що є невід`ємною частиною даного договору.

Згідно п.1.2 договору на кожну партію товару виписується окрема видаткова накладна, яка є невід`ємною частиною даного договору. Видаткова накладна повинна містити в собі повне найменування постачальника, його реквізити, а також наступну інформацію6 виробник товару, найменування товару, одиниця виміру, кількість (згідно кількості, зазначеної в замовленні покупця), ціну, ціну з ПДВ, % націнки, загальна вартість, № сертифікату відповідності відносно кожного найменування товару (у разі законодавчо встановленої вимоги), серію та строк придатності товару.

Ціна на товар, зазначена у видатковій накладній, вказується в національній валюті України (п.2.1 договору).

Асортимент та кількість товару, що поставляється, визначається згідно поданого замовлення покупцю (п.2.2 договору).

Загальна вартість товару, що передається вказується у видатковій накладній (п.2.3 договору).

Відповідно до п.5.1 договору поставка товару здійснюється зі складу постачальника відповідно до попереднього замовлення покупця протягом 3 (трьох) робочих днів з дати отримання замовлення постачальником, за умов наявності такого замовленого товару на складі постачальника. У випадку відсутності товару постачальник, останній повинен повідомити покупця про відсутність товару протягом доби з моменту, отримання замовлення. Замовлення на поставку відповідної партії товару подається покупцем за допомогою електронних або факсимільних засобів зв`язку, або телефоном, і має містити інформацію щодо асортименту та кількості товару.

Згідно з п.5.2 договору, з урахуванням протоколу узгодження розбіжностей поставка товару здійснюється зі складу постачальника відповідно до попереднього замовлення покупця протягом 5 (п`яти) робочих днів з дати отримання замовлення постачальником, за умови наявності такого замовлення товару на складі постачальника. У випадку відсутності товару у постачальника, останній повинен повідомити покупця про відсутність товару протягом доби з моменту отримання замовлення. Замовлення на поставку відповідної партії товару подається покупцем за допомогою електронних або факсимільних засобів зв`язку, або телефоном, і має містити інформацію щодо асортименту та кількості товару.

За умовами п.5.5 договору датою поставки вважається дата передачі товару постачальником, про що свідчить відповідна відмітка покупця на супровідній документації.

Пунктом 5.6 договору сторонами встановлено, що зобов`язання постачальника щодо поставки товару вважається виконаними в момент передачі покупцю товару на підставі видаткової накладної, яким вважається момент підписання видаткової накладної повноважним представником покупця, за умови надання постачальником всіх необхідних, належним чином підготовлених документів відносно такого товару. Часткова поставка або поставка в іншому асортименті чи без належних супровідних документів не вважається належним виконанням постачальником своїх зобов`язань і тягне за собою відповідальність постачальника згідно умов договору та чинного законодавства України.

Згідно п.5.7 договору право власності на товар, а також ризики втрат або пошкодження товару переходить від постачальника до покупця з моменту належного оформлення та підписання відповідної видаткової накладної представниками сторін і надання представникові постачальника довіреності на отримання товару.

Даний договір набирає законної сили з моменту підписання його обома сторонами і діє до 31 грудня 2016 року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань по даному договору (п.9.1 договору).

Даний договір може бути пролонговано за взаємною згодою сторін шляхом підписання додаткової угоди до договору (п.9.2 договору).

15.03.2015р. сторонами підписано специфікацію до договору поставки, в якій узгоджено найменування продукції, що має бути поставлена позивачем відповідачу та її вартість.

07.11.2016р. сторонами підписано додаткову угоду до договору поставки №ТВ16-25 від 15.03.2016р., якою продовжено термін дії договору, у зв`язку з чим п.9.1 договору викладено в новій редакції: «п.9.1 даний договір набирає сили з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2017р. Строк дії договору кожен раз автоматично продовжується на наступний календарний рік на аналогічних умовах, якщо жодна із сторін не повідомить про розірвання договору до закінчення його дії».

Як вбачається з матеріалів справи, ані позивачем, ані відповідачем доказів припинення дії договору не надано.

Оскільки в матеріалах справи відсутні відповідні заяви сторін про припинення дії договору, суд приходить до висновку, що строк дії договору неодноразово було продовжено та у період постачання товару був чинним.

Як встановлено, згідно видаткової накладної (ТВ) №1780 від 17.01.2019р. позивачем було передано, а відповідачем прийнято товар на суму 20576,86 грн., що підтверджується підписом представника відповідача на накладній.

Факт постачання позивачем товару на вказану суму відповідачем не спростований.

Згідно вимог ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписом ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до п.4.1 договору в редакції додаткової угоди від 10.05.2017р. розрахунок за поставлений товар здійснюється шляхом безготівкового банківського переказу грошових коштів на поточний рахунок постачальника, зазначений а розділі 11 даного договору, з відтермінуванням платежу 30 (тридцять) календарних днів з моменту поставки товару. Якщо останній день випадає на вихідний чи святковий день, останнім днем такого строку вважається наступний за вихідним чи святковим робочий операційний (банківський) день».

Згідно з частинами першою, другою статті 251 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Відповідно до частини першої статті 252 Цивільного кодексу України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Частина 2 цієї статті передбачає, що термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Статтею 253 Цивільного кодексу України встановлено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Статтею 254 Цивільного кодексу України встановлено, що строк, визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку.

Якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку (частина перша статті 255 ЦК України).

З урахуванням наведеного, за висновками суду, враховуючи що 30-тий календарний день - 16.02.2019р. є вихідним днем, згідно вимог ст.ст.253, 254 Цивільного кодексу України відповідач повинен був сплатити вартість товару, переданого за видатковою накладною (ТВ) №1780 від 17.01.2019р., в строк до 18.02.2019р.

Втім, на момент звернення позивача з даним позовом до суду, відповідач кошти на поставлений товар в сумі 20576,86 грн. не повернув.

Таким чином, за висновками суду, всупереч вимог ст.ст.526, 526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України відповідачем свої зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати вартості товару в сумі 20576,86 грн. не виконані.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем на підставі ст.625 Цивільного кодексу України за період з 17.02.2019р. по 27.05.2019р. нараховано та пред`явлено до стягнення три проценти річних в сумі 169,12 грн. та інфляцію в розмірі 392,81 грн.

Перевіривши проведений позивачем розрахунок трьох процентів річних, суд визнає його невірним, оскільки позивачем невірно визначено строк настання платежу за видатковою накладною (ТВ) №1780 від 17.01.2019р. (прострочення платежу).

Як наслідок, за результатами проведеного судом перерахунку трьох процентів річних стягненню з відповідача на користь позивача підлягають три проценти річних в сумі 165,74 грн. за період з 19.02.2019р. по 27.05.2019р., а решта вимог щодо стягнення трьох процентів річних в сумі 3,38 грн. є неправомірною.

Одночасно, розрахунок інфляції є арифметично вірним, таким, що відповідає законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

У відповідності до ч.1 ст.548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

За змістом ст.ст.546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

За приписами ч.2 ст.551 Цивільного кодексу України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями у цьому кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно п.6.5 договору в разі прострочення покупцем оплати товару постачальник має право вимагати, а покупець на письмову вимогу постачальника зобов`язаний сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення від суми заборгованості за кожен день прострочення, але не більше 10% від загальної суми неоплаченого товару.

Оскільки факт прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання встановлений судом та по суті відповідачем не спростований, відповідальність у вигляді пені за прострочення виконання зобов`язання передбачена законом, вимоги позивача про стягнення з відповідача пені є правомірними.

На підставі п.6.5 договору позивачем за період з 17.02.2019р. по 27.05.2019р. нараховано пеню в сумі 2011,46 грн. за подвійною обліковою ставкою НБУ.

Перевіривши, здійснений позивачем розрахунок пені, суд визнає його невірним у зв`язку з невірним визначенням строку настання платежу за видатковою накладною (ТВ) №1780 від 17.01.2019р. (прострочення платежу).

Як наслідок, за результатами проведеного судом перерахунку пені стягненню з відповідача на користь позивача підлягає пеня в сумі 1970,87 грн. за період з 19.02.2019р. по 27.05.2019р., а решта вимог щодо стягнення пені в сумі 40,59 грн. є неправомірною.

З урахуванням викладеного, враховуючи, що позов доведений позивачем та обґрунтований матеріалами справи, проте, в частині вимог про стягнення трьох процентів річних в сумі 3,38 грн., пені в сумі 40,59 грн. є неправомірним, позов підлягає частковому задоволенню в сумі 23106,28 грн., у тому числі основний борг в сумі 20576,86 грн., три проценти річних в сумі 165,74 грн., інфляція в сумі 392,81 грн. та пеня в сумі 1970,87 грн.

Судовий збір підлягає розподілу між сторонами пропорційно задоволеним позовним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.13, 74, 76, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Тигрес», с.Липини, Волинська область до Товариства з обмеженою відповідальністю «Асортимент ликів», м.Маріуполь про стягнення заборгованості в сумі 23150,25 грн., у тому числі основний борг в сумі 20576,86 грн., інфляція в сумі 392,81 грн., три проценти річних в сумі 169,12 грн., пеня в сумі 2011,46 грн., задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Асортимент ликів» (87515, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Італійська, буд. 116А, р/р НОМЕР_1 в ПАТ «МІБ», МФО 380582, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Тигрес» (45601, Волинська обл., Луцький р-н., с. Липини, вул. Перемоги, 25, р/р НОМЕР_2 в АТ «Райффайзен Банк Аваль», МФО 380805, ) основний борг в сумі 20576,86 грн., інфляцію в сумі 392,81 грн., три проценти річних в сумі 165,74 грн., пеню в сумі 1970,87 грн., всього заборгованість в сумі 23106,28 грн., судовий збір в сумі 1917,35 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

В судовому засіданні 30.07.2019р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення підписано 30.07.2019р.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Г.В. Левшина