ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" серпня 2019 р. Справа № 910/544/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Сітайло Л.Г.

Пашкіної С.А.

без повідомлення учасників справи

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області

на рішення Господарського суду м. Києва від 22.03.2019 р. (повне рішення складено 27.03.2019 р.)

у справі № 910/544/19 (суддя - Підченко Ю.О.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області

до Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна організація-110 Голосіївського району"

про зобов`язання визнати та включити кредиторські вимоги до передавального акту

ВСТАНОВИВ:

У січні 2019 року Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області звернулося з позовом до Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна організація-110 Голосіївського району" про зобов`язання визнати та включити до передавального акту підприємства кредиторські вимоги у загальному розмірі 3461,16 грн.

Позов обґрунтований тим, що вимога про задоволення кредиторських вимог направлена на адресу боржника, яка вказана в ЄДРПОУ, у строк, визначений засновниками юридичної особи для заявлення кредиторами своїх вимог, але ліквідаційна комісія ухиляється від розгляду та надання відповіді на кредиторську вимогу.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 22.01.2019 р. відкрито провадження у справі № 910/544/19 та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 22.03.2019 р. (повне рішення складено 27.03.2019 р.) у справі № 910/544/19 у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права.

Зокрема, позивач зазначає, що вимогами чинного законодавства визначено лише строк заявлення кредиторами своїх вимог. При цьому, законодавством не встановлено умов щодо порядку оформлення відповідних вимог та того, яким чином вони повинні направлятися.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 14.05.2019 р. апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області у справі № 910/544/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Пашкіна С.А., Калатай Н.Ф.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.05.2019 р. відкрито апеляційне провадження у справі № 910/544/19, вирішено здійснювати її розгляд без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання) на підставі ч. 10 ст. 270 ГПК України, а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу впродовж 15 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/2435/19 від 01.08.2019 р. у зв`язку з перебуванням судді Калатай Н.Ф. у відпустці призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/544/19.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 01.08.2019 р. апеляційну скаргу у справі № 910/544/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Пашкіна С.А., Сітайло Л.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.08.2019 р. справу № 910/544/19 прийнято до провадження у визначеному автоматизованою системою складі суду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

Зі встановлених судом першої інстанції обставин справи убачається, що 13.02.2015 р. між позивачем (банк) та відповідачем (клієнт) було укладено договір банківського рахунку № 293/1, відповідно до п. 1.1 якого банк зобов`язався надати клієнту послуги з розрахунково-касового обслуговування, які пов`язані з переказом грошей з рахунка (на рахунок) цього клієнта, видачею йому грошей у готівковій формі, а також здійснення інших операцій, передбачених цими договорами, а останній зобов`язався оплачувати вартість таких послуг, а також надав позивачу право користуватися тимчасово вільними коштами на власний розсуд.

Згідно з п. 2.1 договору позивач зобов`язався протягом трьох банківських днів після надання всіх необхідних документів відкрити відповідачу поточний рахунок в гривнях України: НОМЕР_1 та надавати послуги з розрахунково-касового обслуговування.

Вартість послуг банку визначена ув тарифах у вигляді суми тарифу - вартості послуги (п. 3.1 договору).

Пунктом 3.2 договору передбачено, що при настанні термінів оплати вартості наданих банком послуг з розрахунково-касового обслуговування клієнт доручає банку здійснювати договірне списання коштів в передбаченому тарифами розмірі, що необхідний для оплати наданих банком послуг з рахунку клієнта, а також інших поточних рахунків клієнта, відкритих в АТ "Ощадбанк" або тих, що будуть відкриті протягом строку дії цього договору.

Сплата клієнтом коштів за надані банком послуги здійснюється одночасно з проведенням операцій авансом або не пізніше визначеного числа місяця наступного за звітним відповідно до додатку № 1 до договору.

Відповідно до п. 4.2.6 договору банк має право отримувати від відповідача оплату вартості за надані послуги відповідно до тарифів.

Пунктом 4.3.11 укладеного правочину передбачено, що у разі відсутності коштів на поточному рахунку необхідно своєчасно поповнювати зазначений поточний рахунок грошовими коштами в розмірі, достатньому для сплати вартості послуг за цим договором, в тому числі з метою забезпечення можливості здійснення банком права договірного списання коштів у сумі, необхідній для повної оплати послуг.

Щомісячне обслуговування тарифного пакету становить 99,00 грн (п. 2.1.2.1 додатку № 1 до договору).

За несвоєчасне поповнення поточного рахунку відповідно до умов п. 4.3.11 цього договору, що призвело до неможливості здійснити договірне списання грошових коштів за надані банком послуги, клієнт сплачує банку пеню у розмірі 0,2% від належної до сплати суми за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня (п. 6.4 договору).

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказує на те, що загальна сума заборгованості відповідача зі щомісячної плати за обслуговування тарифного пакету за договором станом на 06.11.2018 р. складає 3461,16 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що Комунальне підприємство "Житлово-експлуатаційна організація-110 Голосіївського району" з 30.08.2018 р. перебуває в процесі припинення. При цьому, засновниками відповідача визначено строк для заявлення кредиторами своїх вимог до 10.11.2018 р.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 110 Цивільного кодексу України (далі ЦК - України), юридична особа ліквідується за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, в тому числі у зв`язку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягненням мети, для якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими документами.

Частинами 3- 5 ст. 105 ЦК України також передбачено, що учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього кодексу призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється. До комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється. Строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється, не може становити менше двох і більше шести місяців з дня оприлюднення повідомлення про рішення щодо припинення юридичної особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 107 ЦК України після закінчення строку для пред`явлення вимог кредиторами та задоволення чи відхилення цих вимог комісія з припинення юридичної особи складає передавальний акт (у разі злиття, приєднання або перетворення) або розподільчий баланс (у разі поділу), який має містити положення про правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків юридичної особи, що припиняється шляхом поділу, стосовно всіх її кредиторів та боржників, включаючи зобов`язання, які оспорюються сторонами.

Передавальний акт та розподільчий баланс затверджуються учасниками юридичної особи або органом, який прийняв рішення про її припинення, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 107 ЦК України).

У матеріалах даної справи міститься вимога № 100.19-07/105132/2018-26 вих. від 09.11.2018 р., відповідно до якої позивач, посилаючись на укладений 13.02.2015 р. договір банківського обслуговування та приписи чинного законодавства, просив ліквідаційну комісію відповідача визнати та включити до проміжного ліквідаційного балансу відповідача вимоги у загальному розмірі 3461,16 грн. У якості доказу вручення такої вимоги відповідачу позивачем надано суду копію повідомлення про вручення поштового відправлення за № 079, з якого убачається, що Комунальним підприємством "Житлово-експлуатаційна організація-110 Голосіївського району" отримано дане поштове відправлення 16.11.2018 р.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог у даній справі, зазначив, що оскільки Публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області не надано доказів на підтвердження того, що за поштовим відправленням № 079 відправлялася саме вимога № 100.19-07/105132/2018-26 вих. від 09.11.2018 р., позивачем не доведено належним чином заявлення своїх кредиторських вимог у строк, визначений засновниками Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна організація-110 Голосіївського району".

З наведеним висновком місцевого господарського суду погоджується і колегія суддів з огляду на наступне.

Відповідно до п. 2 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009 р., повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу - це повідомлення, яким оператор поштового зв`язку доводить до відома відправника чи уповноваженої ним особи інформацію про дату вручення реєстрованого поштового відправлення, виплати коштів за поштовим переказом та прізвище одержувача.

Згідно з п. 8 зазначених правил оператори поштового зв`язку надають послуги з пересилання внутрішніх та міжнародних поштових відправлень, поштових переказів. До внутрішніх поштових відправлень належать, зокрема листи - прості, рекомендовані, з оголошеною цінністю.

Внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю можуть прийматися для пересилання з описом вкладення та/або з післяплатою (п. 19 правил).

При цьому, згідно з п. 61 правил у разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв`язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв`язку повинен зазначити номер поштового відправлення. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до поштового відправлення, вартість предметів може не зазначатися.

За висновком місцевого господарського суду, з яким погоджується і колегія суддів, повідомлення про вручення поштового відправлення є лише документом, що засвідчує прийняття отримувачем зареєстрованого поштового відправлення. При цьому, тільки поштові відправлення з оголошеною цінністю з описом вкладення підтверджують, які саме документи пересилались стороною. Отже, належним доказом відправлення одержувачеві вимоги про задоволення кредиторських вимог у даній ситуації є опис вкладення в поштовий конверт та документ, що підтверджує надання поштових послуг - касовий чек, розрахункова квитанція тощо.

Разом з цим, як було зазначено вище, позивачем не надано доказів на підтвердження того, що за поштовим відправленням № 079 відправлялася саме вимога № 100.19-07/105132/2018-26 вих. від 09.11.2018 р. При цьому, напис на повідомленні про вручення «№100.19-07/105132/2018» не є належним доказом на підтвердження того, що у зазначеному поштовому відправлення містилася саме вимога позивача за вказаним номером.

У поданій апеляційній скарзі позивач вказує на те, що вимогами чинного законодавства України визначено лише строк заявлення кредиторами своїх вимог та не встановлено умов стосовно порядку оформлення відповідних вимог та того, яким чином вони повинні направлятися.

Разом з цим, суд зазначає, що з огляду на відсутність у Цивільному кодексі України окремих положень, які визначають порядок заявлення кредиторських вимог, у даному випадку, оскільки позивач зазначає, що надсилав таку вимогу засобами поштового зв`язку, підлягають застосуванню акти законодавства, що визначають порядок надання послуг поштового зв`язку.

Так, Правилами надання послуг поштового зв`язку, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009 р., визначено, що внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю можуть прийматися для пересилання з описом вкладення та/або з післяплатою (пункт 19 правил). Згідно з п. 61 правил у разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв`язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові.

Отже, для підтвердження факту надсилання Комунальному підприємству "Житлово-експлуатаційна організація-110 Голосіївського району" вимоги про задоволення кредиторських вимог № 100.19-07/105132/2018-26 вих. від 09.11.2018 р. позивачу слід було надати суду опис вкладення. Разом з цим, вказаний доказ позивачем суду не надано, що унеможливлює встановлення факту пред`явлення кредиторської вимоги у строк, встановлений статтею 105 ЦК України.

Таким чином, аргументи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують встановлених обставин справи та відхиляються колегією суддів як недоведені.

Суд також зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розцінюватись як вимога детально відповідати на кожний аргумент апеляційної скарги (рішення ЄСПЛ у справі Трофимчук проти України, № 4241/03, від 28.10.2010 р.).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76, 77, 78 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, апеляційний суд вважає, що рішення Господарського суду м. Києва від 22.03.2019 р. прийнято з повним та усебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області не підлягає задоволенню.

У зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Згідно з ч. 5 ст. 12 ГПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як передбачено ч. 3 ст. 287 ГПК України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 даної статті.

Вказана справа є малозначною та не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 22.03.2019 р. у справі № 910/544/19 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Повний текст складено 02.08.2019 р.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді Л.Г. Сітайло

С.А. Пашкіна