РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01.07.2019Справа № 910/4842/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Ковтуна С.А., секретар судового засідання Мамонтова О.О., дослідивши матеріали господарської справи

за позовом публічного акціонерного товариства «Волиньбакалія»

до відповідача-1 акціонерного товариства «Укрсоцбанк»

до відповідача-2 товариства з обмеженою відповідальністю «ПАККО Холдинг»

про про визнання поруки припиненою,

Представники:

від позивача Кобільник Р.І. - ордер

від відповідача-1 Калітіна О.В. - довіреність

від відповідача-2 не прибули

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «Волиньбакалія» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (відповідача-1) та товариства з обмеженою відповідальністю «ПАККО Холдинг» (відповідача-2) про визнання поруки припиненою.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач, як поручитель за договором поруки, укладеним на забезпечення виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, не надавав згоди на укладення додаткової угоди № 1 до кредитного договору, а така згода, за твердженням позивача, є обов`язковою, оскільки внаслідок укладення відповідної додаткової угоди збільшився обсяг відповідальності поручителя.

Суд своєю ухвалою від 24.04.2019 відкрив провадження у справі № 910/4842/19, постановив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

До суду надійшло клопотання відповідача-2 про відкладення розгляду справи та про продовження строку для надання відзиву. Судом клопотання про відкладення відхилено, про що постановлено протокольну ухвалу. Також судом відмовлено відповідачу-2 у продовженні строку для подання відзиву, про що постановлено протокольну ухвалу.

22.05.2019 до суду надійшов відзив відповідача-1 на позовну заяву. У судовому засіданні 23.05.2019 представник відповідача-1 заявив клопотання про продовження строку для подання відзиву на позов. Судом винесено ухвалу від 23.05.2019 про продовження строку відповідачу-1 на подання відзиву та прийняття відзиву, а також продовження строків сторонам для подачі відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив.

У відзиві відповідач-1 виклав свої заперечення щодо наведених позивачем правових підстав позову. Заперечення відповідач-1 обґрунтував тим, що договір поруки містить положення про надання поручителем згоди на майбутню зміну будь-яких умов кредитного договору (в тому числі щодо змін, внаслідок яких збільшується обсяг відповідальності поручителя).

Суд своєю ухвалою від 23.05.2019 відклав судове засідання до 10.06.2019.

До суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначив, що при розгляді даної справи варто керуватися нормами законодавства, які були чинні на дату додаткової угоди №1 до договору поруки, зокрема частиною 1 статті 559 Цивільного кодексу України в редакції станом на 28.02.2013. Позивач також зазначив, що не надавав в належній формі згоди на внесення змін до кредитного договору, внаслідок яких було збільшено обсяг відповідальності поручителя, а належною згодою є згода поручителя у формі додаткової угоди до договору поруки. Окрім того, відповідач вказав у відповіді на відзив, що зазначення в договорі поруки положення про погодження будь-яких змін до кредитного договору не може вважатися належною згодою поручителя на внесення змін до кредитного договору.

Відповідач-1 надіслав до суду заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначив, що не погоджується з аргументами позивача, викладеними у відповіді на відзив. Відповідач-1 вказав, що в договорі поруки сторонами не узгоджено додатковий порядок дій щодо укладення додаткових угод до договору поруки у разі внесення змін до кредитного договору, а поручитель підписанням договору поруки надав згоду на зміну в подальшому умов кредитного договору.

Розглянувши надані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача-1, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

11.01.2013 публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (банк) та товариство з обмеженою відповідальністю «ПАККО Холдинг» (позичальник) уклали кредитний договір № 06.1-20/002 від 11.01.2013 (далі - Кредитний договір).

З метою забезпечення зобов`язань за Кредитним договором, 17.01.2013 банк, позичальник та відкрите акціонерне товариство «Волиньбакалія» (поручитель) уклали договір поруки № 06.1-20/093 від 17.01.2013 (далі - Договір поруки). Відповідно до пункту 1.1 Договору поруки, поручитель поручається перед банком за виконання позичальником в повному обсязі усіх існуючих та майбутніх грошових зобов`язань позичальника за Кредитним договором, у тому числі, але не виключно і щодо оплати усіх процентів, комісій, неустойки, регресних та інших сум, що належать до сплати позичальником у відповідності з Кредитним договором.

Згідно з пунктом 1.2 Договору поруки, підписанням цього договору поручитель безвідклично надає згоду на майбутню зміну будь-яких умов Кредитного договору (в тому числі щодо змін, внаслідок яких збільшується обсяг відповідальності поручителя), новацію зобов`язань за Кредитним договором у інше зобов`язання, будь-яку заміну боржника за Кредитним договором (в тому числі в результаті спадкування чи правонаступництва), без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди до Договору поруки.

28.02.2013 банк і позичальник уклали додаткову угоду № 1 до Кредитного договору (далі - Додаткова угода), відповідно до якої, зокрема, було змінено графік погашення кредиту.

Згідно з частиною 1 статті 553 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Відповідно до частини 1 статі 559 Цивільного кодексу України (в редакції, що діяла станом на дату укладення Додаткової угоди), порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Суд вважає, що аргументи позивача щодо необхідності визнання поруки припиненою з моменту укладення Додаткової угоди суперечать положенням Договору поруки та нормам чинного законодавства, зважаючи на таке. Відповідно до пункту 1.2 Договору поруки, підписанням цього договору поручитель безвідклично надає згоду, зокрема, на майбутню зміну будь-яких умов Кредитного договору (в тому числі щодо змін, внаслідок яких збільшується обсяг відповідальності поручителя) без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди до Договору поруки. Таким чином, при укладенні Договору поруки поручитель надав згоду на майбутню зміну умов Кредитного договору і наявність такої згоди свідчить про відсутність правових підстав для припинення поруки за частиною 1 статті 559 Цивільного кодексу України.

Суд відхиляє аргументи позивача стосовно того, що згода поручителя є належною лише у тому випадку, якщо вона надана у формі додаткової угоди до договору поруки, оскільки такі твердження не відповідають положенням Договору поруки та нормативно-правовим актам.

Враховуючи викладене вище, відсутні правові підстави для визнання поруки припиненою, а позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 248 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову публічного акціонерного товариства «Волиньбакалія» до акціонерного товариства «Укрсоцбанк» та до товариства з обмеженою відповідальністю «ПАККО Холдинг» відмовити повністю.

Судові витрати покласти на публічне акціонерне товариство «Волиньбакалія».

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана в порядку, передбаченому підпунктом 17.5 пункту 17 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 23.07.2019.

Суддя С. А. Ковтун