ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

п р о в і д м о в у у в и д а ч і с у д о в о г о н а к а з у

25 липня 2019 року Справа № 926/1807/19

Суддя Господарського суду Чернівецької області Бутирський Андрій Анатолійович, розглянувши заяву Обласного комунального підприємства «Центр комунального майна» м. Чернівці

про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший Буковинський завод будівельної кераміки» с. Стара Жадова, Сторожинецького району, Чернівецької області заборгованості за договором оренди № 3/13 від 04.02.2013 року в сумі 75154,00 грн.

ВСТАНОВИВ

Обласне комунальне підприємство «Центр комунального майна» м. Чернівці 24.07.2019 р. звернулось до Господарського суду Чернівецької області із заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший Буковинський завод будівельної кераміки» с. Стара Жадова, Сторожинецького району, Чернівецької області заборгованості за договором оренди № 3/13 від 04.02.2013 року в сумі 75154,00 грн., що становить вартість компенсації земельного податку заявнику.

Розглянувши подану заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу, з огляду на наступне.

За змістом статей 148, 154 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним в письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Суд розглядає заяву про видачу судового наказу без судового засідання і повідомлення заявника та боржника.

Судовий наказ, відповідно до положень ст. 232 ГПК України, є судовим рішенням.

Отже, зважаючи на принципи наказного провадження та встановлений порядок розгляду заяви про видачу судового наказу, наказне провадження у господарському судочинстві забезпечує можливість стягнення грошової заборгованості, наявність та безспірність якої підтверджується доданими до заяви документами.

Згідно з вимогами ч. ч. 3, 4 ст. 150 ГПК України у заяві повинно бути зазначено: вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються. До заяви про видачу судового наказу, зокрема, додаються: копія договору, укладеного в письмовій формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до ст. ст.76-78 ГПК України належними, допустимими та достовірними доказами є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі ст. 86 цього Кодексу, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, в також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, для задоволення заяви про видачу судового наказу, суд повинен перевірити виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, на підставі викладених у ній обставин та доданих до заяви доказів. З цією метою, насамперед, необхідно встановити факт настання строку виконання боржником зобов`язання, перевірити його розмір.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, зокрема, якщо: заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам ст. 148 цього Кодексу.

Так, із поданої Обласним комунальним підприємством «Центр комунального майна» заяви вбачається, що заявлено вимогу про компенсації земельного податку заявнику, що не є заборгованістю за договором оренди № 3/13 від 04.02.2013 року і носить спірний характер. При цьому слід врахувати, що згаданий договір не передбачає компенсації земельного податку заявнику, а визначає лише обов`язок ТОВ «Перший Буковинський завод будівельної кераміки» сплачувати обов`язкові платежі (в т. ч. податкові), що не є тотожними поняттями. Крім того, згаданим договором не визначено ані розмір земельного податку, ані строк його сплати тощо.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви про видачу судового наказу слід відмовити, оскільки заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам ст. 148 цього Кодексу.

За правилами ч. 2 ст. 152 ГПК України суддя постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

У разі відмови у видачі судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви (ч. 2 ст. 151 ГПК України).

Керуючись ст. ст. 147, 150, п. 3 ч. 1 ст. 152, ст. ст. 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити Обласному комунальному підприємству «Центр комунального майна» м. Чернівці у задоволенні заяви про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший Буковинський завод будівельної кераміки» с. Стара Жадова, Сторожинецького району, Чернівецької області заборгованості за договором оренди № 3/13 від 04.02.2013 року в сумі 75154,00 грн., що становить вартість компенсації земельного податку заявнику.

Інформацію по справі можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і може бути оскаржена протягом десяти днів шляхом подання апеляційної скарги до Західного апеляційного господарського суду.

Ухвала підписана 25.07.2019 р.

Суддя А.А. Бутирський