ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.07.2019м. ДніпроСправа № 904/1881/19

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мельниченко І.Ф. за участю секретаря судового засідання Прокопенко А.В. розглянув спір

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі Філії "Енергозбут" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ

до Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області, м. Дніпро

про стягнення заборгованості в сумі 318 272,40 грн.

Представники:

від позивача Передерій Д.В.;

від відповідача Склярова Ю.В.

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Філії "Енергозбут" Акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області із позовом про стягнення 272 098,10 грн., що складають суму заборгованості за договором № УЗ/ЕЕЦ/ДН-18-04/02-2199/1529 про постачання електричної енергії від 11.05.2018, 2 549,52 грн. - річних, 4 081,47 грн. - інфляції, 39 543,31 грн. - пені.

Крім того, подана позовна містить клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, зазначає про те, що Головне управління національної поліції в Дніпропетровській області є бюджетною установою, яка фінансується за рахунок Державного бюджету України.

Так, на думку відповідача, у зв`язку з тим, що кошторисом останнього на 2019 не передбачено кошти на оплату за надані послуги постачання електроенергії ПАТ «Укрзалізниця» за спірним договором , відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

19.07.2019 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій підприємство останнього зазначило про те, що відповідачем, зокрема не надано жодних доказів, які б підтверджували відсутність бюджетного фінансування у Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області.

Крім того, відсутність бюджетних коштів, як зазначає позивач, не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язання.

23.07.2019 позивачем подано клопотання про залучення до матеріалів справи додаткових доказів, а саме, копій рахунків за спожиту електричну енергію за період липень грудень 2018.

23.07.2019 відповідачем залучено до матеріалів справи копії актів про використану електричну енергію за період липень грудень 2018.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 11.05.2019 вказану вище позовну заяву залишено без руху у зв`язку з тим, що остання подана без додержання вимог, викладених у статті 162 Господарського процесуального кодексу України.

31.05.2019 від позивача надійшла заява, до якої останнім залучено обґрунтований розрахунок пред`явленої до стягнення суми основного боргу, відсутність якого на момент звернення з позовом до суду стало підставою для залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою від 05.06.2019 господарським судом Дніпропетровської області відкрито провадження у справі № 904/1881/19, за клопотанням позивача вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та призначено її для розгляду спору по суті на 04.07.2019.

Розгляд справи відкладався до 16.07.2019 та 23.07.2019, про що господарським судом постановлено відповідні ухвали.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 23.07.2019 оголошено перерву в судовому засіданні до 24.07.2019.

24.07.2019 у судовому засіданні оголошені вступна та резолютивна частини рішення (ст. 240 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, заслухавши представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

11.05.2018 Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця", правонаступником якого є Акціонерне товариство "Українська залізниця", (Постачальник) та Головним управлінням національної поліції в Дніпропетровській області (Споживач) укладено Договір № УЗ/ЕЕЦ/ДН-18-04/02-2199/1529 про постачання електричної енергії (далі - Договір).

Відповідно до пункту 1.1. вказаного вище договору Постачальник (Позивач у даній справі) продає електричну енергію (код 09310000-5 за ДК 021:2015) Споживачу (Відповідачеві у даній справі) для забезпечення потреб електроустановок Споживача з дозволеною потужністю 339,84 кВт, а Споживач своєчасно оплачує Постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору та додатками до Договору, що є його невід`ємними частинами.

Точка продажу електричної енергії: на межі балансової належності між ПАТ "Укрзалізниця" та Головним управлінням Національної поліції в Дніпропетровській області.

Приєднана потужність у точці підключення становить 339,84 кВт (кВа).

Згідно з частинами 1, 2 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з пунктом 1.2. сума даного Договору на момент його укладення складає 727 370,00 грн., у т.ч. ПДВ 121 228,33 грн.

Відповідно до пункту 1.7. Договору його сума може бути зменшена за згодою сторін.

Термін поставки: протягом 2018 року (пункт 1.8. Договору).

Пунктом 2.3.3. Договору встановлено, що Споживач зобов`язується оплачувати Постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатків "Порядок розрахунків" та "Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії".

Розрахунковий період починається з 00 год.00хв. 25 числа кожного місяця та закінчується в 00 год.00 хв. 25 числа наступного місяця (пункт 1. Порядку розрахунків).

Відповідно до пункту 2 Порядку розрахунків Споживач знімає показання лічильників 25 числа кожного місяця згідно з додатком №2 "Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії".

Згідно з пунктом 3 Порядку розрахунків період між датами зняття показань засобів обліку прирівнюється до розрахункового періоду, тариф якого застосовується для розрахунків вартості електричної енергії.

За умовами пункту 9.4. Договору останній набирає чинності з дня його підписання, але його дія розповсюджується на відносини, що склалися з 01.01.2018, і укладається до 31.12.2018.

Виконуючи умови Договору, позивачем продано електричної енергії підприємству відповідача у період з липня по грудень 2018 на загальну 272 097,59 грн. (активної електроенергії на суму 270 917,24 грн. та реактивної електроенергії на суму 1 180,35 грн.), у зв`язку з чим сформовані рахунки для оплати за вказаний період, копії яких залучені до матеріалів справи (а.с. 21-38, 97-108), що підтверджується актами про використану активну (реактивну) електричну енергію (а.с. 82-95).

Відповідно до пункту 5 Порядку розрахунків Споживач здійснює повну оплату вартості обсягу електричної енергії один раз за фактичними показами засобів обліку електричної енергії протягом 5 банківських днів з дня отримання рахунку (10 банківських днів для споживачів, які здійснюють розрахунки через структурний підрозділ розташований в іншому місті).

На підставі акту про використану електричну енергію Постачальник виписує Споживачеві рахунок для розрахунку. Кількість спожитої Споживачем електричної енергії визначається як різниця між загальною сумою споживання Споживача та Субспоживачів за наявності у останніх Договору з Постачальником електричної енергії.

Постачальник електричної енергії може самостійно знімати показання електролічильників як візуально, так і за допомогою комп`ютерної техніки та видавати Споживачу платіжні документи для оплати електроенергії.

Як вбачається із матеріалів справи, рахунки на оплату проданої електричної енергії були отримані відповідачем, про що свідчить підпис представника підприємства останнього на вказаних рахунках.

Факт отримання рахунків у вказаний вище спосіб підтверджено представником відповідача в судовому засіданні.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться.

Доказів погашення заборгованості з оплати спожитої електричної енергії на загальну суму 272 097,59 грн. відповідач на момент розгляду спору не надав.

З огляду на викладене, вимоги позивача щодо примусового стягнення заборгованості за спожиту електроенергію на зазначену вище суму, слід визнати обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Доказів, які б підтверджували наявність заборгованості відповідача за продану електричну енергію у 2017 на загальну суму 0,51 грн., позивачем до матеріалів справи не надано, у зв`язку з чим вимоги позивача в цій частині задоволенню не підлягають.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошових зобов`язань на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Згідно наданому позивачем розрахунку останнім до стягнення заявлені річні за загальний період прострочення з 06.01.2019 по 31.04.2019 в сумі 2 549,52 грн. та інфляція грошових коштів за загальний період прострочення з січня по лютий 2019 в сумі 4 081,47 грн.

Щодо розрахунку суми річних господарський суд вважає необхідним звернути увагу позивача на не вірно визначений початок періоду прострочення з огляду на те, що останнім не враховано пункт 5 Порядку розрахунків до спірного договору стосовно строків здійснення розрахунків, а саме, протягом 5 банківських днів з дня отримання рахунку.

Так, прострочення виконання зобов`язання щодо здійснення розрахунків за спожиту електроенергію за спірним договором за рахунком № 006231 від 28.12.2018 на суму 6 430,36 грн. починається з 09.01.2019, за рахунками № 002925/1218А від 31.12.2018 на суму 77 753,34 грн. та № 002925/1218Р від 31.12.2018 на суму 359,04 грн. починається з 15.01.2019.

Зважаючи на викладене до стягнення підлягають річні за період прострочення з 06.01.2019 по 30.04.2019 на загальну суму 2 512,51 грн.

Із розрахунку інфляції вбачається, що він позивачем завищений в результаті не вірно визначеного початку періоду прострочення за рахунками за лютий 2019, оскільки останнім не враховано положення пункту 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань", яким визначено, що розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція.

Після здійсненого судом перерахунку до стягнення підлягає інфляція грошових коштів за період з січня по лютий 2019 на загальну суму 3 245,41 грн.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

За прострочення оплати сторони в договорі встановили відповідальність у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення (пункт 4.2.1. Договору).

Згідно наданого позивачем розрахунку сума пені за загальний період прострочення з 06.08.2018 по 30.04.2019 складає 39 543,31 грн.

З огляду на не вірно визначений початок періоду прострочення окремо за кожним рахунком розрахунок пені позивачем також завищено.

Після перерахунку до стягнення підлягає пеня за загальний період прострочення з 06.08.2018 по 30.04.2019 на загальну суму 38 355,55 грн.

Посилання відповідача на те, що кошторисом ГУНП на 2019 не передбачено кошти на оплату за надані послуги щодо постачання електричної енергії ПАТ «Укрзалізниця», у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позовних вимог, господарським судом до уваги не приймаються з огляду на таке.

Відповідно до статей 530, 617 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), частини другої статті 218 Господарського кодексу України (далі - ГК України) відсутність бюджетних коштів на відповідні цілі, на що посилилається відповідач, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Майново-господарські зобов`язання між суб`єктами господарювання виникають на підставі договорів (стаття 179 ЦК України), сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору (стаття 627 ЦК України).

Згідно з вимогами частини першої статті 48 Бюджетного кодексу України розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов`язання та проводять видатки тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами.

Згідно з частиною першою статті 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями, а статтями 525, 526 ЦК України і статтею 193 ГК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом частини першої статті 530 ЦК України, якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до статті 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналіз указаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що сама по собі відсутність бюджетних коштів не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язання.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 18.10.2005 у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" також зазначено, що відсутність бюджетних коштів не виправдовує бездіяльність боржника і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Керуючись статтями 193, 218 Господарського кодексу України, статями 96, 179, 525, 526, 530, 610, 611, 617, 625, 627, 712 Цивільного кодексу України, статями 129, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області (49101, м. Дніпро, вул. Троїцька, 20а, ) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ) в особі Філії "Енергозбут" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (01135, м. Київ, вул. Жилянська, 97, ) 272 097,59 грн. (двісті сімдесят дві тисячі дев`яносто сім гривень 59 коп.) основного боргу, 38 355,55 грн. (тридцять вісім тисяч триста п`ятдесят п`ять гривень 55 коп.) пені, 2 512,51 грн. (дві тисячі п`ятсот дванадцять гривень 51 коп.) річних, 3 245,41 грн. (три тисячі двісті сорок п`ять гривень 41 коп.) інфляції грошових коштів, 4 743,17 грн. (чотири тисячі сімсот сорок три гривні 17 коп.) судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського.

Повне рішення складено 26.07.2019.

Суддя І.Ф. Мельниченко