ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" липня 2019 р. м. Київ Справа № 911/994/19

Розглянувши матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Чернігівська картонажно-поліграфічна фабрика

до Товариства з обмеженою відповідальністю Українські макарони

про стягнення 148 739,47 грн.

Суддя Т.П. Карпечкін

Без виклику представників сторін.

обставини справи:

До Господарського суду Київської області 15.04.2019 року надійшла позовна заява б/н від 08.04.2019 року Товариства з обмеженою відповідальністю Чернігівська картонажно-поліграфічна фабрика до Товариства з обмеженою відповідальністю Українські макарони про стягнення 148 739,47 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Пунктом 1 ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки, ціна позову у справі № 911/994/19 не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який встановлений на 01 січня року, в якому подано відповідну позовну заяву, справа є не складною з огляду на наявні в ній матеріали, суд, в силу ч. 1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України, приходить до висновку про можливість здійснення розгляду даної справи у порядку спрощеного позовного провадження.

У зв`язку з чим, ухвалою Господарського суду Київської області від 28.05.2019 року відкрито провадження у справі № 911/994/19, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 Господарського процесуального кодексу України.

Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться (ч.ч. 1-2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі (ст. 248 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 4 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України за клопотанням сторони суд може відкласти розгляд справи з метою надання додаткового часу для подання відповіді на відзив та (або) заперечення, якщо вони не подані до першого судового засідання з поважних причин.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться (ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше (ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Оскільки, станом на 26.06.2019 року відповідач, належним чином повідомлений про розгляд даної справи у встановлений судом строк відзиву на позов та клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надіслав, доказів повної або часткової сплати ним заборгованості, яка є предметом даного спору, не надав, клопотань про відкладення розгляду справи з метою надання додаткового часу для подання відзиву від відповідача не надходило, суд вважає, що, у відповідності до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, справа може бути розглянута по суті за наявними в ній матеріалами, яких достатньо для винесення рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши надані докази, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

05.12.2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Чернігівська картонажно-поліграфічна фабрика (далі - позивач, Виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю Українські макарони (далі - відповідач, Замовник) було укладено Договір № 597 (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору Виконавець зобов`язується власними силами і зі своїх матеріалів виготовити і поставити, а Замовник прийняти і оплати продукцію, кількість, асортимент і ціна якої вказані в специфікації. Загальна сума Договору складається із загальної суми всіх підписаних Специфікацій протягом терміну дії цього Договору, які є невід`ємною частиною Договору.

Замовник зобов`язується здійснити оплату протягом 30 календарних днів з дня отримання продукції від Виконавця (п. 3.1 Договору).

Даний Договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до 31.12.2018 року (п. 10.3 Договору).

У випадку, якщо жодна із Сторін письмово не заявить про свій намір розірвати або змінити даний Договір за двадцять календарних днів до його закінчення, цей Договір вважається пролонгований щоразу на аналогічний строк (п. 10.4 Договору).

Як стверджує позивач, на виконання зобов`язань за Договором ним було поставлено відповідачу Товар на загальну суму 140 104,80 грн., що підтверджується Специфікацією до Договору від 01.11.2018 року, видатковою накладною № 43 від 16.01.2019 року на суму 140 104,80 грн., товарно-транспортною накладною № 454608 від 16.01.2019 року, які підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені їх печаткою, довіреністю на отримання ТМЦ № 219452 від 16.01.2019 року (копії наявні в матеріалах справи).

Однак, відповідач в порушення п. 3.1 Договору, своєчасно та в повному обсязі свої зобов`язання з оплати отриманого Товару не виконав, відтак, за відповідачем рахується заборгованість в сумі 140 104,80 грн. що також підтверджується Актом звірки взаєморозрахунків за період з 01.01.2019 року по 04.02.2019 року, підписаним уповноваженими представниками Сторін та скріпленим їх печатками, на суму 140 104,80 грн.

У зв`язку з чим, позивач звернувся до суду з даним позовом і просив стягнути з відповідача 140 104,80 грн. боргу.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином, за наслідками розгляду спору судом встановлено заборгованість відповідача перед позивачем в сумі 140 104,80 грн.

У зв`язку з простроченням відповідачем виконання грошового зобов`язання з оплати Товару, позивач просить стягнути з відповідача 7 323,83 грн. пені на підставі п. 7.2 Договору, 610,32 грн. 3 % річних та 700,52 грн. інфляційних в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, що передбачено ст. 3 зазначеного Закону.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не передбачено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України).

Пунктом 7.2 Договору передбачено, що у разі несплати виготовленої продукції Замовник виплачує Виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє га момент прострочення за кожен день прострочення.

Відповідно до п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ст. 253 Цивільного кодексу України).

Судом досліджено та встановлено, що позивачем нараховані пеня, 3% річних та інфляційні по кожному періоду на фактичні суми заборгованості, існування яких у відповідні періоди відповідачем не заперечено та не спростовано.

Враховуючи встановлені судом обставини щодо наявності заборгованості відповідача та фактів прострочення платежів, суд дійшов висновку про правомірність вимог позивача про стягнення пені, 3 % річних та інфляційних.

Однак, судом було виявлено помилки в наданому позивачем розрахунку пені, 3 % річних та інфляційних, зокрема помилки в періоді нарахування, оскільки позивач помилково починає проводити відповідні нарахування з 15.02.2019 року, тобто з дня який є останнім днем на оплату, не врахувавши, що у відповідності до ст. 253 Цивільного кодексу України, перебіг тридцятиденного строку на оплату починається з наступного дня після поставки Товару. Судом було здійснено правильний розрахунок пені, 3 % річних та інфляційних, згідно з яким з відповідача підлягає стягненню 7 185,65 грн. пені, 598,80 грн. 3% річних, інфляційні підлягають задоволенню в заявленому розмірі в сумі 700,52 грн..

Як визначено ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Проаналізувавши вищезазначені норми чинного законодавства України, повно та всебічно розглянувши матеріали справи господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в сумі 148 589,77 грн. з яких: 140 104,80 грн. основного боргу, 7 185,65 грн. пені, 598,80 грн. 3% річних, 700,52 грн. інфляційних. В решті позов задоволенню не підлягає.

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (ч. 1. ст. 124 Господарського процесуального кодексу України).

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду ч. 1, 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України).

Позивачем в позовній заяві подано попередній орієнтований розрахунок судових витрат, якою позивач фактично просить суд стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 2 231,09 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).

В підтвердження сплати судового збору позивачем до позовної заяви додано платіжне доручення № 1500 від 08.04.2019 року на суму 2 231,09 грн.

Оскільки в спрощеному позовному провадженні судові дебати не проводяться, в строк до прийняття рішення позивачем в підтвердження решти заявлених судових витрат жодних доказів не подано, господарський суд залишає без розгляду заяву позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу.

Відшкодування витрат по сплаті судового збору відповідно до статей 123, 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 2 228,85 грн.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 129, 233, 236-241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Чернігівська картонажно-поліграфічна фабрика до Товариства з обмеженою відповідальністю Українські макарони про стягнення 148 739,47 грн. задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Українські макарони (07269, Київська обл., Іванківський р-н, с. Рудня-Тальська, вул. Шкільна, буд. 29-А, ідентифікаційний номер 31239749) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Чернігівська картонажно-поліграфічна фабрика (14013, Чернігівська обл., м. Чернігів, вул. Любомира Боднарука, буд. 26, ідентифікаційний номер 02469511) 140 104 (сто сорок тисяч сто чотири) грн. 80 коп. основного боргу, 7 185 (сім тисяч сто вісімдесят п`ять) грн. 65 коп. пені, 598 (п`ятсот дев`яносто вісім) грн. 80 коп. 3% річних, 700 (сімсот) грн. 52 коп. інфляційних та 2 228 (дві тисячі двісті двадцять вісім) грн. 85 коп. судового збору.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

4. В решті позову Товариства з обмеженою відповідальністю Чернігівська картонажно-поліграфічна фабрика до Товариства з обмеженою відповідальністю Українські макарони про стягнення 149,70 грн. відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання апеляційної скарги відповідно до ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України з врахуванням п. 17.5 розділу ХІ Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 26.07.2019 р.

Суддя Т.П. Карпечкін