ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"31" липня 2019 р. м. Київ Справа № 911/1851/19

Суддя А.Ю. Кошик, розглянувши матеріали

позовної заяви Першого заступника керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Київській області

до 1) Комунального підприємства «Реєстрація бізнесу» Коровинської сільської ради Недригайлівського району Сумської області

2) Фермерського господарства «Мрія»

про скасування рішень про державну реєстрацію права постійного користування земельними ділянками

Обставини справи:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Першого заступника керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Київській області до Комунального підприємства «Реєстрація бізнесу» Коровинської сільської ради Недригайлівського району Сумської області, Фермерського господарства «Мрія» про скасування рішень про державну реєстрацію права постійного користування земельними ділянками.

Відповідно до ч. 5 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України у разі пред`явлення позову особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, в заяві повинні бути зазначені підстави такого звернення.

Відповідно до ч. 4 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Частиною 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» встановлено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Відповідно до ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Відтак, захищати інтереси держави повинні, насамперед, відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Доведення підстав звернення до суду прокурором здійснюється у загальному порядку відповідно до вимог ст. 73, 74, 76, 77 Господарського процесуального кодексу України шляхом подання належних та допустимих доказів. Зокрема, але не виключно, такими доказами можуть бути: докази внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинене кримінальне правопорушення на підставі ст. 367 Кримінального кодексу України (службова недбалість); вирок суду щодо службових осіб; докази накладення дисциплінарних стягнень на державних службовців, які займають посади державної служби в органі державної влади та здійснюють встановлені для цих посад повноваження, за невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків та ін.

Як визначено ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України, позовна заява повинна містити:

4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;

5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову;

10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Частиною 5 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у разі пред`явлення позову особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, в заяві повинні бути зазначені підстави такого звернення.

Також, згідно з ч. 2 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Однак, в порушення наведених вимог господарського процесуального законодавства, Першим заступником керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області не викладено всіх обставин та не надано доказів в підтвердження підстав звернення з даним позовом в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Київській області. Зокрема, позов не містить документально обґрунтованих та підтверджених пояснень щодо нездійснення Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області захисту державних інтересів (щодо надіслання листів, нагадувань, звернень, тощо). Крім того, зі змісту позову вбачається, що визначений прокуратурою в якості позивача орган, причетний до порушень, які стали підставою подання позову.

Також, в позові не викладено документально обґрунтованих пояснень щодо обставин, за яких Києво-Святошинській місцевій прокуратурі Київської області стало відомо про необхідність вжиття заходів представницького характеру в інтересах держави в суді, а саме, не зазначено та не надано доказів, на підставі чого прокуратурою проводилось опрацювання відомостей, на підставі яких подано позов, на підставі чого та за яких обставин отримано відповідні відомості.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 77 Господарського процесуального кодексу України визначає, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Крім того, на виконання п. 10 ч. 3 ст.162 Господарського процесуального кодексу України в позові викладено недостовірні відомості, оскільки за реєстраційними даними бази суду обліковується подання аналогічної позовної заяви, яка ухвалою № 911/1302/19 повернута без розгляду і відповідна ухвала наразі перебуває на апеляційному оскарженні.

Як визначено ч. 7 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, ухвалу про повернення позовної заяви може бути оскаржено. У разі скасування ухвали про повернення позовної заяви та направлення справи для продовження розгляду, суд не має права повторно повертати позовну заяву.

Таким чином, щодо попередньо поданої аналогічної позовної заяви триває апеляційна стадія судового процесу і не завершено розгляд питання про прийняття відповідної позовної заяви.

Згідно з ч. 1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно з ч. 2 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 162, 164, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

Ухвалив:

1. Залишити позовну заяву без руху.

2. Встановити позивачу орієнтовний строк для усунення недоліків до 19.08.2019 року, однак в будь-якому випадку не пізніше десяти днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху (з наданням відповідних доказів).

3. Зобов`язати позивача (прокуратуру) усунути недоліки позовної заяви та подати до суду:

- належні та допустимі докази в обґрунтування наявності підстав для здійснення прокурором представництва інтересів держави в даній справі, зокрема, документально обґрунтовані та підтверджені пояснення щодо нездійснення Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області захисту державних інтересів (щодо надіслання листів, нагадувань, звернень, тощо); визначитись з правильним суб`єктним складом спору;

- документально обґрунтовані пояснення та докази щодо обставин, за яких Києво-Святошинській місцевій прокуратурі Київської області стало відомо про необхідність вжиття заходів представницького характеру в інтересах держави в суді, а саме, на підставі чого прокуратурою проводилось опрацювання відомостей, на підставі яких подано позов, на підставі чого та за яких обставин отримано відповідні відомості; обґрунтування щодо дотримання закону під час отримання доказів, які стали підставою для подання позову;

- пояснення щодо наведених в позові відомостей на виконання п. 10 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України.

4. Попередити позивача про те, що у разі неусунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважатиметься неподаною і буде повернута позивачу.

5. Інформацію у справі сторони можуть отримати на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет (http://court.gov.ua/fair/).

6. Витребувані документи та письмові пояснення у справі подаються з супровідним листом через канцелярію Господарського суду Київської області.

7. Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 235 Господарського процесуального кодексу України. Оскарження даної ухвали окремо від рішення суду не передбачено.

Суддя А.Ю. Кошик