ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2019 року Справа №906/47/19

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя Мельник О.В.

суддя Грязнов В.В.

суддя Розізнана І.В.

при секретарі судового засідання Панасюк О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Яблунецьке хлібоприймальне підприємство" на рішення господарського суду Житомирської області від 15.04.2019 р. (суддя Кравець С.Г., повний текст рішення складено 18.04.2019 р.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Укрхім"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Яблунецьке хлібоприймальне підприємство"

про стягнення 652396,42 грн.

за участю представників:

позивача - не з`явився,

відповідача - Кузьмича С.О.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Житомирської області від 15.04.2019 р. у справі №906/47/19 позов товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Укрхім" до товариства з обмеженою відповідальністю "Яблунецьке хлібоприймальне підприємство" про стягнення 652396,42 грн. задоволено.

Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Яблунецьке хлібоприймальне підприємство" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Укрхім": 604320,23 грн. - основного боргу, 48076,19 грн. - пені, 16000 грн. - витрат на оплату послуг адвоката, 9785,95 грн. - витрат по сплаті судового збору.

В обґрунтування свого рішення суд першої інстанції зазначив, що відповідачем частково проведено оплату отриманого від позивача товару на суму 50000,00 грн., що підтверджується копіями банківських виписок від 31.08.2018 р., однак неоплаченим у зазначені строки залишився товар на суму 604320,23 грн. отриманий відповідачем за видатковою накладною №90 від 21.06.2018 р., у зв`язку із чим у відповідача існує заборгованість перед позивачем у сумі 604320,23 грн. основного боргу та 48076,19 грн. пені.

Крім того, місцевий господарський суд звертає увагу, що твердження відповідача про відсутність доказів стосовно передачі товару за якістю за договором №270618 від 20.06.2018 р. не знайшло свого підтвердження, оскільки в матеріалах справи наявні складські квитанції на зерно №79 від 30.11.2017 р. (серії АЧ №377733), №86 від 21.12.2017 р. (серії АЧ №377740) та картки аналізу зерна №375 від 30.11.2017 р., №431 від 21.12.2017 р., зі змісту яких вбачається, що при передачі позивачем зерна на зберігання ТОВ "Яблунецьке ХПП" дослідження якості зерна проводилось самим відповідачем і жодних претензій щодо якості товару не було.

Суд першої інстанції вважає вимогу позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 16000 грн. обґрунтованою, оскільки факт понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу підтверджується актом приймання-передачі наданих послуг від 22.03.2019 р. з представництва інтересів в господарському суді Житомирської області по справі №906/47/19, в якому міститься детальний опис наданих адвокатом послуг, платіжними дорученнями №2634 від 15.02.2019 р. на суму 10000 грн. (згідно рахунка №53 від 14.02.2019 р.), №2753 від 22.03.2019 р. на суму 6000 грн. (згідно рахунка №64 від 21.03.2019 р.).

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Мотивуючи апеляційну скаргу скаржник вказує, що позивачем порушено вимоги п.2.2 договору №270618 від 20.06.2018 р., а саме передано товар неналежної якості. Зазначає, що згідно складських квитанцій на зерно №79 від 30.11.2017 р. та №86 від 21.12.2017 р. якісні характеристики зерна не відповідають вимогам вказаного договору, оскільки вологість зерна становить 14,5 %, що перевищує максимальне значення вологості, яке вказано в договорі. Також, згідно картки аналізу зерна воно не відповідає іншим характеристикам, а саме щодо кількості битих і пошкоджених зерен. Отже, покупець отримавши товар неналежної якості, який не було замінено, має право згідно ч.1 ст.615 ЦК України відмовитись від зобов`язань за вказаним договором.

Крім того, апелянт зазначає, що договір зі сторони ТОВ "ТД "Укрхім" підписано особою, що не мала таких повноважень, адже згідно з даними ЄДРПОУ керівником відповідача з 09.02.2016 р. є ОСОБА_1 , а договір підписаний ОСОБА_2 , що є підставою для визнання правочину недійсним.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Укрхім" правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористалось.

У судове засідання, призначене на 29.07.2019 р., позивач не забезпечив явку повноважного представника, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги (т.2, а.с.51).

Враховуючи приписи ст.ст.269, 273 ГПК України про межі та строки перегляду справ в апеляційній інстанції, приймаючи до уваги належне повідомлення учасників справи про розгляд справи та той факт, що їх явка в судове засідання обов`язковою не визнавалася, колегія суддів визнала за можливе розглядати апеляційну скаргу за відсутності представника позивача.

Відповідно до ч.1, 4 ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши апеляційну скаргу в межах вимог та доводів наведених в ній, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 30.11.2017 р. між товариством з обмеженою відповідальністю "Яблунець-АГРО" (постачальник) та товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Укрхім" (покупець) укладено договір №921117 (т.1, а.с.23-25), згідно з пунктом 1.1 якого постачальник зобов`язується поставити в обумовлений договором строк сільськогосподарські культури, українського походження врожаю 2017 року, нормальної товарної якості, в заліковій вазі, кількістю, відповідно до додаткових угод до цього договору, а покупець зобов`язується прийняти товар та сплатити постачальнику його вартість.

Додатковими угодами №1 від 30.11.2017 р. та №2 від 20.12.2017 р. до договору сторони погодили кількість, якість, ціну та строки поставки товару - кукурудзи 3-го класу, врожаю 2017 року (т.1, а.с.26-27).

На виконання умов договору від 30.11.2017 р., постачальник передав покупцю кукурудзу 3-го класу, врожаю 2017 року на суму 5037311,75 грн., що підтверджується видатковою накладною №РН-0000005 від 30.11.2017 на суму 3453605,15 грн. (т.1, а.с.29) та за видатковою накладною №РН-0000007 від 21.12.2017 на суму 1583706,60 грн. (т.1, а.с.37).

Згідно платіжних доручень (т.1, а.с.30-35, 38-40) товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Укрхім" сплатило кошти в 5037311,75 грн.

30.11.2017 між товариством з обмеженою відповідальністю "Яблунецьке хлібоприймальне підприємство" (зерновий склад) та товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Укрхім" (поклажодавець) укладено договір складського зберігання №30/11/17-1 (т.1, а.с.41-52).

Відповідно до пункту 2.1 вказаного договору, предметом договору є домовленість сторін про надання зерновим складом за плату послуг по доведенню товару, що передається поклажодавцем, до відповідних кондицій, згідно ДС ГУ, ГОСТ, параметрів, державних стандартів, послуг зі зберігання, сушки, очистки, прийомки та відвантаження товару та повернення товару останньому (чи особі, зазначеній ним як одержувач) у кількості та на умовах визначених цим договором.

Актами приймання-передачі №30/11-1 від 30.11.2017 р. (т.1, а.с.54) та №21/12-1 від 21.12.2017 р. (т.1, а.с.56) ТОВ "Яблунець-Агро" передало, а ТОВ "Торговий дім "Укрхім" прийняло продукцію - кукурудзу 3 класу врожаю 2017 року, в кількості 832,190 т та в кількості 377,073 т відповідно.

На підставі складських квитанцій на зерно №79 від 30.11.2017 (серії АЧ №377733 т.1, а.с.105) та №86 від 21.12.2017 (серії АЧ №377740 т.1, а.с.104) відбулась передача зерна на зберігання до зернового складу - ТОВ "Яблунецьке ХПП", згідно змісту яких зерновий склад ТОВ "Яблунецьке ХПП" прийняв на зберігання від ТОВ "Торговий дім "Укрхім" на підставі договору складського зберігання №30/11/17-1 від 30.11.2017 р. кукурудзу (3 класу), врожаю 2017 року вагою 832190 кг та вагою 377073 кг, знеособлене зберігання; якість зерна засвідчують аналізні картки №375 від 30.11.2017 р. та №431 від 21.12.2017 р., видані ВТЛ ТОВ "Яблунецьке ХПП"; зерновий склад зобов`язується зберігати зерно в строк до 31.05.2018 р.

У відповідності до акта-розрахунку зернового складу ТОВ "Яблунецьке ХПП" №21/06-1 від 21.06.2018 р. станом на червень 2018 р. на зернову складі у ТОВ "Яблунецьке ХПП" залишилось кукурудзи 3 класу урожаю 2017 року в кількості 130863 кг (т.1, а.с.109-110).

20.06.2018 р. між товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Укрхім" (продавець) та товариством з обмеженою відповідальністю "Яблунецьке хлібоприймальне підприємство" (покупець) укладено договір №270618, згідно з п.1.1 якого продавець зобов`язується поставити і передати у власність покупця, а покупець прийняти і оплатити кукурудзу 3-го класу, врожаю 2017 року (надалі - "товар") відповідно до умов цього договору (т.1, а.с.57-59).

Відповідно до п.2.1 договору, кількість товару, що продається та передається покупцю продавцем 133,00 (сто тридцять три) метричних тон (МТ) +/-5%.

Пунктом 2.2 договору передбачено, що якість товару повинна відповідати таким показникам: вологість не більше 14,00 %; смітна домішка-не більше 2 %; зернова домішка, що включає в себе - не більше 10 %; битих зерен - не більше 5 %; пошкоджених зерен - не більше 5 %.

Згідно з п.2.4 договору, товар вважається поставленим продавцем та прийнятим покупцем в кількості (по вазі) та по якості, які остаточно визначені в пункті поставки.

Продавець зобов`язаний передати товар покупцю на зерновому складі (пункт поставки) по 22 червня 2018 року (п.3.2 договору).

За умовами п.4.1 договору, ціна товару разом з ПДВ складає 5000,04 грн. за одну МТ.

У відповідності до п.4.2 договору, загальна вартість договору складає 665005,32 грн. і може змінюватись у відповідності з п.2.1 договору.

Пунктом 5.1 договору сторони погодили графік оплати покупцем загальної вартості товару, зокрема:

- 10% вартості Товару з 10.08.2018 р. по 10.08.2018 р.,

- 30% вартості Товару з 30.08.2018 р. по 10.09.2018 р.

- 30% вартості Товару з 20.09.2018 р. по 30.09.2018 р.,

- 30% вартості Товару з 15.10.2018 р. по 25.10.2018 р.

Відповідно до п.6.1 договору, товар вважається зданим продавцем та прийнятим покупцем: по кількості - у відповідності з вагою, вказаною в складській квитанції; по якості - у відповідності з показниками, вказаними в складській квитанції і картці аналізу зерна.

Договір набуває чинності з дати підписання його обома сторонами і діє до 31.12.2018 р., але в будь-якому випадку до повного виконання ними своїх зобов`язань (п.10.3 договору).

На виконання умов вказаного договору, ТОВ "Торговий дім "Укрхім" передало ТОВ "Яблунецьке ХПП" товар - кукурудзу 3-го класу, врожаю 2017 року в кількості 130,863 тон загальною вартістю 654320,23 грн., що підтверджується видатковою накладною №90 від 21.06.2018 р. (т.1, а.с.63) та довіреністю №188 від 20.06.2018 р. (т.1, а.с.60).

Крім того, позивачем виписано рахунок на оплату вказаного товару №124 від 21.06.2018 р. (т.1, а.с.64) та податкову накладну від 21.06.2018 р. (т.1, а.с.61-62).

У відповідності до банківських виписок від 31.08.2018 р. (т.1, а.с.65-66) відповідачем лише частково здійснено оплату товару, а саме на суму 50000,00 грн.

Враховуючи невиконання товариством з обмеженою відповідальністю "Яблунецьке ХПП" умов договору щодо сплати вартості товару, товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Укрхім" звернулося з даним позовом до суду.

Аналізуючи спірні правовідносини та доводи апеляційної скарги суд апеляційної інстанції вважає за необхідне вказати наступне.

Згідно зі ст.509 ЦК України зобов`язання виникають із підстав, встановлених статтею 11 ЦК України.

За вимогами ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

За змістом положень статей 626, 627 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.628 ЦК України).

Згідно з приписами ст. 525, 526, 629 ЦК України та ст.193 ГК України договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Правовідносини сторін виникли на підставі договору №270618 від 20.06.2018 р, який за своєю правовою природою є договором купівлі-продажу та є підставою для виникнення у сторін господарських зобов`язань відповідно до положень ст.173, 174 ГК України та ст.11, 202, 509 ЦК України.

У відповідності до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з п.5.1 договору сторони погодили графік сплати вартості товару, зокрема, із визначенням сум чотирьох платежів, останній з яких повинен бути здійснений до 25.10.2018 р.

Натомість, станом на день звернення позивача до суду (січень 2019 р.) відповідачем сплачено лише 50000,00 грн. вартості товару, що підтверджується банківськими виписками від 31.08.2018 р. (т.1, а.с.65-66).

Відповідно неоплаченим залишився товар на суму 604320,23 грн. (654320,23 50000,00) отриманий відповідачем за видатковою накладною №90 від 21.06.2018 р. на виконання умов договору №270618 від 20.06.2018 р.

Оскільки, відповідач зобов`язання з оплати вартості товару не виконав у повному обсязі, докази сплати заборгованості суду не надав, апеляційний суд вважає вірним висновок суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення 604320,19 грн. основного боргу та відповідно про задоволення позову в цій частині.

Крім того, оцінюючи правомірність стягнення з відповідача пені колегія суддів враховує таке.

Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з п. 3 ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 7.3 договору сторони передбачили, що у разі порушення покупцем своїх зобов`язань з оплати вартості товару, останній сплачує продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми простроченого платежу (діючої в період за який нараховується пеня) за кожний день прострочення.

Зважаючи на вищевикладене, здійснивши перевірку нарахування заявленої до стягнення суми пені, суд апеляційної інстанції вважає вірним висновок господарського суду про застосування до відповідача наслідків порушення зобов`язання у вигляді пені згідно п.7.3 договору та відповідно задоволення позову в частині стягнення 48076,19 грн.

Доводи апелянта про відсутність доказів передачі товару за якістю, яка відповідає умовам договору та відповідно неналежного виконання обов`язків позивачем за договором, не заслуговують на увагу та спростовуються наступним.

Пунктом 6.1 договору сторони погодили, що товар вважається зданим продавцем та прийнятим покупцем:

- по кількості - у відповідності з вагою, вказаною в складській квитанції;

- по якості - у відповідності з показниками, вказаними в складській квитанції і картці аналізу зерна.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, товар - кукурудза 3-го класу, врожаю 2017 року в кількості 130,863 тон на момент укладення договору №270618 від 20.06.2018 та його передачі знаходився у відповідача за договором складського зберігання №30/11/17-1 від 30.11.2017, при укладенні якого оформлялись складські квитанції на зерно №79 від 30.11.2017 р. (серії АЧ №377733), №86 від 21.12.2017 р. (серії АЧ №377740) та картки аналізу зерна №375 від 30.11.2017 р., №431 від 21.12.2017 р. (т.1, а.с.104-105, 128).

Судом враховується, що відповідно до п.6.1.1 договору №30/11/17-1 складського зберігання, саме зерновий склад (ТОВ "Яблунецьке ХПП") зобов`язується прийняти від поклажодавця товар за фізичною вагою, провести перевірку його якості, забезпечити його належне зберігання у повному обсязі та здійснити відпуск поклажодавцеві.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що договір №270618 від 20.06.2018 р., видаткова накладна №90 від 21.06.2018 р. до вказаного договору, підписані представником ТОВ "Яблунецьке ХПП" та скріплені печаткою товариства без будь-яких зауважень, в тому числі щодо кількості та якості отриманого товару.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги перебування товару на момент укладення договору купівлі-продажу безпосередньо у відповідача, з урахуванням змісту складських квитанцій на зерно та карток аналізу зерна, доводи апелянта щодо неналежної якості товару є безпідставними та необґрунтованими, з огляду на що колегія суддів дійшла висновку про належне виконання позивачем зобов`язання щодо передачі товару покупцю у кількості та якості згідно умов договору.

Оцінюючи доводи апелянта щодо підписання договору купівлі-продажу з боку позивача неуповноваженою особою, наслідком чого є недійсність правочину, апеляційний суд враховує таке.

Згідно з ч. 1 ст. 92 ЦК України, юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Частиною 2 ст. 207 ЦКУ передбачено, що правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Як вбачається зі змісту договору від 20.06.2018 р., договір зі сторони товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Укрхім" (продавець) підписано т.в.о. директора Петерговим Юрієм ОСОБА_3 .

Відповідно до наказу ТОВ "ТД "Укрхім" №03-В від 28.05.2018 р., на період відпустки директора ОСОБА_1 з 12.06.2018 р. по 15.07.2018 р., його обов`язки тимчасово покладено на ОСОБА_2 , заступника директора. На вказаний період йому передається право підпису за директора всіх фінансових документів (т.1, а.с.108).

Суд звертає увагу, що наказ №03-В від 28.05.2018 р. безпосередньо зазначено у договорі як підставу повноважень ОСОБА_2 для його підписання, тому відповідачу було достеменно відомо про вказаний факт, однак це не стало перешкодою для укладення між сторонами договору.

Крім того, відповідно до ст.241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим, зокрема, у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов`язки з моменту вчинення цього правочину.

Зважаючи на положення ст.241 ЦК України, апеляційний суд вважає, що навіть за умови відсутності у т.в.о. директора ОСОБА_2 повноважень на укладення від імені товариства спірного договору, відсутні правові підстави для визнання недійсним такого договору, оскільки у даному випадку відбулося подальше його схвалення шляхом часткової сплати коштів за товар в сумі 50000,00 грн.. Крім того, жодна із сторін в суді першої інстнції не ставила питання про визнання такого договору недійсним.

Щодо відшкодування витрат на правову допомогу, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ст.59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу.

Статтею 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно зі ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини, зокрема, вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269).

На підставі аналізу обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, підтверджених належними доказами (договір №10 про надання правової допомоги від 12.10.2018 р. з додатковою угодою №3 від 10.12.2018 р., рахунки на оплату №53 від 14.02.2019 р. на суму 10000,00 грн. та №64 від 21.03.2019 р. на суму 6000,00 грн., платіжні доручення №2634 від 15.02.2019 р. та №2753 від 22.03.2019 р., ордер серії КС №493132, акт приймання-передачі наданих послуг від 22.03.2019 р. - т.1, а.с.12, 154-163), виходячи з вимог розумності та справедливості, врахувавши обставини справи, тривалість розгляду справи, мотиви прийняття даного судового рішення, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо доцільності відшкодування відповідачем на користь позивача витрат на надання правової допомоги в розмірі 16000,00 грн.

Відповідно до п. 58 рішення ЄСПЛ Справа "Серявін та інші проти України" (Заява №4909/04) від 10.02.2010 р. у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994р., серія A, №303-A, п.29).

Відповідно до ч. 3 ст.13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. За змістом ч.1 ст.14 ГПК України суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Отже, зазначені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції, апелянт не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та досліджені судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 73, 76-79, 86 Господарського процесуального кодексу України.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції на підставі сукупності досліджених доказів повно з`ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді спору судом першої інстанції, судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, а наведені в ній доводи ґрунтуються на помилковому тлумаченні скаржником норм матеріального та процесуального права та зводяться до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин справи.

Оскільки відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції, судовий збір за подачу апеляційної скарги покладається на скаржника згідно ст.129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Житомирської області від 15.04.2019 р. у справі №906/47/19 залишити без змін, апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Яблунецьке хлібоприймальне підприємство" - без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "01" серпня 2019 р.

Головуючий суддя Мельник О.В.

Суддя Грязнов В.В.

Суддя Розізнана І.В.