ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02.08.2019р. Справа №905/981/19

Суддя господарського суду Донецької області Макарова Ю.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження матеріали справи

за позовом Акціонерного товариства Українська залізниця, м.Київ, в особі регіональної філії Придніпровська залізниця, м.Дніпро, Акціонерного товариства Українська залізниця

до відповідача: Публічного акціонерного товариства Часівоярський вогнетривкий комбінат, м.Часів Яр, Бахмутський район, Донецька область,

про стягнення штрафу в розмірі 43705,00грн.,

без повідомлення (виклику) учасників справи -,

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство Українська залізниця, м.Київ, в особі регіональної філії Придніпровська залізниця, м.Дніпро, Акціонерного товариства Українська залізниця звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Публічного акціонерного товариства Часівоярський вогнетривкий комбінат, м.Часів Яр, Бахмутський район, Донецька область, про стягнення штрафу в розмірі 43705,00грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невідповідність фактичної маси вантажу у вагоні №96392238 зазначеній у транспортній накладній №53032363 від 26.11.2018р., що підтверджується складеним комерційним актом №450003/266 від 29.11.2018р.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 04.06.2019р. справу було призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, встановлений сторонам строк до 25.06.2019р. для подання в тому числі відзиву на позов.

18.06.2019р. до канцелярії суду від відповідача надійшов відзив №12/2-158 від 11.06.2019р. на позовну заяву, в якому просить суд зменшити суму штрафних санкцій до однієї провізної плати 8741,00грн. В обґрунтування поданого клопотання відповідач посилається на відсутність збитків позивача у зв`язку зі встановленим залізницею правопорушенням, скрутне фінансове становище та знаходження відповідача в зоні АТО.

09.07.2019р. до канцелярії суду від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

15.07.2019р. до канцелярії суду від відповідача надійшли уточнення №12/2-182 від 12.07.2019р. до відзиву на позовну заяву, в якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на акт перевірки станції Часів Яр від 26.11.2018р., спільне зважування вантажу вантажовідправником з представником залізниці, а також заповнення відомостей щодо маси вантажу у накладній позивачем та відповідачем.

29.07.2019р. до канцелярії суду від позивача надійшла відповідь на уточнення до відзиву на позовну заяву, у якій посилаєтья на недійсність та фіктивність акту перевірки станції Часів Яр від 26.11.2018р., просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідно до ч.5 ст. 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Станом на 02.08.2019р. клопотань від учасників справи про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням не надійшло.

За таких обставин, не вбачаючи підстав для розгляду даної справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи з власної ініціативи, суд розглядає справу в порядку частини 8 статті 252 ГПК України за наявними в ній матеріалами в межах встановленого чинним процесуальним законодавством строку, без проведення судового засідання.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані сторонами документи, дослідивши матеріали справи, господарський суд встановив наступне:

26.11.2018р. Товариство з обмеженою відповідальністю Часівоярський вогнетривкий комбінат (вантажовідправник) зі станції Часів Яр Донецької залізниці відправило вантажоодержувачу ТОВ МА Пітерс на станцію Жовтнева (експ.) Одеської залізниці за залізничною накладною №53032363 у вагоні №96392238 глину кислотривку і вогнетривку, не поіменовану в алфавіті. Вологість 17%.

При оформленні вказаної залізничної накладної маса вантажу визначена вантажовідправником, що підтверджується графою 24 перевізного документу, а саме відповідачем вказано масу вантажу у вагоні №96392238 - 64700кг.

У накладній вантажовідправником зазначено, що вантаж розміщено і закріплено згідно з п.4.1., 4.3., п.5, 6, 8 гл.14 Додатку 3 до СМГС.

На станції відправлення вантаж був прийнятий до перевезення без зауважень, іншого не доведено.

Згідно з п.28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000р. №644, вантажі, завантажені відправниками у вагони закритого типу (криті, ізотермічні, хопери, цистерни тощо) та контейнери, приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду кузова (котла) вагона (контейнера), пломб (ЗПП), без перевірки вантажу. Вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Відповідно до статті 24 Статуту залізниць України, залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

Під час прибуття вагону №96392238 з вантажем на попутну станцію Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці було здійснено перевірку маси вантажу, під час якої виявлено, що маса вантажу не відповідає масі, вказаній відправником у накладній, що підтверджується складеним на додаток до акту загальної форми №2071 від 29.11.2018р. на станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці комерційним актом №450003/266 від 29.11.2018р., відповідно до якого за результатами переважування вагону №96392238 на справних вагонних 150-тонних електронно-тензометричних вагах станції Нижньодніпровськ-Вузол №032, що пройшли держповірку 29.12.2017р., виявилось: у вагоні №96392238 маса брутто 95750кг, нетто 69250кг, тара 26500кг, що більше ваги, зазначеної у документі на 4550кг та понад вантажопідйомність вагону на 4250кг. Навантаження вантажу нерівномірне нижче бортів на 50-80см. Поглиблень немає. Вагон цільнометалевий. Течі вантажу немає. В технічному відношенні вагон справний. При повторному переважуванні недостача вантажу підтвердилась. Вагон затриманий для відвантаження надлишку вантажу. Начальник вантажного району по штату відсутній.

Комерційний акт №450003/266 від 29.11.2018р. підписали наступні особи: ДСЗ ОСОБА_1 , пр-к поїздів ОСОБА_2 , АРВ ОСОБА_3 .

Вказані у комерційному акті результати зважування підтверджуються випискою з книги обліку контрольних зважувань та перевірки кількості вантажу станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці.

Згідно наявного в матеріалах справи технічного паспорту вагонних ваг №14 станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці дата прийняття ЗВВТ в експлуатацію - 26.12.2012р., міжпровірочний інтервал ЗВВТ становить 12 місяців, інтервал між оглядами-перевірками - 6 місяців, відміткою у паспорті підтверджено, державна повірка здійснювалась 29.12.2017р., ваги придатні для зважування. Тобто ваги, на яких проводилось контрольне переважування вантажу, проходили своєчасну перевірку та повірку. В свою чергу, представником відповідача не надано доказів, які б викликали сумніви у достовірності показів зазначеного засобу ваговимірювальної техніки.

Відповідно до п.12 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28 травня 2002 р. №334, якщо при перевірці вантажу, який прибув з актом попутної станції, під час перевірки на станції призначення не буде виявлено різниці між даними акта, складеного на попутній станції, і фактичною наявністю та станом вантажу, багажу або вантажобагажу, то станція в розділі "Є" комерційного акта попутної станції вносить відмітку такого змісту: "Під час перевірки вантажу (багажу, вантажобагажу) різниці проти цього акта не виявлено". Така відмітка засвідчується штемпелем станції і підписами осіб, указаних у пункті 10 цих Правил. Цей акт видається одержувачу на його вимогу, а копія його залишається на станції. Новий акт у цьому разі не складається.

При невідповідності відомостей, указаних в акті попутної станції, фактичним даним, що виявились під час перевірки вантажу, багажу або вантажобагажу, складається новий комерційний акт.

Так, на станції призначення був заповнений розділ "Є" комерційного акту №450003/266/99 від 29.11.2018р. про те, що при переважуванні вантажу різниця проти цього акту не виявлена.

Посилаючись на положення статей 118 та 122 Статуту залізниць України, позивач нарахував та пред`явив до стягнення з відповідача штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати у розмірі 43705,00грн. за невірно зазначену масу вантажу у перевізному документі.

Вказані обставини і стали підставою для звернення позивача з відповідним позовом до суду.

Виходячи з принципу повного, всебічного та об`єктивного розгляду всіх обставин справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, враховуючи наступне:

Згідно ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають, зокрема, з договорів. Аналогічні положення встановлені і в ст.ст.173-175 Господарського кодексу України.

Як встановлено ч.3 ст.909 Цивільного кодексу України, укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Як зазначено в ст.6 глави 1 Статуту залізниць України, накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи - одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Відповідно до ч.1 ст.909 Цивільного кодексу України та ч.1 ст.307 Господарського кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно ч.2 ст. 908 ЦК України та ч.5 ст. 307 ГК України, умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статут залізниць України визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (ст. 2 Статуту).

Статтею 37 Статуту встановлено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

На підставі цього Статуту затверджені Мінтрансом Правила перевезень вантажів, які є обов`язковими для всіх юридичних осіб (ст. 5 Статуту).

Правилами перевезень вантажів, а саме п.1.1. розділу 4 Правил оформлення перевізних документів, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за №863/5084, а також ст.23 Статуту передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). У відповідності до цих Правил, а саме п.2.1 та п.2.2, графи "Маса вантажу, визначена відправником, кг" та "Спосіб визначення маси" заповнюються вантажовідправником. Маса вантажу згідно ст.37 Статуту та п.5 Правил приймання вантажів до перевезення, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за №861/5082, визначається відправником.

Правильність внесених у накладну відомостей, як це передбачено п.2.3 Правил оформлення перевізних документів, своїм підписом підтверджує представник відправника. Так, правильність внесених відомостей до вищевказаної накладної підтвердив своїм підписом представник відправника.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.24 Статуту, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Згідно ч.1 ст.129 Статуту, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Для засвідчення обставини невідповідності маси вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах законодавцем у ст.129 Статуту визначено складання комерційного акту. Таким чином, підставою для матеріальної відповідальності вантажовідправника є обставини, викладені у комерційному акті.

Отже, допустимими доказами неправильного зазначення у накладній маси вантажу, відправленого вантажовідправником залізницею до станції призначення для отримання вантажоодержувачем, в розумінні ч.1 ст.77 ГПК України, є належно складені працівниками залізниці комерційні акти за наслідком контрольного зважування вантажу, який було здано до перевезення залізницею.

Пунктом 10 Правил складання актів, які затверджені наказом Міністерства транспорту України від 28 травня 2002р. №334, передбачено, що комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажною двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акту можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Таким чином, комерційний акт повинні підписати три працівники залізниці. Однак, зазначена норма не виключає можливості залучення до складення комерційного акту й інших працівників залізниці.

Така правова позиція викладена у Постановах Верховного Суду від 01.06.2018р. у справі №910/3930/17 та від 18.06.2018р. у справі №910/11397/17.

Як було зазначено вище, комерційний акт №450003/266 від 29.11.2018р. підписали наступні особи: ДСЗ Клюєв ОСОБА_4 , пр-к поїздів ОСОБА_5 . ОСОБА_6 , АРВ ОСОБА_7 .

Позивачем у підтвердження повноважень осіб, які підписали комерційний акт надані суду копії:

- посадової інструкції заступника начальника станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці ОСОБА_1 , що затверджена 22.03.2016р. начальником Дніпровської дирекції залізничних перевезень" Борецьким ОСОБА_8 С.;

- наказу начальника станції Нижньодніпровськ-Вузол №739 від 29.12.2017р. про призначення відповідальних осіб, які мають право підписувати комерційні акти, у зв`язку з відсутністю на станції Нижньодніпровськ-Вузол по штатному розкладу таких посад як начальник вантажного району, завідувач вантажною двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи та задля дотримання п.10 правил складання актів;

- наказу №3 від 4.01.2018р. начальника станції Нижньодніпровськ-Вузол про внесення змін до наказу №739 від 29.12.2017р., відповідно до якого особу ОСОБА_2 призначено відповідальною особою, яка має право підпису комерційного акту;

- робочої інструкції агента з розшуку вантажів та багажу ОСОБА_7 , що затверджена 02.03.2016р. начальником станції Нижньодніпровськ-Вузол.

За змістом відповідної робочої інструкцій агента з розшуку вантажів та багажу ОСОБА_7 , до повноважень вказаної особи віднесено здійснення зважування на електронно-тензометричних вагах вагонів, що потребують перевірки ваги в статичному режимі.

Заступник начальника станції має повноваження на підписання комерційних актів в силу прямої вказівки в п. 10 Правил складання актів.

Таким чином, вказаний комерційний акт підписаний уповноваженими особами, за своєю формою та змістом відповідає вимогам Статуту залізниць України та Правил складання актів, а тому визнається судом належним доказом на підтвердження факту невідповідності фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена відправником (відповідачем) у накладній.

Між тим, в матеріалах справи відсутні жодні докази, які б свідчили про намагання оскаржити відомості викладені у вказаному комерційному акті. Наразі одержувач вантажу прийняв спірний вантаж з комерційним актом без будь-яких заперечень, інше не доведено матеріалами справи.

Суд відзначає, що наявним в матеріалах справи комерційним актом підтверджується відсутність слідів доступу до вантажу. Викладені обставини дають підстави вважати що саме відправник неправильно зазначив масу вантажу у спірній накладній.

Щодо заперечень відповідача проти позову, суд зазначає, що матеріалами справи не доведено, що зважування спірного вантажу відповідно до акту від 26.11.2018р. є контрольним, яке б проводилось залізницею на підставі ст. 24 Статуту залізниць в якості контрольного переважування або перевірки відповідності маси вантажу і результати якого заносяться до книги форми ГУ-78. Зокрема, у вказаному акті не зазначено ким саме здійснювалося зважування спірного вантажу і час події.

Відповідно до розділу 24 спірної накладної, маса вантажу визначена саме відправником, а не залізницею. Так, правильність внесених відомостей до вищевказаної накладної підтвердив своїм підписом представник відправника.

Враховуючи викладене, заперечення відповідача суд до уваги не приймає, оскільки належних доказів в розумінні стетей 76-77 ГПК України на спростування обставин, повідомлених позивачем, відповідачем суду не надано.

Згідно з п.5.5 розділу 5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000р. за №644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України від 24.11.2000 № 863/5084, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Згідно із ст.122 Статуту залізниць України за неправильно зазначену у накладній масу вантажу з відправника стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту.

Відповідно до ст.118 Статуту залізниць України штраф підлягає стягненню у п`ятикратному розмірі плати за користування вагонами.

При застосуванні статей 118 та 122 Статуту слід враховувати, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв`язку з цим збитки.

Враховуючи, що провізна плата за перевезення вантажу у спірному вагоні складала 8741,00грн., позивачем нараховано та пред`явлено до стягнення з відповідача штраф в сумі 43705,00грн.

Судом встановлено, що розрахунок суми штрафу є арифметично вірним, та відповідає ст.ст.118, 122 Статут залізниць України.

Як вже зазначалося, відповідач у відзиві №12/2-158 від 11.06.2019р. на позовну заяву просив суд зменшити суму штрафних санкцій до однієї провізної плати 8741,00грн. В обґрунтування поданого клопотання відповідач посилається на відсутність збитків позивача у зв`язку зі встановленим залізницею правопорушенням; тяжке економічне становище та знаходження відповідача в зоні АТО. У підтверджуння посилань суду надані копія звіту про фінансові результати за 2018р., копія листа Донецької торгово-промислової палати від 22.02.2016р., інформація порівняння основних техніко-економічних показників виробництва за 2017-2018р.

По-перше, суд вважає за необхідне зазначити, що приписами ГПК України у редакції, яка набрала чинності з 15.12.2017р., не передбачено для суду права на зменшення розміру штрафних санкцій.

Відповідно до ст.233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Частиною 5 статті 307 ГК України, яка кореспондується із частиною 4 статті 909, статтею 920 ЦК України, встановлено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів за цими перевезеннями визначаються транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Отже, норми Статуту залізниць України є спеціальними нормами, які регулюють в тому числі питання відповідальності за наслідки неправильного зазначення вантажовідправником у накладній маси вантажу.

Відповідно до пункту 24 Статуту залізниць України, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній, а залізниці надане право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній. Зазначена норма встановлює чіткі вимоги до відправника щодо оформлення вантажу та покликана забезпечити дисциплінованість учасників господарських відносин та визначає критерії обґрунтованості в подальшому будь-яких претензій залізниці до учасників господарських відносин (відправника та одержувача).

Відтак, недотримання вимог, визначених Статутом залізниць України, який є спеціальним нормативним актом, що визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом, покладає на порушника відповідальність, яка в даному випадку передбачена пунктами 118, 122 Статуту залізниць України.

При цьому, зазначений штраф, відповідно до пунктів 118, 122 Статуту залізниць України, стягується з вантажовідправника за сам факт допущення ним порушень незалежно від наявності збитків та наслідків, можливості його зменшення Статутом не передбачено.

Необхідність з`ясування наявності чи відсутності складу цивільного правопорушення у даному випадку відсутня, оскільки позивач звернувся з позовом про стягнення штрафу за неправильну зазначену масу вантажу, а не про стягнення збитків.

В даному випадку штрафна санкція не є договірною, а випливає зі зазначених положень Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 року №457, якими чітко визначено розмір штрафу.

Дана правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 05.02.2019р. у справі №914/2339/17, від 12.02.2018р. у справі №906/434/17.

Судом враховано, що розмір штрафу за дане правопорушення визначений Кабінетом Міністрів України і підстав вважати його надмірно великим у порівнянні з допущеним правопорушенням у суду не має.

Слід відзначити, що зменьшення штрафу це право суду, а не його обов`язок, при якому повинні враховуватись певні обставини. За відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Висновок суду щодо необхідності зменшення розміру штрафу, який підлягає стягненню з відповідача, повинен ґрунтуватися також на загальних засадах цивільного законодавства, якими є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (п.6 ст. 3 ЦК України).

Суд відзначає, що позивач як і відповідач є також господарюючим суб`єктом та несе відповідні ризики під час своєї господарської діяльності.

На підтвердження майнового стану відповідачем надано звіт про фінансові результати за 2018 рік, згідно з якими за наслідками від операційної діяльності відповідач має збитки, між тим у звітному періоді у товариства наявний валовий прибуток, а також чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг). Інформація порівняння основних техніко-економічних показників виробництва надана суду за 2017-2018р.

Будь-які належні та допустимі докази для оцінки фінансово-економічного становища ПАТ Часівоярський вогнетривкий комбінат у 2019 році, тобто на час винесення рішення у справі, матеріали справи не містять.

Враховуючи викладене та ту обставину, що вагон №96392238 був навантажений понад вантажопідйомність на 4250кг, що загрожувало безпеці на залізничному транспорті, що також призвело до його затримання для відвантаження надлишку залізницею та здійсненню інших організаційних дій з боку залізниці для його подальшого направлення за досильною накладною до станції призначення, з урахуванням балансу інтересів сторін, суд дійшов висновку про відсутність підстав для зменшення суми штрафних санкцій у даному випадку.

Враховуючи викладене, оскільки саме відповідач, як вантажовідправник, визначає масу вантажу, заповнює і підписує накладну, а згідно статті 24 Статуту саме вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній, вимоги позивача до відповідача є обґрунтованими, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача повністю.

Керуючись ст.ст.12, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 236-238, 247, 252, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р I Ш И В:

Позовні вимоги Акціонерного товариства Українська залізниця, м.Київ, в особі регіональної філії Придніпровська залізниця, м.Дніпро, Акціонерного товариства Українська залізниця до Публічного акціонерного товариства Часівоярський вогнетривкий комбінат, м.Часів Яр, Бахмутський район, Донецька область, про стягнення штрафу в розмірі 43705,00грн. - задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Часівоярський вогнетривкий комбінат (84551, Донецька область, Бахмутський район, м.Часів Яр, вул.Комсомольська, буд.1; ) на користь Акціонерного товариства Українська залізниця (03680, м.Київ, вул.Тверська, 5; ) в особі регіональної філії Придніпровська залізниця (49602, м.Дніпро, пр.Дмитра Яворницького, буд.108; ) штраф у розмірі 43705,00грн., а також витрати на сплату судового збору в розмірі 1921грн.00коп.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ у встановленому порядку.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Повний текст рішення складено та підписано 02.08.2019р.

Суддя Ю.В. Макарова