ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
СУДОВИЙ НАКАЗ
29.07.2019 Справа № 908/1815/19
Суддя господарського суду Запорізької області Корсун Віталій Леонідович розглянувши матеріали заяви від 17.07.19 про видачу судового наказу
від заявника (стягувача): комунального підприємства «Міський магазин» виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації),
до боржника: фізичної особи-підприємця Задорожнюк Сергія Борисовича, АДРЕСА_1
Заяву обґрунтовано положеннями ст.ст. 74, 147-151, 154 ГПК України, ст.ст. 13, 52, 526, 610, 625, 629 ЦК України, ст.ст. 180, 193 ГК України, а також неналежним виконанням боржником своїх зобов`язань за договором щодо розміщення засобу пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі.
Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи № 908/1815/19 між суддями від 23.07.19 вказану заяву передано для розгляду судді Корсуну В.Л.
Відповідно до ч. 1 ст. 148 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
За змістом ст.ст. 524, 533 ЦК України, грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті).
Отже, як вимогу, за якою може бути видано наказ про стягнення грошової заборгованості за письмовим договором відповідно до ч. 1 ст. 148 ГПК України, слід розуміти будь-яку вимогу про стягнення грошової суми заборгованості за договором.
Частиною 1 ст. 154 ГПК України закріплено, що суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника.
Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 155 ГПК України, під час розгляду вимог в порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.
Розглянувши заяву про видачу судового наказу, судом не виявлено підстав передбачених ст. 152 ГПК України для відмови у видачі судового наказу.
Відповідно до положень ст. 193 Господарського кодексу У країни (ГК України), суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України (ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Згідно з положеннями ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Отже, як вимогу, за якою може бути видано наказ про стягнення грошової заборгованості за письмовим договором відповідно до ч. 1 ст. 148 ГПК України, слід розуміти будь-яку вимогу про стягнення грошової суми заборгованості за договором, яка охоплює не тільки основний борг і проценти, але й неустойку, проценти річних та інфляційні втрати, за умови, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Станом на час звернення до суду з даною заявою, загальна сума вимог заявника не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (192 100,00 грн.).
Фактично борг відповідача у сумі 883,16 грн. виник з 01.08.17, на який нараховано суму 3 % річних в розмірі 52,00 грн. та 154,20 грн. втрат від інфляції.
З урахуванням вказаних норм матеріального та процесуального права, а також викладених у заяві обставин та положень договору, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 147, 148, 154, 155 ГПК України, суд
2. Копію судового наказу та копію заяви стягувача про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами надіслати боржнику.
3. Судовий наказ після набрання ним законної сили надіслати стягувачу.
Боржник має право протягом 15 днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Заява про скасування судового наказу подається в суд в письмовій формі.
У разі ненадходження до суду заяви від боржника про скасування судового наказу протягом 5 днів після закінчення строку на її подання судовий наказ набирає законної сили.
Дата набрання судовим наказом законної сили: "___"_________20__.
Строк пред`явлення судового наказу до виконання: "___"_________20__.
Дата видачі судового наказу стягувачу: "___"_________20__.
Суддя В.Л. Корсун