ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у справі

29 липня 2019 року Справа № 915/1767/19

м. Миколаїв

Суддя Господарського суду Миколаївської області Давченко Т.М.,

розглянувши матеріали

позову товариства з обмеженою відповідальністю "АВІОН+",

вул. Городоцька, 335, оф. 358, м. Львів, 79040;

поштова адреса: вул. Некрасова, 2, м. Херсон, 73034;

до фізичної особи-підприємця Кисельової Алли Федорівни,

АДРЕСА_1 ;

про стягнення грошових коштів у загальній сумі 13943 грн. 07 коп.

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю (ТОВ) "АВІОН+" звернулося до фізичної особи-підприємця Кисельової Алли Федорівни з позовом про стягнення з останньої грошових коштів у загальній сумі 13943 грн. 07 коп., із яких: 10001 грн. 98 коп. - основний борг; 593 грн. 90 коп. - інфляційні втрати; 204 грн. - 3 % річних; 2424 грн. 05 коп. - пеня; 700 грн. 14 коп. - 7 % штрафу, з посиланням на неналежне виконання підприємцем Кисельовою зобов`язань за укладеним між ними договором від 27.09.2018 № 211 про реструктуризацію заборгованості, а саме, зобов`язань щодо своєчасної та у повному обсязі сплати зафіксованої та реструктуризованої суми заборгованості за раніше укладеними між сторонами договорами від 01.08.2016 № 30 поставки та від 01.08.2016 № 31 про надання послуг, внаслідок чого утворився основний борг у спірній сумі, на яку позивачем нараховано штрафні санкції, 3 % річних та інфляційні втрати.

Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття "суд, встановлений законом" містить, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Предметна та суб`єкта юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена статтею 20 ГПК України. Так, за частиною першою цієї статті господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Відповідно до положень частини другої цієї ж статті право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням мають юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування.

За статтею 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу, тобто, і фізичні особи, які не є підприємцями, а винятки, коли спори, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, не підлягають розгляду у господарських судах, чітко визначені положеннями статті 20 цього Кодексу (як приклад, пункти 5, 10, 14 цієї статті).

Наведене свідчить про те, що з дати набрання чинності ГПК України в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" одним із критеріїв віднесення справ до господарської юрисдикції визначено наявність між сторонами саме господарських правовідносин, а також впроваджено підхід щодо розмежування юрисдикції залежно від предмета правовідносин, а не лише від суб`єктного складу сторін.

Отже, ознаками спору, на який поширюється юрисдикція господарського суду, є наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин, наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом, відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

З огляду на положення частини першої статті 20 ГПК України а також статей 4, 45 цього Кодексу для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду конкретної справи має значення суб`єктний склад саме сторін правочину та наявність спору, що виник у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності.

До такого ж висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 13.02.2019 у справі № 910/8729/18.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для розгляду даного позову в порядку господарського судочинства, суд враховує, що, 1) згідно сформованого судом витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, фізична особа-підприємець Кисельова Алла Федорівна припинила підприємницьку діяльність з 30.08.2018 за власним рішенням; 2) що договір про реструктуризацію заборгованості, стягнення грошових коштів за яким є предметом спору в даній справі, укладено між ТОВ "АВІОН+" та Кисельовою А.Ф. 27.09.2018, тобто, вже після припинення відповідачем підприємницької діяльності.

Отже, спір між сторонами виник не у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності, а тому має розглядатися в порядку цивільного судочинства.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 175 ГПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Ураховуючи викладене, у відкритті провадження у справі слід відмовити.

Керуючись п.1 ч.1 ст.175, ст. 234 ГПК України, суд

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у відкритті провадження у справі.

2. Позовну заяву від 19.07.2019 № 19/07-19 з додатками на 61 (шістдесяти одному) арк. повернути товариству з обмеженою відповідальністю "АВІОН+".

3. Разом з позовною заявою направити товариству з обмеженою відповідальністю "АВІОН+" акт відділу документального забезпечення Господарського суду Миколаївської області від 22.07.2019 на 1 (одному) арк.

Ухвалу може бути оскаржено до Південно-західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня її постановлення.

Суддя Т.М. Давченко