ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.07.2019 справа № 914/633/19

м. Львів

Господарський суд Львівської області у складі судді Матвіїва Р.І. за участю секретаря судового засідання Сала О.А., розглянувши матеріали

за позовом: Публічного акціонерного товариства Укртелеком, м. Київ, в особі Львівської філії Публічного акціонерного товариства Укртелеком, м. Львів,

до відповідача: Управління соціального захисту населення Золочівської районної адміністрації Львівської області, м. Золочів, Львівська область,

предмет позову: стягнення 146 417,59 грн. заборгованості по компенсації видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг на телекомунікаційні послуги,

підстава позову: порушення відповідачем видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг на телекомунікаційні послуги,

за участю представників:

позивача: Романяк Наталія Богданівна - адвокат на підставі довіреності № 4032 від 26.12.2018 року,

відповідача: не з`явився.

ПРОЦЕС

05.04.2019 року до Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Львівської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» до Управління соціального захисту населення Золочівської районної адміністрації Львівської області про стягнення 146 417,59 грн. заборгованості по компенсації видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг на телекомунікаційні послуги.

Ухвалою суду від 09.04.2019 року позовну заяву залишено без руху, а ухвалою від 26.04.2019 року відкрито провадження, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 05.06.2019 року.

Ухвала суду про відкриття провадження у справі отримана позивачем 02.05.2019 року, відповідачем - 03.05.2019 року, що вбачається з повідомлень про вручення поштового відправлення. Відводів складу суду сторонами не заявлено.

16.05.2019 року відповідачем подано відзив на позовну заяву.

03.06.2019 року позивачем подано відповідь на відзив.

Хід судових засідань відображено в ухвалах суду та протоколах судових засідань. Зокрема, у підготовчих засіданнях неодноразово оголошувалась перерва за участю представників обох сторін; у судовому засіданні 17.07.2019 року вирішено клопотання відповідача про залучення до участі у справі іншого відповідача, а саме відмовлено у його задоволенні такого, закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 24.07.2019 року.

У судове засідання 24.07.2019 року з`явився представник позивача, підтримав позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач явки представника у судове засідання не забезпечив, причин неявки не повідомив, про дату та час судового засідання повідомлений шляхом надіслання ухвали суду на відому суду поштову адресу відповідача, за якою сторона отримувала попередню вихідну з суду кореспонденцію. Також суд зазначає, що відсутні підстави для відкладення розгляду справи, визначені ч.2 ст.202 ГПК України, адже в матеріалах справи наявні докази надіслання ухвал суду від 17.07.2019 року відповідачу 18.07.2019 року. Крім цього, відповідач неодноразово брав участь у судових засіданнях, що проводились в даній справі, обізнаний про розгляд даної справи, має процесуальні права щодо ознайомлення з матеріалами справи та вільний доступ до судових рішень, опублікованих в Єдиному державному реєстрі судових рішень, однак, двічі в судові засідання не з`являвся та клопотань щодо відкладення розгляду справи не подавав. Відтак, суд не вважає неявку представника відповідача в дане судове засідання такою, що перешкоджає розгляду справи по суті, чи такою, що дає підстави для відкладення судового засідання.

У судовому засіданні 24.07.2019 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

СУТЬ СПОРУ ТА ПРАВОВА ПОЗИЦІЯ СТОРІН

Спір між сторонами виник внаслідок невиконання відповідачем грошового зобов`язання. Позивач стверджує, що Львівською філією ПАТ «Укртелеком» пільговим категоріям населення за період з січня 2018 р. по грудень 2017 р. (включно) надавалися телекомунікаційні послуг на пільговій основі. Сума, що підлягає відшкодуванню станом на 31.12.18 року становить 146 417 грн. 59 коп. Для проведення звірки розрахунків відшкодування Львівською філією щомісяця направлялися форма-2 «Пільги» за формою, що передбачена Наказом міністерства праці та соціальної політики № 535 від 04.10.2007 року. Проте, відшкодування заборгованості по компенсації видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг на телекомунікаційні послуги відповідачем не проводилось з посиланням на відсутність бюджетних призначень та коштів на зазначені видатки.

Відповідач щодо позовних вимог заперечив з підстав, зазначених у відзиві, зокрема, вважає, що у нього відсутній обов`язок здійснювати розрахунки з позивачем, оскільки головним розпорядником бюджетних коштів на місцевому рівні є Золочівська районна рада, а не Управління соціального захисту населення Золочівської районної адміністрації Львівської області.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Як вбачається з розрахунків видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг, форма № 2-пільга, витрати, що підлягають сплаті компенсуючим органом за надані ПАТ «Укртелеком» послуги, становлять 148 119,37 грн., з яких:

за січень 2018 року - 14 658,49 грн. (відшкодування від фінвідділу 11 737,24 грн., відшкодування за чорнобильців 436,66 грн., відшкодування за ветеранів військової служби і ОБС 1 612,89 грн., відшкодування за учасників бойових дій УПА 183,18 грн., відшкодування за управління ПСНЗ багатодітна сім`я 688,52 грн.),

за лютий 2018 року 14 043,17 грн. (відшкодування від фінвідділу 11 204,77 грн., відшкодування за чорнобильців 430,80 грн., відшкодування за ветеранів військової служби і ОБС 1 613,81 грн., відшкодування за учасників бойових дій УПА 183,18 грн., відшкодування за управління ПСНЗ багатодітна сім`я 610,61 грн.),

за березень 2018 року 13 575,36 грн. (відшкодування від фінвідділу 10 944,79 грн., відшкодування за чорнобильців 374,58 грн., відшкодування за ветеранів військової служби і ОБС 1 540,62 грн., відшкодування за учасників бойових дій УПА 143,71 грн., відшкодування за управління ПСНЗ багатодітна сім`я 571,66 грн.),

за квітень 2018 року 11 922,03 грн. (відшкодування від фінвідділу 9 291,85 грн., відшкодування за чорнобильців 357,65 грн., відшкодування за ветеранів військової служби і ОБС 1 565,86 грн., відшкодування за учасників бойових дій УПА 143,71 грн., відшкодування за управління ПСНЗ багатодітна сім`я 562,96 грн.),

за травень 2018 року 12 702,05 грн. (відшкодування від фінвідділу 10 271,00 грн., відшкодування за чорнобильців 313,43 грн., відшкодування за ветеранів військової служби і ОБС 1 496,19 грн., відшкодування за учасників бойових дій УПА 110,60 грн., відшкодування за управління ПСНЗ багатодітна сім`я 510,83 грн.),

за червень 2018 року 12 056,97 грн. (відшкодування від фінвідділу 9 754,38 грн., відшкодування за чорнобильців 292,38 грн., відшкодування за ветеранів військової служби і ОБС 1 419,87 грн., відшкодування за учасників бойових дій УПА 102,62 грн., відшкодування за управління ПСНЗ багатодітна сім`я 487,72 грн.),

за липень 2018 року 11 813,24 грн. (відшкодування від фінвідділу 9 667,47 грн., відшкодування за чорнобильців 292,38 грн., відшкодування за ветеранів військової служби і ОБС 1 351,34 грн., відшкодування за учасників бойових дій УПА 112,14 грн., відшкодування за управління ПСНЗ багатодітна сім`я 389,91 грн.),

за серпень 2018 року 11 475,41 грн. (відшкодування від фінвідділу 9 343,45 грн., відшкодування за чорнобильців 287,77 грн., відшкодування за ветеранів військової служби і ОБС 1 361,47 грн., відшкодування за учасників бойових дій УПА 112,14 грн., відшкодування за управління ПСНЗ багатодітна сім`я 370,58 грн.),

за вересень 2018 року 11 413,00 грн. (відшкодування від фінвідділу 9 176,84 грн., відшкодування за чорнобильців 273,75 грн., відшкодування за ветеранів військової служби і ОБС 1 392,90 грн., відшкодування за учасників бойових дій УПА 112,14 грн., відшкодування за управління ПСНЗ багатодітна сім`я 457,37 грн.),

за жовтень 2018 року 10 834,93 грн. (відшкодування від фінвідділу 8 555,00 грн., відшкодування за чорнобильців 271,33 грн., відшкодування за ветеранів військової служби і ОБС 1 356,06 грн., відшкодування за учасників бойових дій УПА 112,14 грн., відшкодування за управління ПСНЗ багатодітна сім`я 540,40 грн.),

за листопад 2018 року 11 996,48 грн. (відшкодування від фінвідділу 9 546,27 грн., відшкодування за чорнобильців 250,36 грн., відшкодування за ветеранів військової служби і ОБС 1 562,83 грн., відшкодування за учасників бойових дій УПА 132,25 грн., відшкодування за управління ПСНЗ багатодітна сім`я 504,77 грн.),

за грудень 2018 року 11 628,24 грн. (відшкодування від фінвідділу 9 149,81 грн., відшкодування за чорнобильців 275,42 грн., відшкодування за ветеранів військової служби і ОБС 1 464,47 грн., відшкодування за учасників бойових дій УПА 113,10 грн., відшкодування за управління ПСНЗ багатодітна сім`я 625,44 грн.).

Щомісяця, починаючи з лютого 2018 року по січень 2019 року, відповідачу надсилались акт звіряння розрахунків за надані населенню послуги електрозв`язку, форма 2-пільга, розрахунок видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг, за січень 2018 року, лютий 2018 року, березень 2018 року, квітень 2018 року, травень 2018 року, червень 2018 року, липень 2018 року, серпень 2018 року, вересень 2018 року, жовтень 2018 року, листопад 2018 року, грудень 2018 року, що вбачається з долучених позивачем описів вкладення у цінний лист з відбитками поштових штампів.

Із розрахунку заборгованості абонента вбачається, що відповідачем здійснювались часткові оплати на загальну суму 1 615,31 грн., у зв`язку з чим залишок витрат становить 146 504,06 грн., хоча до стягнення заявлено меншу суму 146 417,59 грн., за межі якої суд не вправі виходити.

Листом від 20.02.2018 року Управління соціального захисту населення Золочівської районної адміністрації Львівської області повідомило позивача, що відшкодування витрат за надані пільги з послуг зв`язку окремим категоріям громадян у 2018 році в місцевому бюджеті Золочівського району не передбачені, а також, що фінансове управління Золочівської райдержадміністрації не погоджує подану мережу розпорядників і одержувачів коштів місцевого бюджету по КПКВК 0813032 «Надання пільг окремим категоріям громадян з оплати послуг зв`язку» на 2018 рік мотивуючи тим, що управління соціального захисту населення Золочівської райдержадміністрації у 2018 році не уповноважене на виконання програми щодо надання пільг окремим категоріям громадян з оплати послуг зв`язку та у зв`язку із відсутністю в рішенні «Про районний бюджет Золочівського району на 2018 рік» кошторисних призначень на цю мету.

Листом від 25.01.2019 року Управління соціального захисту населення також повідомив, що станом на 25.01.2019 рік у кошторисі не передбачено коштів на відшкодування витрат ПАТ «Укртелеком» за надані телекомунікаційні послуги пільговим категоріям громадян на поточний рік та за попередні роки.

Дані факти матеріалами справи підтверджуються, документально не спростовувались.

ВИСНОВКИ СУДУ

Дослідивши представлені суду докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд вважає позовні вимоги підставними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю з огляду на наступне.

Відповідно до Статуту Публічного акціонерного товариства Укртелеком в редакції від 12.04.2018 року предметом діяльності Товариства, зокрема, є надання телекомунікаційних послуг, в тому числі послуг фіксованого місцевого, міжміського, міжнародного та рухомого (мобільного) зв`язку, комп`ютерного зв`язку, радіозв`язку (з використанням радіочастот), послуг цифрового телебачення, інших послуг мультисервісних мереж та інших телекомунікаційних додаткових (супутніх) послуг.

Товариство має право виступати позивачем і відповідачем у суді, господарському суді, адміністративному суді, третейському суді, в судових органах інших держав, міжнародних комерційних арбітражах та інших юрисдикційних органах; створювати на території України, та за її межами відповідно до законодавства України дочірні підприємства, філії, представництва, а також безбалансові структурні підрозділи - центри, цехи тощо, якщо це не суперечить законодавству України та цьому Статуту. Філії та представництва Товариства діють на підставі положень.

ПАТ «Укртелеком», а саме Львівська філія ПАТ «Укртелеком», надає телекомунікаційні послуги на пільгових умовах відповідно до приписів Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Закону України «Про жертви нацистських переслідувань», Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист», Закону України «Про охорону дитинства».

Зокрема, згідно зі ст. 17 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" фінансування витрат, пов`язаних з введенням в дію цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів. Законом України "Про жертви нацистських переслідувань'' передбачено, що фінансування витрат, пов`язаних з наданням пільг жертвам нацистських здійснюється за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів (ч. 6 ст. 6). Згідно зі ст. 63 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» фінансування витрат, пов`язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного і місцевого бюджетів та інших джерел, не заборонених законодавством. Законом України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист» також передбачено, що витрати, пов`язані з реалізацією цього Закону, здійснюються за рахунок коштів державного бюджету, коштів, які враховуються при визначенні міжбюджетних трансфертів, та інших джерел, не заборонених законодавством. Згідно зі ст. 23 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» фінансове забезпечення витрат, пов`язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів, що передбачаються в Державному бюджеті України на відповідний рік для Міністерства оборони України, розвідувальних органів України та інших центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування та правоохоронні органи, інших джерел, передбачених законом. Пільги, компенсації та гарантії, передбачені цим Законом надаються за рахунок і в межах бюджетних асигнувань на утримання відповідних бюджетних установ.

Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 19 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» виключно законами України визначаються пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв`язку та критерії їх надання. Державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Відповідно до ч. 3 ст. 63 Закону України «Про телекомунікації» та п. 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 295 від 11 квітня 2012 року (далі - Правила), телекомунікаційні послуги споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України, за місцем проживання з дня пред`явлення документа, що підтверджує право на пільги.

Законом України «Про телекомунікації» та Правилами не передбачено обмеження щодо надання послуг у разі відсутності коштів на зазначені цілі. Вказані норми законодавства закріплюють реалізацію державних соціальних гарантій певним категоріям громадян та є нормами прямої дії: безумовний обов`язок оператора телекомунікаційних послуг надавати послуги зв`язку тим категоріям громадян, які мають установлені законодавством пільги з їх оплати, кореспондує безумовний обов`язок держави в особі її органів відшкодувати вартість таких послуг суб`єкту господарювання, який їх надає (позиція Великої палати Верховного Суду, наведена у постанові від 22.05.2018 року у справі № 927/465/17, провадження № 12-77гс18).

При цьому оскільки за змістом ст.178 Господарського кодексу України та ст.633 Цивільного кодексу України договір про надання телекомунікаційних послуг є публічним, оператор, провайдер телекомунікацій зобов`язаний здійснювати надання послуг зв`язку кожному, хто до нього звертається на законних підставах, не має права відмовити у наданні послуг за наявності у нього такої можливості або надавати перевагу одному споживачеві перед іншими щодо укладення публічного договору, крім випадків, передбачених законодавством. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Отже, вищенаведеними нормами чинного законодавства встановлено право фізичних осіб, які мають визначений вищевказаними законами соціальний статус, на отримання послуг зв`язку на пільгових умовах (з частковою оплатою їх вартості або безкоштовно), та обов`язок провайдера, оператора телекомунікацій надавати такі послуги з урахуванням встановлених чинним законодавством пільг.

Відповідно до ч.1 ст.20 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» надання державних соціальних гарантій здійснюється за рахунок бюджетів усіх рівнів на засадах адресності та цільового використання.

За змістом п. 204 ч. 1 ст. 91 Бюджетного кодексу України до видатків місцевих бюджетів, що можуть здійснюватися з усіх місцевих бюджетів, належать видатки, зокрема, на пільги з послуг зв`язку, інші передбачені законодавством пільги, що надаються ветеранам війни; особам, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"; особам, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною; жертвам нацистських переслідувань; ветеранам військової служби; ветеранам органів внутрішніх справ; громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи; багатодітним сім`ям.

За змістом підп. «б» п.4 ч.1 ст.89, ч.1 ст.102 Бюджетного кодексу України видатки місцевих бюджетів на державні соціальні програми, передбачені у підпункті «б» пункту 4 частини першої статті 89 цього Кодексу, проводяться за рахунок субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

З наведеного вбачається, що держава взяла на себе зобов`язання відшкодовувати втрати доходу провайдерів, операторів телекомунікаційних послуг внаслідок надання телекомунікаційних послуг пільговим категоріям населення за рахунок субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам.

Постановою Кабінету Міністрів України № 256 від 04 березня 2002 року затверджено Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, яким, зокрема, встановлено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів ведуть персоніфікований облік отримувачів пільг за соціальною ознакою згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 29 січня 2003 року № 117 «Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги», а також здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги (пункт 2 постанови). Крім цього, абз.2 п.12 вказаного Порядку передбачено, що погашення кредиторської заборгованості за зазначеними державними програмами соціального захисту населення, яка утворилася станом на початок року, провадиться першочергово.

Згідно з пунктом 3 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, об`єднаних територіальних громад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

Суд не вважає обґрунтованим твердження відповідача про те, що головним розпорядником бюджетних коштів на місцевому рівні є Золочівська районна рада, а не Управління, та зазначає наступне. Управління соціального захисту населення Золочівської районної адміністрації Львівської області є органом соціального захисту населення на території Золочівського району Львівської області, який є органом державної влади, і засновником якого є Золочівська районна державна адміністрація Львівської області. Тобто, головним розпорядником коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення, в даному випадку щодо відшкодування витрат на послуги зв`язку, які надавались споживачам на пільгових умовах, є належний у даній справі відповідач - Управління соціального захисту населення Золочівської районної адміністрації Львівської області, і саме на нього покладено обов`язок щодо виконання зобов`язань з оплати наданих послуг зв`язку на пільгових умовах. З огляду на викладене, чинне законодавство передбачає відшкодування витрат за надані послуги зв`язку пільговим категоріям громадян, при цьому такі зобов`язання виникають безпосередньо із законів України. Саме відповідач відповідно до своїх функціональних обов`язків, передбачених Постановою Кабінету Міністрів України «Про Єдиний держаний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги» від 29 січня 2003 р. № 117, веде облік пільгових категорій громадян та проводить розрахунки з підприємствами та організаціями.

З огляду на викладене вище до компетенції відповідача належить забезпечення реалізації державної політики у сфері соціального захисту населення на території Золочівського району, і саме відповідач як головний розпорядник коштів на фінансування державних соціальних програм зобов`язаний здійснювати розрахунки з організаціями, що надають послуги особам, які згідно із чинним законодавством мають право на соціальні пільги. При цьому чинне законодавство України не передбачає обов`язковості укладення договору про розрахунки з постачальниками послуг, наданих особам, які згідно із чинним законодавством мають право на пільги, оскільки зобов`язання сторін у таких відносинах виникають безпосередньо із законодавчих актів України. Аналогічні висновки зроблені Великою палатою Верховного Суду у постанові від 22.05.2018 року у справі № 927/465/17, провадження № 12-77гс18.

Відповідно до п.3 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - уповноважені органи) ведуть облік пільговиків шляхом формування на кожного пільговика персональної облікової картки згідно з формою "1-пільга", в якій використовується реєстраційний номер облікової картки платника податків. Відповідно до п.10 підприємства та організації, що надають послуги, щомісяця до 25 числа подають уповноваженому органу на паперових та електронних носіях розрахунки щодо вартості послуг, наданих пільговикам у минулому місяці, згідно з формою "2-пільга". Відповідно до п.11 Положення уповноважений орган щомісяця звіряє інформацію, що міститься в Реєстрі, з інформацією, яка надходить від підприємств та організацій, що надають послуги, і у разі виявлення розбіжностей щодо загальної кількості пільговиків або розміру пільг, що надаються конкретному пільговику, не провадить розрахунків, що стосуються виявлених розбіжностей, до уточнення цієї інформації; після проведення розрахунків з підприємствами та організаціями, що надають послуги, складає реєстр погашення заборгованості перед підприємствами та організаціями, що надають послуги, згідно з формою "5-пільга" та реєстр розрахунків згідно з формою "7-пільга", акти звіряння розрахунків за надані пільговикам послуги згідно з формою "3-пільга", які до 15 числа подає фінансовим органам районних, районних у містах Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських рад.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем як органом, що надає населенню послуги, за результатами щомісячного їх надання упродовж 2018 року надсилались відповідні розрахунки форми № 2-пільга відповідачу як уповноваженому органу. Відповідей відповідача щодо розбіжностей в розмірі пільг чи кількості пільговиків за наданими позивачем відомостями не подавалось, докази протилежного в матеріалах справи відсутні. Заперечень щодо суми заборгованості відповідачем не висловлено.

Згідно із ч. ч. 1 та 2 ст. 509, ч. 3 та ч. 4 ст. 11 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу; цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства; у випадках, установлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до статті 526 ЦК України, статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Відповідно до ч. 6 ст. 48 Бюджетного кодексу України бюджетні зобов`язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв`язку (в частині абонентної плати за користування квартирним телефоном), компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються Казначейством України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

Відтак, зобов`язання відповідача як головного розпорядника коштів на здійснення заходів виконання державних програм соціального захисту населення виникли на підставі Бюджетного кодексу України, а також Закону України «Про телекомунікації», Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Закону України «Про жертви нацистських переслідувань», Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист», Закону України «Про охорону дитинства», Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету.

З огляду на вказані норми законодавства у ПАТ «Укртелеком» виникло цивільне право на відшкодування фактичних витрат, що виникли у зв`язку з наданням послуг зв`язку особам, які згідно із чинним законодавством мають право на соціальні пільги, а в Управління соціального захисту населення Золочівської районної адміністрації Львівської області як органу, через який діє держава у цивільних відносинах, - цивільний обов`язок здійснити з позивачем розрахунок за надані цим особам послуги, оскільки: по-перше, держава діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин (частина перша статті 167 ЦК України); по-друге, держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади в межах їхньої компетенції, встановленої законом (стаття 170 цього Кодексу).

Відтак, відповідач зобов`язаний здійснити розрахунки з позивачем на підставі поданих ним щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які згідно із чинним законодавством мають право на соціальні пільги, у період з 01 січня по 31 грудня 2018 року, а зазначені ним обставини щодо відсутності бюджетних асигнувань на відповідні видатки в 2018 році та в 2019 року не є підставою для звільнення відповідача від виконання установленого чинним законодавством зобов`язання.

Право позивача на отримання компенсації вартості телекомунікаційних послуг, наданих ним своїм абонентам - пільговим категоріям споживачів, підлягає реалізації і захисту, незважаючи на те, що, як стверджує відповідач, рішенням сесії Золочівської районної ради від 18.12.2017р. № 261 «Про районний бюджет Золочівського району на 2018 рік» видатків на ці потреби не було передбачено, адже фінансові зобов`язання держави виникли із законодавства, яким унормовано надання соціальних пільг визначеним у цьому законодавстві особам, а також із нормативно-правових актів, якими встановлено порядок здійснення розрахунків з постачальниками, зокрема, телекомунікаційних послуг таким категоріям споживачів.

Частиною другою статті 218 ГК України та статтею 617 ЦК України не передбачено такої підстави для звільнення від відповідальності як відсутність у боржника необхідних коштів. Конституційний Суд України неодноразово висловлював правову позицію щодо неможливості поставити гарантовані законом виплати, пільги тощо в залежність від видатків бюджету (рішення від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 17 березня 2004 року № 7-рп/2004, від 01 грудня 2004 року № 20-рп/2004, від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007).

Зокрема, у Рішенні від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 Конституційний Суд України вказав на те, що невиконання державою своїх соціальних зобов`язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави (підпункт 3.2). Разом з тим держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов`язана забезпечити його реалізацію. У протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності правового регулювання покладаються на державу.

Відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-VI «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику цього Суду як джерело права.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, а саме у справі «Кечко проти України» (заява №63134/00), Суд зауважив, що держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату надбавок з державного бюджету, однак свідома відмова в цих виплатах не допускається, доки відповідні положення є чинними (пункт 23). У зв`язку із цим Суд не прийняв до уваги позиції Уряду України про колізію двох нормативних актів, якими встановлено відповідні доплати та пільги з бюджету і які є чинними, та Закону України про державний бюджет на відповідний рік, положення якого, на думку Уряду України, превалювали як норми спеціального закону. У пункті 26 вказаного рішення зазначено, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань. У рішеннях ЄСПЛ у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» від 18 жовтня 2005 року та у справі «Бакалов проти України» від 30 листопада 2004 року зазначено, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання (пункти 48 та 40 рішень відповідно).

Враховуючи наведене, суд не вважає доводи відповідач обґрунтованими і такими, що спростовують позовні вимоги. Натомість позовні вимоги суд визнає такими, що підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Здійснюючи розподіл судових витрат, суд зазначає, що відповідно до положень ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України сплачений судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 74, 76-80, 129, 237, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Управління соціального захисту населення Золочівської районної адміністрації Львівської області (код ЄДР 03194306, 80700, Львівська обл., Золочівський район, місто Золочів, вул. Пачовського, будинок 7) на користь Публічного акціонерного товариства Укртелеком ( код ЄДР 21560766, 01601, м. Київ, бульвар Тараса Шевченка, будинок 18) в особі Львівської філії Публічного акціонерного товариства Укртелеком (код ЄДРПОУ ВП: 01186030, 79007, Львівська обл., місто Львів, Галицький район, вул. Дорошенка, будинок 43) 146 417,59 грн. заборгованості, 2 196,26 грн. в рахунок відшкодування сплаченого судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 31.07.2019 року.

Суддя Матвіїв Р.І.