РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.07.2019Справа № 910/4978/19
Господарський суд міста Києва у складі судді Турчина С.О., за участю секретаря судового засідання Шкорупеєва А.Д., розглянувши матеріали господарської справи

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОПРОДСЕРВІС ВЕСТ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОДУКТИ ХАРЧУВАННЯ"

про стягнення 1 413 432,30 грн.

представники учасників справи:

від позивача: Стецюк Ю.О. (довіреність);

від відповідача: не з`явились;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРОПРОДСЕРВІС ВЕСТ" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОДУКТИ ХАРЧУВАННЯ" про стягнення заборгованості за договором поставки №11-3/0517 від 11.05.2017 у розмірі 1 413 432,30 грн., з яких 1 284 938,45 грн. основного боргу та 128 493,85 грн. штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором поставки №11-3/0517 від 11.05.2017 в частині повної та своєчасної оплати за поставлений позивачем товар.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.05.2019 відкрито провадження у справі №910/4978/19, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 11.06.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.06.2019 відкладено підготовче засідання у справі №910/4978/19 на 25.06.2019.

25.06.2019 від позивача надійшли письмові пояснення по справі, у яких останній зазначив, що між сторонами не існує інших договорів, крім №11-3/0517 від 11.05.2017, а тому в платіжних дорученнях в призначеннях платежу відповідачем допущені помилки, а всі платежі враховано в погашення боргу за договором №11-3/0517 від 11.05.2017.

У підготовчому засіданні 25.06.2019 судом постановлена протокольна ухвала про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 16.07.2019, про що повідомлено сторін.

У судове засідання 16.07.2019 з`явився представник позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідач про розгляд справи був повідомлений належним чином ухвалами суду, направленими на адреси місцезнаходження відповідача, зазначені в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Відповідач був обізнаний про розгляд справи в суді, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення №№ 370, 365, 571.

Відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки відповідач у строк, встановлений ухвалою суду, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 16.07.2019 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

11.05.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "АГРОПРОДСЕРВІС ВЕСТ" (далі - постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ПРОДУКТИ ХАРЧУВАННЯ" (далі - покупець) укладено договір поставки № 11-3/0517 (далі - договір), відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов`язується відпускати покупцю м`ясо курки, у кількості, що вказується покупцем у замовленнях-заявках, а покупець зобов`язується приймати замовлений товар і оплачувати його вартість згідно умов договору.

Ціна договору становить загальну суму, вказану у видаткових накладних на відпущений товар за весь період дії даного договору (п. 2.1 договору).

Відповідно до п. 2.2 договору, розрахунки за кожну поставлену партію товару здійснюються покупцем шляхом перерахунку коштів на поточний рахунок постачальника на умовах 100% передоплати. За окремою домовленістю між сторонами оплата за поставлений товар може відбуватись в інший термін та спосіб.

Згідно з п. 5.5 право власності на товар виникає у покупця в момент фактичного отримання товару від постачальника за умови його повної оплати.

На виконання умов договору, за період з лютого 2018 по червень 2018 позивачем було поставлено відповідачу товар на загальну суму 6 950 933,45 грн., що підтверджується наступними видатковими накладними:№ 88 від 16.02.2018 на суму 919 535,15 грн., № 438 від 17.04.2018 на суму 400 011,00 грн., № 439 від 20.04.2018 на суму 436 550,50 грн., № 440 від 22.04.2018 на суму 159 086,00 грн., № 441 від 26.04.2018 на суму 375 253,70 грн., № 442 від 28.04.2018 на суму 403 155,00 грн., № 443 від 30.04.2018 на суму 377 584,50 грн. № 444 від 02.05.2018 на суму 401 831,00 грн., № 445 від 07.05.2018 на суму 403 888,50 грн., № 446 від 10.05.2018 на суму 366 180,00 грн., № 617 від 16.05.2018 на суму 350 421,00 грн., № 721 від 16.05.2018 на суму 388 936,50 грн., № 618 від 20.05.2018 на суму 385 477,00 грн., № 495 від 22.05.2018 на суму 57 018,10 грн., № 724 від 24.05.2018 на суму 21 148,00 грн., № 615 від 23.05.2018 на суму 383 873,50 грн., № 616 від 26.05.2018 на суму 363 858,00 грн., № 725 від 26.05.2018 на суму 3 604,00 грн., № 619 від 30.05.2018 на суму 359 928,50 грн., № 620 від 03.06.2018 на суму 50 561,00 грн., № 605 від 05.06.2018 на суму 343 032,50 грн.

За твердженням позивача, відповідачем частково здійснено оплату вказаних накладних на суму 5 665 995,00 грн.

Таким чином, за розрахунком позивача неоплаченим є товар на суму 1 284 938,45 грн.

У зв`язку із тим, що відповідач не здійснив оплату поставленого товару, 15.03.2019 позивач звернувся до відповідача з вимогою від 13.03.2019 вих. № 1-13/03/19, у якій вимагав протягом 7 календарних днів з моменту отримання вимоги здійснити повну оплату заборгованості за отриманий товар на суму 1 284 938,45 грн.

Оскільки відповідач відповіді на вимогу не надав, суму заборгованості не сплатив, позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути у судовому порядку з відповідача 1 284 938,45 грн. основного боргу, а також у зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання - 128 493,85 грн. штрафу.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки. Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

На підставі укладеного між сторонами договору у позивача виник обов`язок здійснити поставку товару, а у відповідача - прийняти товар в обсязі, погодженому сторонами та оплатити його вартість.

На виконання взятих на себе зобов`язань за договором, позивач поставив, а відповідач прийняв товар за видатковими накладними № 88 від 16.02.2018, № 438 від 17.04.2018, № 439 від 20.04.2018, № 440 від 22.04.2018, № 441 від 26.04.2018, № 442 від 28.04.2018, № 443 від 30.04.2018, № 444 від 02.05.2018, № 445 від 07.05.2018, № 446 від 10.05.2018, № 617 від 16.05.2018, № 721 від 16.05.2018, № 618 від 20.05.2018, № 495 від 22.05.2018, № 724 від 24.05.2018, № 615 від 23.05.2018, № 616 від 26.05.2018, № 725 від 26.05.2018, № 619 від 30.05.2018, № 620 від 03.06.2018, № 605 від 05.06.2018 на загальну суму 6 950 933,45 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Сторонами у договорі погоджено, що розрахунки за кожну поставлену партію товару здійснюються покупцем шляхом перерахунку коштів на поточний рахунок постачальника на умовах 100% передоплати. За окремою домовленістю між сторонами оплата за поставлений товар може відбуватись в інший термін та спосіб.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не здійснювалась попередня оплата товару.

В пункті 1.7. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" роз`яснено, що якщо у договорі або законі не встановлено строку (терміну), у який повинно бути виконано грошове зобов`язання, судам необхідно виходити з приписів частини другої статті 530 ЦК України. Цією нормою передбачено, між іншим, і можливість виникнення обов`язку негайного виконання; такий обов`язок випливає, наприклад, з припису частини першої статті 692 ЦК України, якою визначено, що покупець за договором купівлі-продажу повинен оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього; відтак якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару, відповідна оплата має бути здійснена боржником негайно після такого прийняття, незалежно від того, чи пред`явив йому кредитор пов`язану з цим вимогу.

З урахування викладеного, суд дійшов висновку, що оскільки відповідачем не здійснювалась попередня оплата товару, то останній повинен був розрахуватись за отриманий товар в день його отримання.

Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1 і 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що:

- суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться;

- кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як вбачається з долучених позивачем до матеріалів справи платіжних доручень, відповідачем частково оплачено товар на суму 5 655 995,00 грн. При цьому, судом встановлено, що в призначеннях платежу відповідачем вказано інший договір. Однак, у письмових пояснення позивач зазначив, що між сторонами не існує інших договорів, крім договору поставки № 11-3/0517, а тому всі платежі стосуються спірного договору.

В той же час, позивач зазначає, що відповідачем товар сплачено на суму 5 665 995,00 грн. Як встановлено судом, з долучених до матеріалів справи платіжних доручень відповідачем оплачено товар на суму 5 655 995,00 грн. Однак позивач також посилається на оплати у розмірі 10 000,00 грн., здійснені 22.10.2018 та 25.10.2018 ТОВ «ПРОДФУД». За твердженням позивача, між керівництвом ТОВ "АГРОПРОДСЕРВІС ВЕСТ" та ТОВ "ПРОДУКТИ ХАРЧУВАННЯ" була досягнута домовленість про те, що через відсутність коштів у ТОВ "ПРОДУКТИ ХАРЧУВАННЯ", платниками боргових зобов`язань будуть інші юридичні особи, які пов`язані з відповідачем спільними засновниками. Суд зазначає, що оскільки матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження домовленостей між позивачем та відповідачем щодо зарахування вказаних коштів в рахунок погашення боргу відповідача, то підстави для врахування вказаних коштів судом, в рахунок погашення боргу, відсутні.

Таким чином, за розрахунком суду, заборгованість відповідача перед позивачем за договором поставки № 11-3/0517 становить 1 294 938,45 грн.

Однак, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 237 Господарського процесуального кодексу України,при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума основного боргу у заявленому позивачем розмірі 1 284 938,45 грн.

Враховуючи викладене вище, оскільки, невиконане зобов`язання за договором у розмірі 1 284 938,45 грн. підтверджується матеріалами справи, доказів оплати заборгованості відповідачем не надано, суд задовольняє позовні вимоги про стягнення заборгованості у сумі 1 284 938,45 грн.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача 128 493,85 грн. штрафу.

За змістом з ч. 2 ст. 217 ГК України одним з видів господарських санкцій є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (ч. 1 ст. 230 ГК України).

За приписами ч.1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Відповідальність у вигляді штрафу передбачена сторонами у п. 7.3 договору, відповідно до якого якщо товар поставляється на умовах післяоплати і покупець прострочив оплату товару більше ніж на 10 календарних днів, то він додатково сплачує постачальнику штраф у розмірі 10% від ціни неоплаченого товару за кожний випадок такого прострочення.

Як підтверджено матеріалами справи, товар постачався на умовах післяоплати, позивач звертався до відповідача з вимогою від 13.03.2019 вих. № 1-13/03/19, у якій вимагав протягом 7 календарних днів з моменту отримання вимоги здійснити повну оплату заборгованості за отриманий товар на суму 1 284 938,45 грн.

Таким чином, має місце прострочення оплати поставленої продукції понад 10 календарних днів, у зв`язку із чим, відповідач зобов`язаний сплатити позивачу штраф передбачений пунктом 7.3. договору. Розрахунок штрафу у сумі 128 493,85 грн. є арифметично вірним, а тому вимоги у цій частині підлягають задоволенню.

Враховуючи наведене, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних у повному обсязі.

Підсумовуючи наведене, суд задовольняє позовні Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОПРОДСЕРВІС ВЕСТ" повністю.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОДУКТИ ХАРЧУВАННЯ" (02166, м.Київ, ЛІСОВИЙ ПРОСПЕКТ, будинок 19, офіс 108, ідентифікаційний код 36697928) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОПРОДСЕРВІС ВЕСТ" (46016, Тернопільська обл., місто Тернопіль, ВУЛИЦЯ СИМОНЕНКА, будинок 6, квартира 31, ідентифікаційний код 38364705) 1 284 938,45 грн. основного боргу, 128 493,85 грн. штрафу та 21 201,48 грн. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 26.07.2019.

Суддя С.О. Турчин