СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" липня 2019 р. Справа № 922/53/19

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Білецька А.М., суддя Пушай В.І., суддя Чернота Л.Ф.

за участю секретаря судового засідання Пляс Л.Ф.

за участю представників сторін:

позивача - Репета Г.В., довіреність (діє до 31.12.19) № 32-20-0.14.2-16/62-19 від 03.01.19

відповідача - Якименко О.В., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ЧЦ № 000135 від 30.06.17; довіреність № б/н від 22.04.19

1-ої третьої особи - не з`явився

2-ої третьої особи - не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Харківської області (вх. № 1760 Х/3) на рішення господарського суду Харківської області від 23.04.2019 (повне рішення складено 02.05.19, суддя Смірнова О.В.) у справі № 922/53/19

за позовом Головного управління Держгеокадастру у Харківської області, м. Харків

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет позову, на стороні позивача:

1. Кегичівської районної державної адміністрації Харківської області, смт. Кегичівка, Кегичівський р-н, Харківська область;

2. Парасковіївської сільської ради, с. Парасковія, Кегичівський р-н, Харківська область

до Приватного акціонерного товариства "Насінневе", м. Дніпро
про визнання додаткової угоди укладеною

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Харківської області від 23.04.2019 у справі № 922/53/19 позов задоволено частково.

Визнано укладеною додаткову угоду до договору, укладеного 24.11.2006 року, зареєстрованого 21.02.2007 року за №10 в такій редакції:

" ДОДАТКОВА УГОДА

про внесення змін до договору оренди землі, укладеного 24.11.2006 зі змінами, внесеними додатковою угодою від 21.06.2011, зареєстрованого 21.02.2007 за №10

м. Харків ______________________2019 року

Орендодавець - Головне управління Держгеокадастру у Харківській області (), в особі виконуючого обов`язки начальника Головного управління Саранчі Василя Івановича, який діє на підставі Положення про Головне управління Держгеокадастру у Харківській області, затвердженого наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 17.11.2016 № 308, з одного боку, та орендар - Приватне акціонерне товариство "Насінневе" (), в особі керівника ОСОБА_1 , який діє на підставі Статуту, з другого боку, склали цю угоду про таке:

1. Орендодавець і орендар, на підставі статей 15-1, 93, 122, 123, 124 Земельного кодексу України, статті 30 Закону України "Про оренду землі", глави 53 Цивільного кодексу України дійшли згоди внести такі зміни до договору оренди землі (далі - Договір) від 24.11.2006 зі змінами, внесеними додатковою угодою від 21.02.2007, який зареєстровано у Харківській регіональній філії ДП "Центр державного земельного кадастру" при Державному комітеті України по земельним ресурсам України, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 21.02.2007 за №10:

пункт 5 розділу "Об`єкт оренди" викласти в такій редакції: "Нормативна грошова оцінка земельної ділянки згідно з витягом із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки становить 1106391,90 грн. (один мільйон сто шість триста дев`яносто одна гривня дев`яносто копійок)";

пункт 9 розділу "Орендна плата" викласти в такій редакції: "Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 33191,75 грн. (вісімдесят вісім тисяч п`ятсот одинадцять гривень тридцять п`ять копійок) на рік".

2. Всі інші умови Договору залишаються без змін і є обов`язковими для виконання Сторонами.

3. Ця додаткова угода є невід`ємною частиною Договору від 24.11.2006 зі змінами, внесеними додатковою угодою від 21.06.2011 року, зареєстрованого 21.02.2007 року за № 10 та набирає чинності після державної реєстрації прав.

4. Ця Угода укладена в трьох примірниках, що мають однакову юридичну силу.

Реквізити сторін

Орендодавець:

Головне управління Держгеокадастру у Харківській області в особі виконуючого обов`язки начальника Головного управління Саранчі Василя Івановича, який діє на підставі Положення про Головне управління Держгеокадастру у Харківській області, затвердженого наказом Держгеокадастру від 17.11.2016 № 308. Місцезнаходження юридичної особи: майдан Свободи, 5, під`їзд 1, поверх 6, 7, м. Харків, 61022. .

Орендар:

Приватне акціонерне товариство "Насінневе" в особі керівника Поліщука Сергія Володимировича, який діє на підставі Статуту. Місцезнаходження юридичної особи: проспект Дмитра Яворницького, 12, кабінет 15, м. Дніпро, 49005. ."

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Насінневе" (49005, м. Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, 12, кабінет 15, ідентифікаційний код 00387080) на користь Головного управління Держгеокадастру у Харківській області (61145, м.Харків, вул. Космічна, 21, 8-9 поверх, ідентифікаційний код 39792822) судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1762,00 грн.

Позивач з рішенням господарського суду першої інстанції не погодився, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить рішення господарського суду Харківської області від 23.04.2019 у справі № 922/53/19 скасувати в частині визначення розміру орендної плати на рівні 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Головного управління Держгеокадастру у Харківській області. Позивач також просить стягнути судові витрати за подання апеляційної скарги та розглядати скаргу за участі представника позивача.

Позивач не погоджується з висновками та мотивуванням суду в частині визначення розміру орендної плати на рівні 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

В обґрунтування наведених доводів позивач зазначає наступне:

- відповідно до ст. 2 Закону України «Про плату за землю», плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати, що визначається залежно від грошової оцінки земель;

- з 01 січня 2019 року затверджена нормативна грошова оцінка земельної ділянки, яка є основою для визначення розміру орендної плати, як на момент укладання спірного договору згідно ст. 2 Закону України «Про плату за землю», так і згідно ст. 289 Податкового кодексу України; відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07.02.2018 № 105 впродовж 2018 року проводились роботи по проведенню загальнонаціональної (всеукраїнської) нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, яка вже затверджена наказом Мінагрополітики України від 16.11.2018 № 552 та набула чинності з 01 січня 2019 року;

- впровадження нового розміру нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для зміни розміру орендної плати за укладеним сторонами договором;

- встановлення суми платежу у розмірі 8% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки не суперечить приписам податкового законодавства (п. 288.5 ст. 288 ПКУ), оскільки не перевищує встановленої максимальної ставки (12%);

- суд помилково вважає, що інформація Департаменту агропромислового розвитку Харківської обласної державної адміністрації щодо виплати орендної плати за оренду земельних часток (паїв) та розмір виплати на 1 гектар орендованої землі в розрізі адміністративно-територіальних одиниць станом на 23.01.2019 стала підставою для внесення змін до договору оренди в частині визначення розміру орендної плати. Позивач наголошує, що підставою є саме затвердження нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яка безпосередньо впливає на розмір земельного податку, зміна якого тягне за собою перегляд розміру орендної плати.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.06.2019 у справі № 922/53/19 сформовано колегію суддів Східного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Білецька А.М., суддя Пушай В.І., суддя Чернота Л.Ф.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 10.06.2019 відкрито апеляційне провадження за даною апеляційною скаргою. Встановлено відповідачу та третім особам строк до 21.06.2019 включно для подання відзиву на апеляційну скаргу в порядку ст. 263 ГПК України.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 25.06.2019 справу призначено до розгляду на 17.07.2019 о 11:30.

25.06.2019 до Східного апеляційного господарського суду від Приватного акціонерного товариства "Насінневе" надійшов відзив на апеляційну скаргу (надісланий відповідачем 21.06.2019 згідно штампу на конверті), в якому відповідач просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги у повному обсязі; розгляд справи здійснювати за участю представника ПрАТ "Насінневе", посилаючись на те, що доводи позивача про порушення вимог законодавства при укладанні договору оренди землі не відповідають обставинам справи. Разом з цим відповідач погоджується з висновками суду першої інстанції щодо встановлення розміру орендної плати на рівні 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки та вважає рішення в цій частині законним та обґрунтованим.

В судовому засіданні 17.07.2019 оголошено перерву до 25.07.2019 об 10:00 год.

24.07.2019 відповідач надав до суду письмові пояснення, в яких зокрема посилається на те, що відповідно до рішення Парасковіївської сільської ради Кегічівського району Харківської області від 26.06.2018 № 271-VII «Про встановлення ставок та пільг із сплати земельного податку на 2019 рік» ставка земельного податку за земельні ділянки сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва встановлена у розмірі 0,3% від НГО, в зв`язку з чим вважає, що розмір орендної плати за земельні ділянки державної власності, що розташовані на території Парасковіївської сільської ради Кегічівського району Харківської області не може бути меншим 0,3% та не може перевищувати 12% нормативної грошової оцінки.

Крім того, відповідач посилається на те, що ставка орендної плати за договором оренди землі складає 2,56% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, виходячи з розміру орендної плати за договором в розмірі 28386,70 грн. відповідно до податкової декларації та нормативно грошової оцінки земельної ділянки площею 35,9521 га згідно витягу з технічної документації, яка складає 1106391,90 грн.

Разом з цим, відповідач вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, а саме ст. 288 ПК України, оскільки дана стаття на момент розгляду даної справи в суді першої інстанції встановлювала мінімальний розмір орендної платина рівні розміру земельного податку 0,3% від нормативної грошової оцінки, а не на рівні 3%, в зв`язку з цим відповідач вважає, що наявні підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення із встановленням орендної плати у розмірі 2,56% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 28 386,70 грн. на рік.

Крім того, відповідач звернувся до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи з метою забезпечення участі свого представника в призначене судове засідання.

Колегія суддів залишає зазначене клопотання відповідача без розгляду, оскільки уповноважений представник відповідач з`явився в призначене судове засідання.

Треті особи своїм правом на участь в судовому засіданні при розгляді апеляційної скарги не скористалися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

У судовому засіданні 25.07.2019 представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги та просив їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечував, вважає її безпідставною та необґрунтованою, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги, заслухавши учасників справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

24.11.2006 року між Кегичівською районною державною адміністрацією Харківської області та ВАТ "Насінневе" (в подальшому перейменовано у ПрАТ "Насінневе") укладено договір оренди земельної ділянки площею 35,9521 га, на території Парасковіївської сільської ради, який зареєстровано у Харківській регіональній філії ДП "Центр державного земельного кадастру" при Державному комітеті України по земельним ресурсам України, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 21.02.2007 року за № 10 (надалі - Договір).

На час передачі земельної ділянки в оренду, нормативну грошову оцінку останньої, не було проведено.

Пунктом 9 Договору передбачено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 120 грн. за 1 га, що складає 4314, 25 грн. за рік.

Додатковою угодою від 21.06.2011 року до Договору, розмір орендної плати встановлено на рівні 300 грн. за 1 га за рік. з урахуванням індексу інфляції.

Згідно з п. 13 Договору, розмір орендної плати переглядається один раз у 3 роки у разі:

- зміни умов господарювання, передбачених договором;

- зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі

внаслідок інфляції;

- погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що

підтверджено документами;

- в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до пункту 36 Договору, зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розв`язується у судовому порядку.

Впродовж 2018 року проводилась роботи по проведенню загальнонаціональної (всеукраїнської) нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, яка затверджена наказом Мінагрополітики України від 16.11.2018 № 552 та набула чинності з 1 січня 2019 року.

Згідно з витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, площею 35,9521 га (кадастровий номер НОМЕР_1 ) нормативна грошова оцінка вказаної земельної ділянки становить 1106391,90 грн.

Позивач зазначає, що він звертався до відповідача із листом-пропозицією про необхідність приведення у відповідність до вимог Закону України "Про оренду землі", Закону України "Про оцінку земель", Податкового кодексу України, умов Договору щодо розміру орендної плати та направляв відповідачеві проект додаткової угоди про внесення змін до договору оренди землі.

Відповідач, в свою чергу зазначає, що пропозиції від позивача про внесення змін до Договору не отримував.

Отже, станом на час розгляду справи, сторони не досягли згоди щодо внесення змін до Договору. Додаткової угоди до Договору між сторонами укладено не було.

Зазначене стало підставою для звернення позивача з позовом до суду у цій справі.

Згідно з частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом; а також у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору (стаття 652 Цивільного кодексу України).

Статтею 632 Цивільного кодексу України передбачено застосування у встановлених законом випадках цін (тарифів, ставок тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. При цьому зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Згідно зі статтею 654 Цивільного кодексу України зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, який змінюється, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає зі звичаїв ділового обороту.

Пунктом 36 Договору передбачено, що зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розв`язується у судовому порядку.

Аналогічні правила щодо змін умов договору оренди землі за взаємною згодою сторін містить і стаття 30 Закону України "Про оренду землі", якою передбачено, що у разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

Матеріали справи не містять належних доказів звернення позивача до відповідача із листом-пропозицією про необхідність приведення у відповідність до вимог Закону України "Про оренду землі", Закону України "Про оцінку земель", Податкового кодексу України, умов Договору щодо розміру орендної плати та направлення відповідачеві проекту додаткової угоди про внесення змін до договору оренди землі.

Проте, в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №914/2649/17 від 12.02.2019 року викладено наступну правову позицію (п. 8.15.): "Те, що сторона спору не скористалася процедурою його позасудового врегулювання, не позбавляє її права реалізувати своє суб`єктивне право на зміну чи припинення договору та вирішити існуючий конфлікт у суді в силу прямої вказівки, що міститься у частині другій статті 651 ЦК України".

Отже, суд першої інстанції вважав, що зазначені відповідачем обставини щодо не направлення позивачем пропозицій про внесення змін до договору оренди землі не можуть бути підставою для відмови у позові.

За змістом статті 13 Закону України "Про оцінку земель", нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності. Підставою проведення нормативної грошової оцінки земельних ділянок є рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування (стаття 15 цього Закону).

За приписами п. 22 Порядку проведення загальнонаціональної (всеукраїнської) нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення, затвердженого постановою КМУ від 07.02.2018 № 105 дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації за формою згідно з додатком 3 до Порядку нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення, затвердженого наказом Мінагрополітики від 23 травня 2017 р. № 262.

В матеріалах справи міститься витяг від 01.02.2019 року з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, площею 35,9521 га (кадастровий номер НОМЕР_1 ) нормативна грошова оцінка вказаної земельної ділянки становить 1106391,90 грн.

Враховуючи викладене, беручи до уваги те, що на час передачі спірної земельної ділянки в оренду, нормативну грошову оцінку останньої, всупереч вимогам ст. 13 Закону України "Про оцінку земель", не було проведено, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для внесення змін до пункт 5 Договору, в якому зазначається розмір нормативної грошової оцінки спірної земельної ділянки (1106391,90 грн.).

Щодо вимог про внесення змін до п. 9 Договору (орендна плата), суд зазначив наступне.

За змістом частин 1, 2 статті 21 Закону України "Про оренду землі", орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Закону України "Про плату за землю").

Статтею 288 Податкового кодексу України (який набрав чинності з 01.01.2011) встановлено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем. Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою за розмір земельного податку, встановленого для відповідної категорії земельних ділянок на відповідній території; не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки.

Статтею 289 Податкового кодексу України передбачено, що для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про оцінку земель", нормативна грошова оцінка земельних ділянок - капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений за встановленими і затвердженими нормативами.

Оскільки орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є регульованою ціною, законодавча зміна граничного розміру цієї плати є підставою для перегляду розміру орендної плати, встановленої умовами договору. Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду України від 06.12.2010 у справі № 2-1/10068-2008, від 23.05.2011 у справі № 7/105-10 (30/234-09), від 04.07.2011 у справі № 41/81пд.

Разом із тим оскільки нормативна грошова оцінка земель - основа для визначення розміру орендної плати, зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати. Аналогічну правову позицію навів Верховний Суд України у постанові від 20.08.2013 у справі № 5009/3430/12, постанові від 18.05.2016 у справі № 6-325цс16.

Отже, розмір орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, який підлягає перерахуванню до бюджету, має відповідати вимогам законодавства і є підставою для перегляду встановленого у договорі розміру орендної плати. Водночас, оскільки нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати, тому зміна розміру нормативної грошової оцінки земельної ділянки є також обов`язковою підставою для перегляду розміру орендної плати та, відповідно, внесення змін до договору оренди землі.

Разом з цим, наполягаючи на внесенні змін до умов п. 9 Договору відносно застосування 8 % від нормативної грошової оцінки землі при визначенні розміру орендної плати позивач стверджує, що необхідність застосування саме 8 % від нормативної грошової оцінки землі встановлена розділом Стратегії "Система організації процесу Стратегії". Крім того, позивач посилається на інформацію, яка надана Департаментом агропромислового розвитку Харківської обласною державною адміністрацією, щодо виплати орендної плати за оренду земельних часток (паїв) та розмір виплати на 1 гектар орендованої землі в розрізі адміністративно-територіальних одиниць, станом на 23.01.2019 року. Згідно з такою інформацією загальний розмір орендної плати за договорами оренди землі по Кегичівському району Харківської області становить 8,4 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Отже, враховуючи, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами необхідність встановлення орендної плати за спірну земельну ділянку саме у розміру 8 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, суд дійшов до висновку, що в даному випадку підлягає застосуванню мінімальний розмір річної суми платежу з орендної плати, який відповідно до ст. 288 Податкового кодексу України, складає 3 % нормативної грошової оцінки.

Беручи до уваги викладене, суд першої інстанції дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог та вважав за необхідне пункт 9 Договору викласти в такій редакції:

"Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 33191,75 грн. (вісімдесят вісім тисяч п`ятсот одинадцять гривень тридцять п`ять копійок) на рік".

З висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів.

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Позивач в апеляційній скарзі не погоджується з висновками та мотивуванням суду в частині визначення розміру орендної плати на рівні 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. В обґрунтування наведених доводів позивач, посилаючись на ст. 2 Закону України «Про плату за землю», ст. 289 Податкового кодексу України, впровадження нового розміру нормативної грошової оцінки земель, яка є підставою для зміни розміру орендної плати за укладеним сторонами договором, зазначає, що встановлення суми платежу у розмірі 8% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки не суперечить приписам податкового законодавства (п. 288.5 ст. 288 ПКУ), оскільки не перевищує встановленої максимальної ставки (12%). Позивач стверджує, що суд помилково вважав, що інформація Департаменту агропромислового розвитку Харківської обласної державної адміністрації щодо виплати орендної плати за оренду земельних часток (паїв) та розмір виплати на 1 гектар орендованої землі в розрізі адміністративно-територіальних одиниць станом на 23.01.2019 стала підставою для внесення змін до договору оренди в частині визначення розміру орендної плати. Позивач наголошує, що підставою є саме затвердження нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яка безпосередньо впливає на розмір земельного податку, зміна якого тягне за собою перегляд розміру орендної плати.

Таким чином, між сторонами наявний спір щодо розміру орендної плати.

За змістом частин 1, 2 статті 21 Закону України "Про оренду землі", орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Закону України "Про плату за землю").

Статтею 288 Податкового кодексу України (який набрав чинності з 01.01.2011) встановлено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем. Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою за розмір земельного податку, встановленого для відповідної категорії земельних ділянок на відповідній території; не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки.

Статтею 289 Податкового кодексу України передбачено, що для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про оцінку земель", нормативна грошова оцінка земельних ділянок - капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений за встановленими і затвердженими нормативами.

Оскільки орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є регульованою ціною, законодавча зміна граничного розміру цієї плати є підставою для перегляду розміру орендної плати, встановленої умовами договору. Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду України від 06.12.2010 у справі № 2-1/10068-2008, від 23.05.2011 у справі № 7/105-10 (30/234-09), від 04.07.2011 у справі № 41/81пд.

Разом із тим оскільки нормативна грошова оцінка земель - основа для визначення розміру орендної плати, зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати. Аналогічну правову позицію навів Верховний Суд України у постанові від 20.08.2013 у справі № 5009/3430/12, постанові від 18.05.2016 у справі № 6-325цс16.

Отже, розмір орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, який підлягає перерахуванню до бюджету, має відповідати вимогам законодавства і є підставою для перегляду встановленого у договорі розміру орендної плати. Водночас, оскільки нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати, тому зміна розміру нормативної грошової оцінки земельної ділянки є також обов`язковою підставою для перегляду розміру орендної плати та, відповідно, внесення змін до договору оренди землі.

Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 23.10.2018 року у даній справі.

Таким чином, нормами чинного законодавства передбачено можливість зміни умов договору за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у випадках встановлених договором або законом, оскільки сторонами в договорі оренди передбачена можливість збільшення розміру орендної плати, а орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є регульованою ціною.

Суд зазначає, що одним з принципів господарського судочинства є принцип змагальності сторін (ст. 2 ГПК України).

Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі, зокрема, шляхом подання доказів. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони).

Так, позивачем запропоновано встановити в договорі розмір річної суми платежу з орендної плати за земельну ділянку на рівні 8% від середньої вартості 1га ріллі по Харківській області станом на 01.01.2018.

Позивач стверджує, що необхідність застосування саме 8 % від нормативної грошової оцінки землі встановлена постановою Кабінету міністрів України від 07.06.2017, якою затверджено Стратегію удосконалення механізму управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власногсті та розпорядження ними. В розділі "Система організації процесу Стратегії" визначено, що Держгеокадастр та його територіальні органи під час передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної форми власності в користування (оренда, емфітевзис) повинні встановлювати розмір орендної плати за земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності не нижче 8 % нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Таким чином, позивач вважає вищезазначені істотні умови законодавчо встановленими з огляду на Стратегію, з чим суд не погоджується з наступних підстав.

В світлі теорії держави та права, нормативно-правовий акт визначається, як письмовий документ органу державної влади, спрямований на встановлення, зміну та припинення правових норм.

За юридичною силою нормативно-правові акти підрозділяються на два види, або дві групи: закони та підзаконні акти.

Закон це нормативно-правовий акт, прийнятий в особливому порядку (шляхом законодавчої процедури) вищим представницьким органом держави (Верховною Радою України) або безпосередньо народом (шляхом референдуму), володіє вищою юридичною силою та регулює найбільш важливі суспільні відносини.

Підзаконний акт це нормативно-правовий акт, який видається на основі і відповідно до законів, проте має меншу юридичну силу, ніж останні.

Таким чином, позивачем помилково ототожнюються поняття закону та підзаконного акту, оскільки Стратегія удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними затверджена постановою Кабінету Міністрів України № 413 від 07.06.2017 року і є саме підзаконними нормативно-правовим актом, що обумовлює пріоритетність застосування законів, які регулюють спірні правовідносини.

Судом встановлено, що, станом на час розгляду справи, будь-яких змін до порядку визначення розміру орендної плати та строку оренди, передбаченого ЗК України, ПК України, Законом України "Про оренду землі", у зв`язку із затвердженням Стратегії, не внесено.

До того ж, варто звернути увагу на те, що рішенням Конституційного суду України від 25.06.2019 у справі № 1-76/2018(4090/17) визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною) постанову Кабінету Міністрів України „Деякі питання удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними від 7 червня 2017 року № 413 зі змінами; постанову Кабінету Міністрів України „Деякі питання удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними від 7 червня 2017 року № 413 зі змінами.

Крім того, позивач посилається на інформацію, яка надана Департаментом агропромислового розвитку Харківської обласною державною адміністрацією, щодо виплати орендної плати за оренду земельних часток (паїв) та розмір виплати на 1 гектар орендованої землі в розрізі адміністративно-територіальних одиниць, станом на 23.01.2019 року. Згідно з такою інформацією загальний розмір орендної плати за договорами оренди землі по Кегичівському району Харківської області становить 8,4 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Суд наголошує, що вищевикладений документ носить інформаційний характер, не є нормативно-правовим актом та не спрямований на встановлення, зміну або відміну правових норм, відтак він не може бути підставою для внесення змін до Договору.

Відповідно до п. 6 ст. 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно ч. 3 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з ч. 3 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст.13 Цивільного кодексу України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства.

Згідно з ч.1 ст.14 вказаного Цивільного кодексу України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу (ч.3 ст.16 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п.п.41, 44, 52 Доповіді, схваленої Венеційською Комісією на 86 му пленарному засіданні (Венеція, 25- 26 березня 2011 року), "Верховенство права" одними з обов`язкових елементів поняття "верховенство права" є "юридична визначеність" та "заборона свавілля".

Принцип юридичної визначеності є істотно важливим для питання довіри до судової системи та верховенства права. Він є істотно важливим також і для плідності бізнесової діяльності, з тим щоб генерувати розвиток та економічний поступ. Аби досягти цієї довіри, держава повинна зробити текст закону (the law) легко доступним. Вона також зобов`язана дотримуватись законів (the laws), які запровадила, і застосовувати їх у передбачуваний спосіб та з логічною послідовністю. Передбачуваність означає, що закон має бути, за можливості, проголошений наперед - до його застосування, та має бути передбачуваним щодо його наслідків: він має бути сформульований з достатньою мірою чіткості, аби особа мала можливість скерувати свою поведінку.

Заборона свавілля означає, що хоча дискреційні повноваження є необхідними для здійснення всього діапазону функцій у сучасних складних суспільствах, ці повноваження не мають здійснюватися у свавільний спосіб. Їх здійснення у такий спосіб уможливлює ухвалення суттєво несправедливих, необґрунтованих, нерозумних чи деспотичних рішень, що є несумісним із поняттям верховенства права.

Отже, колегія суддів не може погодитись з позицією позивача щодо наявності правових підстав для визначення орендної плати за земельну ділянку на рівні 8% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, адже сторони не досягли згоди щодо вказаного розміру, а позивач не навів відповідного договірного чи законодавчого обґрунтування внесення відповідних змін у судовому порядку.

Статтею 288 Податкового кодексу України встановлений мінімальний розмір річної сума платежу з орендної плати - 3 % нормативної грошової оцінки та максимальний - 12 % нормативної грошової оцінки.

Оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами необхідність встановлення орендної плати за спірну земельну ділянку саме у розміру 8 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, керуючись основними засадами цивільного законодавства, якими є зокрема, справедливість, добросовісність та розумність, тому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що в даному випадку підлягає застосуванню мінімальний розмір річної суми платежу з орендної плати, який відповідно до ст. 288 Податкового кодексу України, складає 3 % нормативної грошової оцінки.

Відповідно до ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд ураховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду ухвалене з повним, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з правильним застосуванням норм матеріального права та дотриманням норм процесуального права. Наведені в апеляційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування або зміни рішення суду першої інстанції, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи та ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржником норм матеріального та процесуального права, тому колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги позивача та залишення без змін рішення Господарського суду Харківської області від 23.04.2019 у справі № 922/53/19.

Щодо доводів відповідача та його вимог, викладених в письмових поясненнях (вх. 6919 від 24.07.2019) про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення із встановленням орендної плати у розмірі 2,56% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 28 386,70 грн. на рік, колегія суддів зазначає, що, виходячи з положень ст. 269 ГПК України, зазначені відповідачем вимоги не можуть бути предметом даного судового розгляду, оскільки відповідач не оскаржував рішення Господарського суду Харківської області від 23.04.2019 у справі № 922/53/19 в апеляційному порядку. До того ж у відзиві на апеляційну скаргу відповідач погоджується з висновками суду першої інстанції щодо встановлення розміру орендної плати на рівні 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки та вважає рішення в цій частині законним та обґрунтованим (а.с. 194).

В силу приписів ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи, що колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги позивача, судові витрати понесені заявником апеляційної скарги, у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 240, 269, 270, 275-276, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області на рішення Господарського суду Харківської області від 23.04.2019 у справі № 922/53/19 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Харківської області від 23.04.2019 у справі № 922/53/19 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження до Верховного Суду передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 30.07.2019

Головуючий суддя А.М. Білецька

Суддя В.І. Пушай

Суддя Л.Ф. Чернота