ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

"25" липня 2019 р.Справа № Б-50/146-10 вх. № 7226/2-50

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Міньковського С.В.

при секретарі судового засідання Черновій В.О.

за участю сторін: не з`явились

розглянувши звіт ліквідатора

По справі за заявою ФОП Крупаткіна Наталія Романівна, м. Харків

до ФОП Крупаткіна Наталія Романівна, м. Харків

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 10.08.2010 р. порушено провадження у справі № Б-50/146-10 про банкрутство ФОП Крупаткіної Н.Р. в порядку ст.ст. 47-49 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство).

Постановою господарського суду Харківської області від 31.08.2010р. ФОП Крупаткіну Н.Р . визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Ніколенка М.О.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 19.08.2015 ліквідатором ФОП Крупаткіної Н.Р. призначено арбітражного керуючого Нескородєва С.М.

01.08.2016 р. до суду надійшло клопотання ліквідатора про стягнення коштів та відшкодування майнової шкоди (вх. № 25309), в якому він просив суд стягнути з першого ліквідатора ФОП Крупаткіної Н.Р. арбітражного керуючого Ніколенка М.О. суму в розмірі 44187,00 грн, в якості відшкодування майнової шкоди, завданій кредитору та банкруту неналежним виконанням обов`язків арбітражного керуючого (а саме: неперерахування отриманих коштів від продажу майна боржника), встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

15.08.2016 р. до суду від ліквідатора надійшло клопотання, в якому він просив суд викликати до господарського суду ФОП Крупаткіну Н.Р. з метою надання нею письмових пояснень про місцезнаходження заставного майна згідно з договором застави № М-199/3-07-3 від 20.07.2007 р.; стягнути з ФОП Крупаткіної Н.Р та зобов`язати її передати зазначене заставне майно згідно з договором застави №М-199/3-07-3 від 20.07.2007 р. ліквідатору Нескородєву С.М. з метою подальшого виконання ліквідаційної процедури.

22.01.2018 р. до суду надійшла заява ліквідатора щодо стягнення коштів, в якій він просив суд стягнути з покупця автомобіля HYUNDAY TUCSON 2008 року, кузов № НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 , колір зелений, свідоцтво про державну реєстрацію НОМЕР_3 - ОСОБА_4 (паспорт НОМЕР_4 , виданий Комінтернівським РВХМУУМВСУ в Харківській області 01.12.2003 р., проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) грошові кошти в розмірі 40170,00 грн.

Ухвалою суду від 18.09.2018 р. та від 05.11.18 р. розгляд звіту ліквідатора, клопотання ліквідатора про стягнення коштів та відшкодування майнової шкоди (вх. № 25309), клопотання ліквідатора (вх. № 27014) та заяви ліквідатора щодо стягнення коштів (вх.№1722) було відкладено.

Розпорядженням в.о. керівника апарату суду від 05.02.2019 р. призначено повторний автоматизований розподіл справи №Б-50/146-10 в зв`язку з відставкою судді ОСОБА_10.

Відповідно до повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, для подальшого розгляду справи №Б-50/146-10 призначено суддю Міньковського С.В.

Ухвалою суду від 11.02.2019 р. та від 26.03.19 р. відкладено розгляд звіту ліквідатора, клопотання ліквідатора про стягнення коштів та відшкодування майнової шкоди (вх. № 25309), клопотання ліквідатора (вх. № 27014) та заяви ліквідатора щодо стягнення коштів (вх. №1722), в зв`язку з неявкою в судове засідання учасників процесу.

Ухвалою суду від 18.04.19 р. знову відкладено розгляд справи, в зв`язку з неявкою в судове засідання учасників процесу. При цьому судом встановлено, що ліквідатор ФОП Крупаткіної Н.Р . Нескородєв С .М. є ініціатором даного судового розгляду, проте в судові засідання систематично не з`являється та не демонструє суду свою зацікавленість у розгляді справи, попереджено про накладення штрафу в разі не виконання вимог суду. Також, ухвалою суду від 18.04.19 р. встановлено, що подані ліквідатором Нескородєвим С.М. заяви не містять доказів оплати судового збору, тому попереджено про залишення заяв без розгляду в разі не виконання вимог суду.

Ухвалою суду від 18.06.19 р. клопотання ліквідатора про стягнення коштів та відшкодування майнової шкоди (вх. №25309), клопотання ліквідатора (вх. №27014) та заяву ліквідатора щодо стягнення коштів (вх. №1722) залишено без розгляду та відкладено розгляд звіту ліквідатора. Цією ж ухвалою суд зобов`язав ліквідатора надати суду повний (детальний) звіт про здійснені заходи, попереджено ліквідатора про обов`язковість виконання вимог ухвал суду та про накладення штрафу за ухилення від їх виконання.

В судове засідання 25.07.2019 р. ліквідатор Нескородєв С.М. знову не з`явився, про причину неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

25.07.19 р. на адресу суду надійшла заява арбітражного керуючого Панасюка І.В. на участь у справі (свідоцтво №593 від 21.03.13 р.).

Згідно ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно ч. 3 ст. 202 ГПК якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засдіання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Судом встановлено, що всіх учасників даного судового засідання, в тому числі і ліквідатора Нескородєва С.М., повідомлено про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Також суд встановив, що на адресу суду не повернулось поштове повідомлення про вручення поштової кореспондеції, що була надіслана на адресу ліквідатора. Проте, як свідчать матеріали справи, попередню кореспонденцію ліквідатор Нескородєв С.М. отримував особисто і вчасно, однак в судові засідання все одно не з`являвся.

Враховуючи, що згідно ст. 13 ГПК України та ст. 124 Конституції України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом та вільні у надання доказів та у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що ліквідатору надано достатньо часу для отримання кореспонденції з господарського суду, тому вважає за можливе розглянути справу по суті.

Розглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку про наступне.

Як свідчать матеріали справи, ухвалою суду від 18.04.2019 р., в зв`язку з систематичним не з`явленням в судові засідання та невиконанням вимог ухвал суду, господарським судом було залишено без розгляду клопотання та заяву про стягнення коштів з покупців майна банкрута, а також клопотання про стягнення з ФОП Крупаткіної Н . Р. та повернення до ліквідаційної маси банкрута заставного майна. Цією ж ухвалою відкладено розгляд звіту ліквідатора.

Ухвала суду від 18.04.19 р. набрала законної сили, а отже є підтвердженим факт можливого стягнення грошових коштів з покупців майна банкрута, які в подальшому можна було б направити на задоволення вимог кредиторів.

Згідно ст. 25 Закону про банкрутство ліквідатор з дня свого призначення приймає до свого відання майно боржника, вживає заходів по забезпеченню його збереження, здійснює інвентаризацію та оцінку; вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб.

Суд звертає увагу, що застосування до фізичної особи-підприємця ліквідаційної процедури з особливостями банкрутства його як суб`єкта підприємницької діяльності (ст.ст. 47-49 Закону про банкрутство) та призначення ліквідатором банкрута арбітражного керуючого жодним чином не виключає обов`язковість та необхідність виконання ліквідатором повноважень, що визначені у загальних положеннях (ст.ст. 1, 22-32 Закону про банкрутство), оскільки це надає можливість виконання ліквідаційної процедури ФОП ліквідатором прозоро та послідовно, враховуючи інтереси сторін та учасників провадження, забезпечуючи сумлінність та розумність при здійснення ліквідаційної процедури. Тобто, під час реалізації своїх прав та обов`язків арбітражний керуючий (ліквідатор) зобов`язаний діяти добросовісно, розсудливо, з метою, з якою ці права та обов`язки надано (покладено), обгрунтовано, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на підставі, у межах та спосіб, що передбачені Конституцією та законодавством України про банкрутство.

Згідно ч. 4 ст. 32 Закону про банкрутство у разі, якщо господарський суд дійшов висновку, що ліквідатор не виявив або не реалізував усі наявні майнові активи ліквідаційної маси, необхідні для повного задоволення кредиторів, він виносить ухвалу про призначення нового ліквідатора.

Судом встановлено, що ліквідатор Нескородєв С.М. в судові засідання 02.10.17 р., 22.01.18 р., 05.03.18 р., 17.04.18 р., 26.06.18 р., 18.09.18 р., 05.11.18 р., 11.02.19 р., 26.03.19 р., 18.04.19 р., 18.06.19 р. не з`являється, на ухвали господарського суду не реагує. Як свідчать матеріали справи, ліквідатор останній звіт про хід виконання ліквідаційної процедури ФОП Крупаткіної Н.Р. надав 28.03.19 р. за лютий та березень 2019 року. Проте, зміст звітів ліквідатора за лютий, березень 2019 р. є ідентичним звітам за грудень, листопад, жовтень, серпень, липень, червень, травень 2018 р. тощо, та взагалі не містять інформації про вжиття ліквідаційних заходів арбітражним керуючим Нескородєвим С.М.

У відповідності до ч.12 ст. 30 Закону про банкрутство ліквідатор зобов`язаний на вимогу господарського суду або державного органу з питань банкрутства надавати необхідні відомості щодо проведення ліквідаційної процедури.

Господарський суд вважає за необхідне зазначити, що ліквідаційна процедура у даній справі триває вже майже 9 років, тоді як ст. 22 Закону про банкрутство встановлює граничний строк процедури ліквідації у 18 місяців.

Слід також зазначити, що процесуальні дії суду у справі про банкрутство мають вчинятися чітко у строки, встановлені Законом про банкрутство. Необгрунтоване затягування таких строків призводить до настання ряду негативних правових наслідків.

Нез`явлення ліквідатора в судові засіданні без поважних причин та без повідомлення причин, в разі визнання судом його явки обов`язковою, може розцінюватися судом як зловживання процесуальними правами.

Відповідна практика, спрямована на умисне затягування судового процесу, порушує права інших учасників процесу та суперечить вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку.

При цьому під затягуванням судового процесу розуміються дії або бездіяльність учасника судового процесу, спрямовані на створення перешкод у вирішенні спору по суті з метою недосягнення результатів такого вирішення протягом установлених законом процесуальних строків.

Згідно з ч. 6 ст. 3-1 Закону про банкрутство передбачено, що ліквідатор при реалізації своїх прав та обов`язків зобов`язаний діяти сумлінно та розумно з урахуванням інтересів боржника та його кредиторів.

Згідно з преамбулою Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" цей Закон встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури з метою повного або часткового задоволення вимог кредиторів.

Тобто, введення передбаченого цим Законом особливого порядку, зокрема, ліквідаційної процедури має на меті саме задоволення вимог кредиторів (повне або часткове).

Для регулювання відносин неплатоспромжності (галузевих принципів), суттєве значення має принцип судового нагляду у відносинах неплатоспроможності та банкрутства, який розпочинається з призначення розпорядника майна чи ліквідатора банкрута. Суд у справі про банкрутство повинен сам приймати рішення стосовно виду та інтенсивності нагляду з урахуванням процедури провадження, особи боржника та арбітражного керуючого, а також інших обставин справи.

Такої ж правової позиції дотримується Верховний Суд в постанові від 25.02.2019 р. у справі №906/864/17.

Враховуючи зазначене вище, суд доходить висновку про неналежне виконання ліквідатором Нескородєвим С.М. своїх обов`язків у даній справі, що потребує негайного реагування з боку суду.

Згідно п. 13 ст. 30 Закону про банкрутство передбачено, що повноваження ліквідатора за клопотанням комітету кредиторів можуть бути припинені в разі невиконання чи неналежного виконання обов`язків ліквідатором, про що господарський суд виносить ухвалу. Такі приписи закону кореспондуються з ч.11 ст.3-1 Закону, якою передбачено усунення судом ліквідатора в разі невиконання чи неналежного виконання ним своїх обов`язків.

Господарський суд в справі про банкрутство відповідно до вимог Закону про банкрутство виконує контролюючу функцію над учасниками процедури банкрутства і перевіряє належне виконання своїх обов`язків сторонами та учасниками процедури. Таким чином, встановивши, що арбітражний керуючий в справі про банкрутство не виконує у відповідності до вимог Закону покладені на нього обов`язків ліквідатора, не позбавлений можливості за ініціативою суду, за наявності підстав, вирішити питання про усунення арбітражного керуючого від виконання обов`язків ліквідатора боржника.

Враховуючи, що у справі відсутні документи, які свідчать про створення комітету кредиторів банкрута, кредиторами, на виконання вимог суду, не надано суду кандидатуру арбітражного керуючого, ліквідатором Нескородєвим С.М. було порушено вимоги Закону про банкрутство, неналежно виконувались обов`язки ліквідатора банкрута, з метою недопущення заподіяння шкоди кредиторам та боржнику, суд вважає за необхідне усунути від обов`язків ліквідатора ФОП Крупаткіної Н.Р. Нескородєва С.М. та призначити ліквідатором арбітражного керуючого з числа осіб зареєстрованих в реєстрі арбітражних керуючих.

Частиною 1 статті 5 ГПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних та юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до приписів ст. 11 ГПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права та застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Євпропейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини сформулював у своїй практиці низку розуміння принципів справедливості судового процесу. Сторони процесу повинні мати можливість обґрунтувати свою справу з необхідною ефективністю ("Н.v. Belgium" від 30.11.1987). Зазначене створює право сторони на справедливий судовий розгляд.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Розглянувши заяву арбітражного керуючого Панасюка Івана Вікторовича (свідоцтво №593 від 21.03.13 р.) на участь у справі №Б-50/146-10, суд встановив наступне.

У відповідності до ч. 2 ст. 3-1 Закону про банкрутство в редакції до 19.01.13 р., яка застосовується до даної справи, арбітражні керуючі діють на підставі ліцензії арбітражного керуючого.

Проте, у відповідності до ч. 6 Перехідних та прикінцевих положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції після 19.01.13 р., протягом шести місяців з дня набрання чинності цим Законом державний орган з питань банкрутства безоплатно замінює чинну на день набрання чинності цим Законом ліцензію на право здійснення діяльності арбітражного керуючого на свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого, яке відповідно до цього Закону надає право на здійснення діяльності арбітражного керуючого. Після закінчення цього строку втрачають чинність ліцензії на право здійснення діяльності арбітражного керуючого.

Отже, суд доходить висновку про застосування норм розділу VIII Закону про банкрутство в редакції від 19.01.13 р., який регулює діяльність арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), що діють на підставі свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого.

Згідно з ч. 3 ст. 4 Закону про банкрутство в редакції від 19.01.13 р. передбачено, що право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) надається особі, яка отримала відповідне свідоцтво у порядку, встановленому цим Законом, та внесена до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України.

Згідно ч.1 ст.97 Закону про банкрутство в редакції після 19.01.13 р. передбачено, що арбітражним керуючим (ліквідатором) може бути громадянин України, який має повну вищу юридичну або економічну освіту, стаж роботи за фахом не менше трьох років або одного року на керівних посадах після отримання повної вищої освіти, пройшов навчання та стажування протягом шести місяців у порядку, встановленому державним органом з питань банкрутства, володіє державною мовою та склав кваліфікаційний іспит. Кандидатура арбітражного керуючого Панасюка Івана Вікторовича (свідоцтво № 593 від 21.03.2013р.) повністю відповідає вимогам ст. 97 цього закону.

Згідно з ст. 114 Закону про банкрутство встановлено, що ліквідатором не можуть бути призначені арбітражні керуючі:

1) які є заінтересованими у цій справі;

2) які здійснювали раніше управління цим боржником - юридичною особою, крім випадків, коли з дня усунення від управління зазначеним боржником минуло не менше трьох років;

3) яким відмовлено в допуску до державної таємниці, якщо такий допуск є необхідним для виконання обов`язків, покладених цим Законом.

До призначення арбітражним керуючим (розпорядником майна, керуючим санацією, ліквідатором) особа повинна подати до господарського суду заяву, в якій зазначається, що вона не належить до жодної категорії вищезазначених осіб.

Всім цим критеріям відповідає кандидатура арбітражного керуючого Панасюка Івана Вікторовича (свідоцтво № 593 від 21.03.2013р.).

Крім того, арбітражний керуючий Панасюк І.В. є особою, яка має тривалий досвід роботи (резюме арбітражного керуючого в заяві від 16.07.2019р.) та необхідні і достатні спеціальні знання, які надають можливість належним чином виконувати повноваження ліквідатора, має приміщення під офіс з організаційно-технічними можливостями виконувати функції арбітражного керуючого, має договір №3451475 страхування відповідальності арбітражного керуючого від 11.01.19 р. (квитанція про сплату страхового внеску від 06.02.19 р.). Зазначив, що на даний час приймає участь в трьох справах, що не завадить йому належним чином виконувати обов`язки ліквідатора у даній справі.

Сукупність наданої та підтвердженої інформації щодо здібності арбітражного керуючого Панасюка Івана Вікторовича (ділова репутація) дає можливість в достатньому обсязі говорити про те, що арбітражний керуючий Панасюк І.В. належним чином та у повному обсязі може виконувати повноваження ліквідатора та проводити заходи, направлені на задоволення вимог кредиторів боржника.

Оскільки судова процедура ліквідації боржника застосовується з метою повного або часткового задоволення вимог кредиторів, для цього потрібна особа, яка повинна мати не тільки професійні здібності, а й ділові та моральні якості, що у повному обсязі цим критеріям відповідає кандидатура арбітражного керуючого Панасюка І.В.

Згідно ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, на підставі викладеного суд дійшов висновку про усунення ліквідатора Нескородєва С.М., призначення ліквідатором ФОП Крупаткіної Н.Р. арбітражного керуючого Панасюка І.В. та відкладення розгляду звіту ліквідатора.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 3-1, 22-32, ч. 4 ст. 32, 47-49 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції до 19.01.19 р., ст.ст. 4, 97, 114 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції після 19.01.19 р., ст.ст. 5, 11, 86, 202, 233-234 ГПК України,

УХВАЛИВ:

1. Усунути арбітражного керуючого Нескородєва Семена Миколайовича від виконання обов`язків ліквідатора ФОП Крупаткіної Н.Р.

2. Призначити ліквідатором ФОП Крупаткіної Н.Р. арбітражного керуючого Панасюка Івана Вікторовича (свідоцтво № 593 від 21.03.13 р., код НОМЕР_5 , поштова адреса: АДРЕСА_2 ).

3. Зобов`язати Нескородєва С.М. передати всі матеріали, пов`язані з ліквідаційною процедурою арбітражному керуючому Панасюку І.В. (свідоцтво № 593 від 21.03.13 р.) по акту прийому-передачі.

4. Зобов`язати ліквідатора виконати у повному обсязі вимоги постанови суду від 31.08.2010 року та надати суду звіт про здійснені заходи.

5. Відкласти розгляд звіту ліквідатора на "12" вересня 2019 р. о(об) 11:30 год., за адресою: м. Харків, пл. Свободи 5 Держпром 8-й під`їзд, зал № 111.

6. Ухвалу направити Нескородєву С.М. , ліквідатору, державному реєстратору, державному органу з питань банкрутства, кредиторам, банкруту.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Східного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Ухвала підписана 25.07.2019 р.

Суддя Міньковський С.В.