ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" липня 2019 р.м. ХарківСправа № 922/1752/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Добрелі Н.С.

при секретарі судового засідання Сланова М.Ю.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Фізичної сооби-підприємця Гордієнко Ніни Олександрівни , м. Київ
до Фізичної особи-підпирємця Болквадзе Ангеліни Володимирівни , м. Харків
про стягнення 77531,43 грн.
за участю :

представника позивача - Загарій О.Д., на підставі ордеру серія ЧЦ № 36120 від 10.07.2019 року;

представника відповідача - не з`явився.

Розгляд справи здійснюється в режимі відеоконференції.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Гордієнко Ніна Олександрівна звернулась до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Болквадзе Ангеліни Володимирівни про стягнення 77531,43 грн. за неналежне виконання умов договору поставки № 17/07/18-1 від 17.07.2018 року в частині оплати поставленої продукції.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 21.06.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження на 17.07.2019 року.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 12.07.2019 року представник позивача надав заяву про відкладення розгляду справи та участь в наступному судовому засіданні в режимі відеоконференції (вх. № 16926).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 17.07.2019 року судове засідання було відкладено на 31.07.2019 року.

Представник позивача в судовому засіданні 31.07.2019 року підтримав позовні вимоги, зазначив про порушення відповідачем умов договору поставки щодо вчасної оплати поставленого товару, у зв`язку з чим просить суд стягнути з відповідача основну заборгованість у розмірі 48172,96 грн., пеню у розмірі 12285,39 грн., 3% річних у розмірі 1027,00 грн., інфляційні втрати у розмірі 4002,84 грн. та штраф за порушення строків оплати товару у розмірі 12043,24 грн.

Представник відповідача в судове засідання 31.07.2019 року не з`явився, відзиву на позов не надав, на адресу суд повернулась ухвала від 17.07.2019 року з відміткою пошти "інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення".

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Як свідчать матеріали справи, ухвала суду про відкриття провадження у справі та ухвала суду від 17.07.2019 року були направлені на адресу відповідача, вказану у Витягу з ЄДРПОУ та яка співпадає з адресою, вказаною у позовній заяві.

Проте вищезазначені ухвали повертались до суду з відмітками пошти "за закінченням терміну зберігання" та "інші причини, що не дали змогу виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення".

В даному випадку, свідоме неотримання судової кореспонденції, яка направлялася судом за адресою, зазначеною в позовній заяві та яка співпадає з адресою, зазначеною у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань від судового органу є суб`єктивною поведінкою здійснення стороною своїх процесуальних прав, що не може вважатися поважною причиною, яка перешкоджала відповідачу подати відзив на позовну заяву у встановлений судом строк.

В той же час, відповідач не був позбавлений можливості скористатися вільним доступом до електронного реєстру судових рішень в Україні, в силу статті 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" та ознайомитися з ухвалами Господарського суду Харківської області та визначеними у ній датами та часом розгляду даної справи та забезпечити представництво його інтересів в судових засіданнях.

При цьому, явка учасників справи в судові засідання судом обов`язковою не визнавалась.

Враховуючи те, що судом було здійснено всі заходи, щодо належного повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, та приймаючи до уваги те, що судом не було визнано явку відповідача в судове засідання обов`язковою, суд дійшов висновку про те, що його неявка в судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши вступне слово представника позивача, з`ясувавши обставини справи та дослідивши подані суду докази, перевіривши відповідність доводів позивача фактичним обставинам справи, судом встановлено наступне.

17.07.2018 року між Фізичною особою-підприємцем Гордієнко Ніною Олександрівною (позивач) та Фізичною особою-підприємцем Болквадзе Ангеліною Володимирівною (відповідач) було укладено договір поставки № 17/07/18-1, у відповідності до умов якого позивач зобов`язався поставити та передати відповідачу текстильну продукцію (товар), а відповідач зобов`язався прийняти товар та оплатити його вартість на умовах визначених у договорі.

Відповідно до п. 3.1 договору, ціна, загальна кількість, асортимент та розгорнута номенклатура товару, що поставляється за цим договором, визначається у відповідних накладних та/або в рахунках-фактурах та/або специфікаціях позивача, які є невід`ємними частинами даного договору. Загальна вартість отриманого товару за даним договором визначається на підставі підписаних відповідних накладних та/або рахунків-фактур.

Відповідно до п. 3.2 договору, розрахунки за даним договором здійснюються на умовах відстрочення платежу, який складає 30 календарних днів з дня підписання відповідної накладної та/або виставлення рахунку-фактури.

Відповідно до п. 4.2 договору, моментом прийому-передачі товару за договором вважається підписання відповідної видаткової накладної представниками сторін.

Відповідно до п. 4.4 договору, у випадку відсутності будь-яких претензій під час прийому-передачі товару вважається, що товар не має недоліків (пошкоджень) тощо, тобто відповідає умовам договору та поверненню не підлягає.

Відповідно до п. 10.1 договору останній набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2018 року.

Відповідно до п. 10.3 договору, закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього договору.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач виконав умови, укладеного між сторонами договору, та поставив відповідачу товар на загальну суму 78094,04 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи видатковою накладною № 14 від 17.07.2018 року, яка підписана обома сторонами ( арк. спр. 19).

Як вказує позивач, відповідачем було частково виконано зобов`язання щодо оплати товару згідно вищезазначеної накладеної та сплачено 29921,08 грн., на підтвердження чого надано копії платіжних доручень та банківських виписок.

Крім того, відповідно до накладної про повернення від покупця від 29.10.2018 року № 343 відповідачем було повернуто позивачу товар на суму 12898,70 грн. та за накладною про повернення від покупця № 377 від 17.12.2018 року було повернуто товар на суму 3461,40 грн.

Таким чином, як зазначає позивач, враховуючи часткові оплати відповідача та часткове повернення товару за відповідачем рахується заборгованість в сумі 48172,96 грн.

На підтвердження заборгованості відповідача, позивачем було також надано підписаний обома сторонами акт звірки взаєморозрахунків.

Відповідач правом на участь в судовому засіданні не скористався, відзиву на позов не надав, у зв`язку з чим суд розглядає справу на наявними матеріалами в порядку ч. 9 ст. 165 ГПК України.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить із наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 4 ГПК України передбачено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

За вимогами ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю - продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За вимогами ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України.

Названі норми передбачають, що господарські зобов`язання можуть виникати безпосередньо з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами ст.193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Як вже було зазначено вище, в матеріалах справи наявні докази поставки позивачем товару відповідачу на суму 78094,04 грн., що підтверджується видатковою накладною від 17.07.2018 року (а.с. 19).

В матеріалах справи наявні докази погашення відповідачем боргу на загальну суму 13583,98 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями та виписками банку, а саме:

- 17.08.2018 року відповідачем було сплачено 3783,98 грн.;

- 21.08.2018 року відповідачем було сплачено 2600,00 грн.;

- 28.07.2019 року відповідачем було сплачено 2400,00 грн.;

- 18.11.2018 року відповідачем було сплачено 2000,00 грн.;

- 05.12.2018 року відповідачем було сплачено 1500,00 грн.;

- 11.03.2019 року відповідачем було сплачено 500,00 грн.;

- 20.03.2019 року відповідачем було сплачено 500,00 грн.;

- 24.04.2019 року відповідачем було сплачено 300,00 грн.

Крім того в матеріалах справи наявні накладна про повернення товару № 343 на суму 12898,70 грн. та накладна про повернення товару № 377 від 17.12.2018 року на суму 3461,40 грн. (а.с. 28-29).

Таким чином, з урахуванням оплат відповідача та часткового повернення товару відповідачем, заборгованість останнього складає 48149,96 грн.

В той час, як позивач вказує про наявність заборгованості у розмірі 48172,96 грн.

Доказів наявності заборгованості відповідача у розмірі 23,00 грн. за договором поставки від 17.07.2018/ року позивачем не надано.

Відповідач відзиву на позов та доказів сплати заборгованості не надав.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи, що у відповідності до ст. 526 ЦК України та ст. 193 ГК України зобов`язання повинні виконуватись сторонами у встановлених договором або законом порядку і строках, приймаючи до уваги викладені обставини; доведеність з боку позивача факту порушення відповідачем умов договору та діючого законодавства, - суд визнає вимоги позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за договором поставки № 17/07/18-1 від 17.07.2018 року у розмірі 48149,96 грн. обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Щодо заборгованості в розмірі 23,00 грн. суд відмовляє в задоволенні позову, у зв`язку з недоведеністю.

Щодо стягнення з відповідача, нарахованих позивачем 1027,00 грн. 3% річних та 4002,84 грн. інфляційних втрат, суд зазначає наступне.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В даному випадку, позивачем здійснено розрахунок 3% річних та інфляційних втрат на суму 47172,00 грн., тобто на меншу суму заборгованості ніж заявлено до стягнення з відповідача.

Приймаючи до уваги встановлений факт прострочення відповідачем виконання основного грошового зобов`язання, вимога про стягнення 3% річних в сумі 1027,00 грн. та інфляційних втрат в сумі 4002,84 грн. заявлені позивачем обґрунтовано, доведені матеріалами справи, вірно нараховані та підлягають задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача, нарахованих позивачем 12285,39 грн. пені та 12043,24 грн. штрафу, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 6.3 договору визначено, що у випадку порушення відповідачем п.п. 3.2 та/або 8.1 договору, відповідач сплачує позивачу штраф у розмірі 25% від загальної суми заборгованості, а також пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми, за кожен день такого прострочення. На стягнення пені сторони встановили строк позовної давності в три календарні роки.

Відповідно до ст. 611 ЦК одним з наслідків порушення зобов`язань є сплата неустойки, розмір якої встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Згідно ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Позивачем здійснено розрахунок пені на суму 47172,00 грн. за період з 18.08.2018 року по 10.05.2019 року (з урахуванням трирічного строку позовної давності встановленого п. 6.3 договору).

Розрахунок штрафу позивачем здійснено на суму 48172,96 грн., оскільки відповідно до умов договору, позивач має право на нарахування штрафу починаючи від дня прострочення.

Як вже було зазначено вище, п. 3.2 було передбачено відстрочення платежу на 30 календарних днів.

Позивачем було здійснено поставку товару 17.07.2018 року, тобто відповідач мав здійснити розрахунок до 17.08.2018 року, в той час, як останній 17.08.2018 року сплатив лише 3783,98 грн.

Отже починаючи з 18.08.2019 року відповідач є таким, що прострочив строк оплати за договором та станом на 18.08.2019 року заборгованість відповідача складала 74310,06 грн. та нарахування позивачем штрафу на суму заборгованості 48172,96 грн. є правомірним, оскільки як вже було зазначено вище, позивач має право на нарахування штрафу з дня прострочення відповідачем оплати.

Зважаючи на вищевикладене, позивачем обґрунтовано нараховано відповідачу пеню на суму заборгованості у розмірі 12285,39 грн. та штраф в розмірі 25% від загальної суми заборгованості в сумі 12043,24 грн., розрахунок пені та штрафу перевірено судом з урахуванням вимог діючого законодавства, тому суд приходить до висновку щодо їх задоволення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судовий збір у даній справі покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку з чим з відповідача підлягає до стягнення 1920,43 грн. судового збору.

Щодо заявлених позивачем витрат на послуги адвоката в розмірі 5400,00 грн., суд зазначає наступне.

Згідно ч.ч.1, 2, 3 ст.126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

В даному випадку, заявляючи до стягнення витрати на адвокатські послуги у розмірі 5400,00 грн., позивачем не надано до суду доказів фактичного понесення даних витрат у заявленому розмірі, оскільки матеріали справи не містять доказів оплати позивачем адвокатських послуг адвокату Загарія О.Д.

Крім того адвокатом позивача не надано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Також суд зауважує, що позовну заяву було підписано особисто ФОП Гордієнко Н . О . , а не адвокатом.

Таким чином в матеріалах справи відсутні докази понесення позивачем витрат на послуги адвоката у розмірі 5400,00 грн., оскільки позивачем надано доказів здіснення оплати послуг адвоката Загарія О.Д., а також не надано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, у зв`язку з чим суд відмовляє в задоволенні заявлених до стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 5400,00 грн.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України; ст.ст. 11, 526, 549, 611, 612, 623-629, 712 Цивільного кодексу України; ч. 1 ст. 174, ст. 193 Господарського кодексу України; ст.ст. 73, 74, 86, 129, 183, 236-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Болквадзе Ангеліни Володимирівни, м . Харків (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) на користь Фізичної особи-підприємця Гордієнко Ніни Олександрівни, м. Київ (ідентифікаційний код НОМЕР_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 ) 48149,96 грн. основної заборгованості, 1027,00 грн. 3% річних та 4002,84 грн. інфляційних втрат, 12285,39 грн. пені та 12043,24 грн. штрафу та 1920,43 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В решті позову відмовити.

В задоволенні стягнення адвокатських витрат у сумі 5400,00 грн. відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач - Фізична особа-підприємець Гордієнко Ніна Олександрівна , м. Київ (ідентифікаційний код НОМЕР_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 )

Відповідач - Фізична особа-підприємець Болквадзе Ангеліна Володимирівна , м. Харків (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 ).

Інформація по справі може бути одержана зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Повне рішення складено "05" серпня 2019 р.

Суддя Н.С. Добреля

922/1752/19