номер провадження справи 33/102/19
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.07.2019 Справа № 908/1572/19

м. Запоріжжя Запорізької області

Суддя Господарського суду Запорізької області Мірошниченко М.В.

При секретарі судового засідання Хилько Ю.І.

Розглянувши у судовому засіданні матеріали справи № 908/1572/19

За позовом: Акціонерного товариства Українська залізниця (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5) в особі Регіональної філії Львівська залізниця (79007, м. Львів, вул. Гоголя, буд. 1)

до відповідача: Публічного акціонерного товариства Запорізький металургійний комбінат Запоріжсталь (69008, м. Запоріжжя, Південне шосе, буд. 72)

про стягнення суми

За участю представників сторін:

від позивача: Гуменюк І.П. - довіреність № 6221 від 04.07.2019 р.;

від відповідача: Прокопенко М.О. - довіреність № 20-194 від 18.12.2018 р.

СУТЬ СПОРУ:

24.06.2019 р. у Господарський суд Запорізької області надійшла позовна заява (вих. ДН-3-06/96 від 19.06.2019 р.) Акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії Львівська залізниця до Публічного акціонерного товариства Запорізький металургійний комбінат Запоріжсталь про стягнення 6163,22 грн. нарахованих платежів за час затримки вагонів.

Відповідно до витягу з протоколу розподілу судової справи між суддями від 24.06.2019 р. здійснено автоматизований розподіл позовної заяви між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/1572/19 та визначено до розгляду судді Мірошниченко М.В.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 01.07.2019 р. суддею Мірошниченко М.В. відкрито провадження у справі № 908/1572/19 за правилами спрощеного позовного провадження. Присвоєно справі номер провадження 33/102/19. Судове засідання призначено на 30.07.2019 р.

Ухвалою суду від 12.07.2019 р. відмовлено в задоволенні клопотання вих. №ДН-3-06/110 від 08.07.2019 р. Акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії Львівська залізниця про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

У судове засідання 30.07.2019 р. з`явилися представники сторін.

Відповідно до ст. 222 Господарського процесуального кодексу України здійснювалося фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

У судовому засіданні 30.07.2019 р. справу розглянуто, оголошено та підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Позовні вимоги мотивовані таким. За накладною № 46918280 зі станції Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці відповідачем до станції призначення Бочния ПКП відправлено вагон № 56690225. 20.12.2018 р. даний вагон затриманий працівниками станції Здолбунів Львівської залізниці по причині комерційної несправності, а саме: зміщення одного рулону в праву сторону на 400 мм. Про факт затримання складений акт загальної форми № 1248 від 20.12.2018 р. Виявлено, що у порушення п. 7.1 Глави додатку 3 до СМГС підлога вагону та поверхня підкладок в місцях опору вантажу не посипана піском. Комерційну несправність усунено силами підрозділу «Львівської механізованої дистанції навантажувально-розвантажувальних робіт» (МЧ Львів). 29.12.2018 р. вагон № 56690225 відправлено на станцію призначення. Таким чином вагон простоював на станції Здолбунів Львівської залізниці з 20.12.2018 р. по 29.12.2018 р., за що були нараховані кошти: за користування вагонами 844,70 грн., за зберігання вантажу 1334,10 грн., маневрова робота 1549,00 грн., телеграми 280,60 грн., що разом становить 4810,08 грн. + робота МЧ згідно калькуляції 1353,14 грн. з ПДВ = 6163,22 грн., які позивач просив стягнути з відповідача. Позов обґрунтовано ст.ст. 19, 22, 28, 31, 32 СМГС, ст.ст. 908, 909, 920 ЦК України, ст. 26 Закону України «Про залізничний транспорт».

Відповідач позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні, про що зазначив у письмовому відзиві, який надійшов до суду 18.07.2019 р. Зазначив, що у накладній № 46918280 відправником було зазначено, що вантаж у вагоні № 56690225 розміщено згідно п. 15.11 Глави 3 додатку 3 до СМГС. Крім цього, на виконання п. 7.1 Глави 1 додатку до СМГС підлога вагону та поверхня підкладок у місяцях спирання вантажу були посипані сухим піском шаром 2 мм. Працівником станції Запоріжжя-Ліве вказаний вагон був прийнятий до перевезення без будь-яких зауважень у комерційному відношенні, про що зазначено у пам`ятці ГУ-45 № 4054 від 10.12.2018 р. Отже позивачем не надані належні та допустимі докази, що комерційна несправність вагону виникла саме з вини вантажовідправника. Під час руху потягу зі ст. Запоріжжя-Ліве, у складі якого знаходився вагон № 56690225, вантаж прослідував у вагоні відстань понад 900 км. При цьому потяг розформовувався двічі. На жодній станції не було виявлено комерційної несправності у вагоні № 56690225, а саме: зміщення одного рулону в праву сторону на 400 мм, яка була виявлена на станції Здолбунів Львівської залізниці. У відповідь на претензію позивача відповідач зазначив, що зрушення рулону у вагоні сталося з вини працівників залізниці на одній зі станцій у процесі розформування потягу через перевищення швидкості при розпуску вагонів. Позивачем не доведено, що виявлена комерційна несправність на станції Здолбунів Львівської залізниці, яка призвела до затримки спірного вагону, виникла внаслідок неправомірних дій з боку вантажовідправника. Просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

29.07.2019 р. від позивача надійшла письмова відповідь на відзив. З позицією відповідача, викладеною у відзиві, позивач не погодився. Зазначено, що пам`ятка про забирання вагонів не складається на підтвердження відсутності зауважень у комерційному відношенні, а фіксує час перебування вагонів на під`їзних коліях вантажовідправників. Здійснення навантаження спірного вагону безпосередньо відповідачем, про що зазначено у пункті 20 залізничної накладної, виявлення недоліків відповідними актами, оформленими належним чином, надають підстави вважати, що саме невжиття відповідачем, як відправником, необхідних заходів призвело до нарахування позивачем спірної суми. Позивач просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

30.07.2019 р. від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи копії відповіді на відзив та копії доказів направлення відповіді на відзив відповідачу. Зазначено, що оригінали надіслано поштою 26.07.2019 р.

Оскільки відповідь на відзив з доданими до неї документами надійшли до суду поштою 29.07.2019 р., суд задовольнив клопотання позивача, документи долучені до матеріалів справи.

Представник відповідача у судовому засіданні заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з необхідністю надання доказів у справі. Пояснив, що відповідь на адвокатський запит, про який зазначав у відзиві, надійшла лише після складення відзиву, крім того дані докази необхідно направити позивачу та докази такого направлення подати до суду.

Представник позивача заперечив проти відкладення розгляду справи. Заявив, що бажає ознайомитися з доказами відповідача у дійсному судовому засіданні та не заперечує проти їх долучення до матеріалів справи.

Представник відповідача у судовому засіданні подав письмове клопотання про долучення до матеріалів справи копій адвокатського запиту від 18.07.2019 р. № 18/07, відповіді на адвокатський запит № 18/7 від 18.07.2019 р., листа АТ «Укрзалізниці» від 17.07.2019 р. № 6 а/б, запиту ПАТ «Запоріжсталь» від 18.07.2019 р. № 2040863.

Враховуючи думку представника позивача, оскільки останній ознайомився з поданими доказами у дійсному судовому засіданні, суд на підставі ст. 207 ГПК України клопотання відповідача про долучення доказів задовольнив, докази долучив до матеріалів справи та прийняв їх до розгляду. Клопотання відповідача про відкладення розгляду справи суд залишив без задоволення у зв`язку з його процесуальною необґрунтованістю.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

Публічним акціонерним товариством Запорізький металургійний комбінат Запоріжсталь (вантажовідправник, відповідач у справі) зі станції відправлення Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці, відповідно до залізничної накладної № 46918280 від 10.12.2018 р., оформлено перевезення вантажу прокат плоский із заліза чи нелегірованої сталі шириною 600 мм чи більше, у рулонах (кількість місць 5, маса 63100 кг) у вагоні № 56690225 до станції призначення Бочнія ПКП, вантажоодержувач фірма Рісталь, Польща.

Згідно з накладною № 46918280 вантаж у вагон завантажений вантажовідправником (графа 20).

20.12.2018 р. на проміжній станції Здолбунів Львівської залізниці складений акт загальної форми № 1248, в якому зазначено, що вагон № 56690225 (накладна № 46918280, найменування вантажу прокат чорних металів, не пойменований в алфавіті) прибув у потязі № 2859 (індекс) 4 20.12.2018 р. в 11:55. Причини та обставини, що стали підставою для складення акта: 1. Комерційна несправність (код 8061142) зміщення вантажу без пошкодження вагону. По прибуттю потягу згідно відеоспостереження виявлено: у даному вагоні згідно документів п`ять рулонів завантажено трьома групами, у задньому торці рулон змістився у правий бік на 400 мм. Розлад завантаження. Вагон відчеплений на виправлення. Комерційна несправність виявлена 20.12.2018 р. 12:15. Комерційна несправність не усунута вагон відчеплений для перевірки. Акт загальної форми підписаний представниками перевізника: приймальниками ОСОБА_1 , ОСОБА_2

20.12.2018 р. направлено телеграму № 1 зі ст. Здолбунів Львівської залізниці стосовно виявленої комерційної несправності по накладній № 46918280 та складення акту загальної форми ГУ-23 № 1248.

29.12.2018 р. складений акт загальної форми № 630 (форма ГУ-23) на станції Здолбунів Львівської залізниці щодо накладної № 46918280 від 10.12.2018 р., вагон № 56690225.

У розділі Опис обставин, що викликали складання акта зазначено, що даний вагон був затриманий на основі акта загальної форми № 1248 від 20.12.2018 р. ст. Здолбунів з вини вантажовідправника ПАТ «Запоріжсталь». При виставленні даного вагону на знеструмлену колію вантажного двору та комісійній перевірці виявлено: у вагоні 5 рулонів завантажено трьома групами, вантаж розміщено та закріплено згідно п. 15.11 Гл. 3 додатку 3 до СМГС. У задньому торці зміщення одно рулону в праву сторону на 400 мм. В порушення п. 7.1 Гл. 1 додатку 3 до СМГС підлога вагону та поверхня підкладок в місцях опору вантажу не посипана піском. Комерційну несправність усунено силами МЧ, зміщений рулон встановлено симетрично відносно інших рулонів та закріплений розпорними та упорними брусами. Вагон слідує до станції призначення.

При затримці, згідно акту загальної форми № 630, нараховані слідуючі платежі: початок затримки: 20.12 11-55 год., закінчення затримки: 29.12 11-00 год. 1. Користування вагоном (72 год.) згідно технологічного процесу ПКО ст. Здолбунів п. 1.16 844,70 грн.; 2. Маневрова робота при затримці 10 хв. 774,50 грн.; 3. Маневрова робота при закінченні затримки 10 хв. 774,50 грн.; 4. Телеграми (2 шт.) 280,60 грн.; 5. Зберігання у вагоні (63100 кг) (72 год.) згідно технологічного процесу ПКО ст. Здолбунів п. 1.16 1334,10 грн.; 6. Робота МЧ 1353,14 грн., всього 5361,54 грн.

Акт загальної форми № 630 складений та підписаний агентами комерційними ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та приймальником поїздів ОСОБА_5 .

У матеріалах справи наявний документ (копія) «Витрати на виправлення вантажу в вагоні № 56690225 вантаж прокат по ст. Здолбунів 29.12.2018 р.», згідно якого витрати становлять 1353,14 грн. з ПДВ.

Також складено телеграму № 2 від 29.12.2018 р. зі ст. Здолбунів Львівської залізниці по накладній № 46918280, в якій зазначено про усунення комерційної несправності силами МЧ, складення акту загальної форми № 630 від 29.12.2018 р. ст. Здолбунів Львівської залізниці та вказано, що вагон № 56690225 слідує до станції призначення для стягнення платежів при затримці вагона.

25.04.2019 р. позивач направив на адресу відповідача претензію на суму 6433,85 грн.

Листом від 22.05.2019 р. відповідач відмовив у задоволенні претензії з тих підстав, що зрушення рулону у вагоні, на думку відповідача, сталося з вини працівників залізниці на одній з сортувальних станцій в процесі розформування і формування поїздів через перевищення швидкості при розпуску вагонів, а винуватцем комерційної несправності і затримки вагона на ст. Здолбунів Львівської залізниці є сама залізниця.

Розглядаючи спір по суті суд враховує таке.

Згідно зі ст. 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати: безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність; з акту управління господарською діяльністю; з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 2, 5 ст. 307 Господарського кодексу України договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно - правовими актами.

Згідно зі статтею 3 Закону України Про залізничний транспорт законодавство про залізничний транспорт загального користування складається із Законів України Про транспорт, Про особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування, цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України. Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Статутом залізниць України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 р. № 457, визначено обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту (ст. 2 Статуту).

Відповідно до ст. 6 Статуту залізниць України накладна це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Відповідно до ст.ст. 23, 24 Статуту залізниць України відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем. Вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній.

Згідно статті 4 Статуту залізниць України перевезення залізницями вантажів, пасажирів, багажу і вантажобагажу у міжнародному сполученні здійснюється відповідно до угод про залізничні міжнародні сполучення.

У відповідності до ст. 10 ЦК України чинний міжнародний договір, який регулює цивільні відносини, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, є частиною національного цивільного законодавства України. Якщо у чинному міжнародному договорі України, укладеному у встановленому законом порядку, містяться інші правила, ніж ті, що встановлені відповідним актом цивільного законодавства, застосовуються правила відповідного міжнародного договору України.

Угодою про міжнародне залізничне вантажне сполучення, яка є чинною для України з 05.06.1992 р., встановлюється пряме міжнародне залізничне сполучення для перевезень вантажів між залізницями, зокрема Республіки Польща та України.

Згідно параграфу першому статті 1 даної Угоди, вона має обов`язкову силу для залізниць, відправників та одержувачів вантажів та діє незалежно від державної приналежності сторін договору перевезення.

Згідно параграфів першому, чотирнадцятому та п`ятнадцятому статті 7 даної Угоди, договір перевезення оформлюється накладною єдиного зразку. Договір перевезення може бути оформлений електронною накладною. Договір перевезення може бути оформлений накладною ЦИМ/СМГС.

У відповідності до параграфу першому статті 9 вказаної Угоди відправник несе відповідальність за усі наслідки відсутності чи незадовільного стану тари чи упакування, зокрема, він повинен відшкодувати залізниці збитки, що виникли у зв`язку з цим. У разі пред`явлення до перевезення вантажів без тари чи упакування, а також у тарі, що не відповідає властивостям вантажів чи не забезпечує перевантаження їх з вагону у вагон, залізниця повинна відмовити в прийманні таких вантажів, якщо шляхом зовнішнього огляду можливо встановити, що тара чи упакування не відповідають вимогам, не забезпечують безпечне перевезення вантажів чи несправна. Залізниця зобов`язана проводити зовнішній огляд тари чи упакування вантажів лише у тих випадках, коли навантаження проводиться залізницею чи відправником під контролем працівника залізниці.

Параграфом четвертим даної статті визначено, якщо навантаження вантажу здійснюється відправником, то він несе відповідальність за усі наслідки незадовільного навантаження та повинен відшкодувати залізниці завданий внаслідок цього збиток.

Згідно п. 28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 р. № 644, вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т.ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Як слідує з матеріалів справи та підтверджується поясненнями представників сторін, вантаж у вагон № 56690225 (накладна № 46928280) був завантажений відправником. Факт приймання вантажу залізницею до перевезення підтверджується пам`яткою про забирання вагонів № 4054 (форма ГУ-45).

Враховуючи положення пункту 28 Правил приймання вантажів до перевезення, яким встановлено, що факт приймання вантажу до перевезення, завантаженого у вагон (контейнер) відправником, підтверджується підписанням Пам`ятки про подавання/забирання вагонів, видачу/приймання контейнерів працівниками відправника і залізниці, суд не приймає до уваги доводи відповідача, що складення даної пам`ятки підтверджує розміщення вантажу у вагоні № 56690225 без будь-яких відхилень.

Як зазначено вище, вантажі, що завантажені відправником, приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона та вантажу. Відповідачем не підтверджено належними та допустимими у розумінні ст.ст. 76, 77 ГПК України доказами, що виявлена комерційна несправність виникла з вини позивача, зокрема у процесі руху потягу з вагоном № 56690225.

Відповідно до п. 4 Правил приймання вантажів до перевезення відправник зобов`язаний підготувати вантаж до навантаження відповідно до вимог, які забезпечували б збереження його на всьому шляху перевезення та екологічну безпеку і захист навколишнього природного середовища згідно з законодавством. Дрібні місця штучних вантажів відправник повинен об`єднати в більші.

Пунктом 20 цих Правил обумовлено, що навантаження вагонів здійснюється згідно з правилами розміщення і кріплення вантажів, правилами перевезення вантажів із забезпеченням безпеки руху, схоронності вантажів і безпечного виконання вантажних робіт.

Вантаж у вагон, як зазначалося вище, був завантажений самим відправником (відповідачем), про що у графі 20 накладної зроблена відповідна відмітка. Доказів того, що вантаж був навантажений під наглядом відповідального працівника залізниці матеріали дійсної справи не містять.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 26 Закону України «Про залізничний транспорт» обставини, які можуть служити підставою для майнової відповідальності перевізників, відправників і одержувачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів, засвідчуються актами. Порядок і терміни складання актів, пред`явлення і розгляду претензій та позовів визначаються Статутом залізниць України відповідно до чинного законодавства України.

Згідно ст. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

Відповідно до п. 3 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 р. за № 334, акти загальної форми складаються для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу та вантажобагажу і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності. Акт загальної форми підписується особами, які беруть участь у засвідченні обставин, що стали підставою для складання акта, але не менше як двома особами.

Відповідно до п. 2.5 Правил комерційного огляду поїздів та вагонів, затверджених наказом Укрзалізниці віл 24.04.2006 р. № 152-Ц, при виявленні комерційної несправності складається акт загальної форми ГУ-23, який підписується працівниками, що здійснювали комерційний огляд (не менше двох осіб).

Стосовно виявленої комерційної несправності працівниками залізниці складені акти загальної форми № 1248, № 630.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про залізничний транспорт» та статті 129 Статуту залізниць України зазначені акти є підставами для матеріальної відповідальності вантажовідправника (відповідача).

Статтею 119 Статуту залізниць України визначено, що за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під`їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб`єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами. Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства.

Відповідно до п.п. 2, 13 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 р. № 113, за користування вагонами і контейнерами вантажовідправники, вантажоодержувачі, власники під`їзних колій, порти, організації, установи, фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності (далі - вантажовласники) вносять плату. Плата за користування стягується з вантажовласника також у разі затримки вагонів (контейнерів) під час перевезення в усіх випадках, крім тих, які залежать від залізниці.

Згідно з п.п. 8, 9 Правил зберігання вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 р. № 644, збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо). За зберігання на місцях загального користування та на коліях станції відправлення вантажів, завантажених у вагони (контейнери), які простоюють в очікуванні оформлення перевезення (у тому числі під митним оформленням та з інших причин, не залежних від залізниці), збір сплачується з моменту ввезення вантажу на станцію до моменту закінчення затримки. Факт затримки вантажу засвідчується актом загальної форми.

Як встановлено судом, затримка вагону під час перевезення відбулася з підстав, що не залежали від позивача.

Системний аналіз змісту положень Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення від 01.11.1951 р., статей 119, 121 Статуту залізниць України, Правил користування вагонами, Правил зберігання вантажів свідчить про те, що вартість проведених залізницею робіт та понесених витрат має оплачуватися вантажовласниками (вантажовідправниками).

Враховуючи вищевикладене, належними і допустимими доказами на підтвердження факту настання відповідної події, а саме затримки вагонів на станції, є акти загальної форми.

Згідно з ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 3 даної статті встановлено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обставини, викладені в актах загальної форми, не повинні повторно підтверджуватись будь-якими іншими актами, а тому зазначені в акті підстави його складання повинні оцінюватись судами без повторного доказування таких обставин.

Суд встановив, що акти загальної форми №№ 1248, 630 складені відповідно до вимог чинного законодавства та на його підставі.

У відповідності до параграфу шостого статті 28, параграфу першого статті 32 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення, якщо перешкода до перевезення вантажу чи його видачі виникла по причинам, не залежним від перевізника, перевізнику повинні бути сплачені додаткові провізні платежі і витрати, понесені ним у звязку з перешкодами, а також неустойки, якщо вони передбачені національним законодавством. Перевізнику повинні бути відшкодовані всі витрати, повязані з перевезенням вантажу, не передбачені застосованими тарифами і викликані причинами, які не залежать від перевізника.

Крім того, відшкодування додаткових витрат здійснюється в поряду, встановленому статтею 31 даної Угоди.

Відповідач щодо сум (розрахунку), викладених в акті загальної форми № 630 та у позові, не заперечив, контррозрахунку не подав.

Крім того, суд відзначає, що спір у даній справі не про стягнення штрафу, чи інших платежів, пов`язаних із неправомірними діями вантажовідправника, а саме про стягнення плати за користування вагонами, маневрові роботи, зберігання вантажу у вагонах, здійснення повідомлення, проведення робіт. Тому помилковим є посилання відповідача на відсутність його вини, що свідчить про відсутність підстав для стягнення спірних коштів, оскільки вказані платежі не є заходом відповідальності, яка може застосовуватись лише за наявності вини сторони у зобов`язанні.

Заперечення відповідача відхиляються судом з огляду на викладене вище. Посилання відповідача на листи Структурного підрозділу «Придніпровська залізниця» РФ «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця» від 18.07.2019 р. та Структурного підрозділу «Дніпровська дирекція залізничних перевезень» РФ «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця» від 25.07.2019 р. не спростовують висновків суду, оскільки у даних листах не вказано про наявність посипання піском підлоги вагону № 56690225 та поверхні підкладок в місцях опору вантажу, що стало підставою для затримки вагону.

На підставі наведеного, позовні вимоги задовольняються судом повністю.

Згідно зі ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору у розмірі 1921,00 грн. покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Запорізький металургійний комбінат Запоріжсталь (69008, м. Запоріжжя, Південне шосе, буд. 72, ) на користь Акціонерного товариства Українська залізниця (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, ) в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства Українська залізниця (79007, м. Львів, вул. Гоголя, буд. 1, ) 6163 (шість тисяч сто шістдесят три) грн. 22 коп. нарахованих платежів за час затримки вагонів та 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп. судового збору.

Відповідно ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 256, пп. 17.5 п. 17 розділу XI Перехідних положень ГПК України рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Центрального апеляційного господарського суду через господарський суд Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено згідно з вимогами ст. 238 ГПК України та підписано 02 серпня 2019 р.

Рішення розміщується в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя М.В. Мірошниченко