ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"24" липня 2019 р. Справа № 911/949/19

Суддя Шевчук Н.Г. розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Іванків" про забезпечення позову у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Іванків", 08335, Київська область, Бориспільський район, село Іванків, вулиця Харківська, 41

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Княжичі", 08335, Київська область, Бориспільський район, село Іванків, вулиця Харківська, 41

про визнання права власності на земельні ділянки з кадастровими номерами НОМЕР_1 (площею 1,2566 га), НОМЕР_2 (площею 6,7744 га) та НОМЕР_3 (площею 2,5001 га)

суддя Н.Г. Шевчук

без виклику учасників судового процесу

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Іванків" звернулось до господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Княжичі" про визнання права власності на земельні ділянки з кадастровими номерами НОМЕР_1 (площею 1,2566 га), НОМЕР_2 (площею 6,7744 га) та НОМЕР_3 (площею 2,5001 га).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що земельні ділянки з кадастровими номерами НОМЕР_1 (площею 1,2566 га), НОМЕР_2 (площею 6,7744 га) та НОМЕР_3 (площею 2,5001 га) зареєстровані на праві власності за ТОВ "БК "Княжичі" на підставі рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26.09.2008 у справі № 2-3069/2008, а тому ТОВ "Агрофірма "Іванків", як правонаступник СВК "Іванківський", яке в свою чергу було правонаступником КСП "Іванківське", позбавлений можливості зареєструвати своє право власності на спірні земельні ділянки, які входять до меж земельної ділянки 4 248,8 га, що була надана КСП "Іванківське" на підставі рішення Іванківської сільської ради № 43 від 14.03.1997.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 15.04.2019 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

До господарського суду Київської області 22.07.2019 надійшла заява від Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Іванків" про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельні ділянки з кадастровими номерами НОМЕР_1 (площею 1,2566га), НОМЕР_2 (площею 6,7744 га) та НОМЕР_3 (площею 2,5001 га), що належать ТОВ "БК "Княжичі".

В обґрунтування своєї заяви заявник зазначає, що є всі підстави вважати, що спірні земельні ділянки можуть бути відчужені відповідачем протягом розгляду господарським судом даної справи, посилаючись на те, що на інтернет-сайті www.domik.ua розміщено оголошення про продаж Іванківської птахофабрики.

Розглянувши заяву про забезпечення позову суд зазначає наступне.

Статтею 136 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Позов відповідно до частини першої статті 137 Господарського процесуального кодексу України забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

В постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» роз`яснено, що: особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову, а суд має здійснити оцінку обґрунтованості таких доводів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Вирішуючи питання про забезпечення позову господарський суд має оцінювати обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням наявності зв`язку між конкретним заходом щодо забезпечення позову і змістом позовних вимог та обставинами, на яких вони ґрунтуються, і доказами, які наведені на їх підтвердження, та положеннями законодавства, якими позивач обґрунтовує свої права, подаючи позов.

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень. Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Отже, питання задоволення заяви сторони у справі про застосування заходів до забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку, виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити припущення про утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову.

До матеріалів заяви про забезпечення позову заявником додано роздруківку оголошення, розміщеного на сайті www.domik.ua, про продаж приміщень комерційного призначення Іванківської птахофабрики.

Однак в цьому оголошенні відсутня будь-яка інформація про продаж земельних ділянок з кадастровими номерами НОМЕР_1 (площею 1,2566 га), НОМЕР_2 (площею 6,7744 га) та НОМЕР_3 (площею 2,5001 га). Відсутні також докази того, що продаж приміщень комерційного призначення Іванківської птахофабрики спричинить відчуження вказаних земельних ділянок третім особам.

Ця обставина свідчить про те, що вказаний письмовий доказ жодним чином не стосується предмета спору.

Окрім цього, оскільки предметом спору є визнання права власності на земельні ділянки, а метою звернення позивача із заявою про забезпечення позову є уникнення можливого відчуження цих земельних ділянок третім особам у період розгляду спору судом, то накладення арешту на земельні ділянки не є спів розмірним заходом, який відповідав би вимогам, на забезпечення яких він заявлений.

За таких обставин суд не вбачає підстав для задоволення заяви.

Враховуючи положення статті 129 ГПК України та Закону України «Про судовий збір», оскільки заяву про вжиття заходів забезпечення позову судом розглянуто, витрати по сплаті судового збору в розмірі 881,00 грн. відшкодуванню та поверненню не підлягають.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 136-140, 234 Господарського процесуального кодексу України суд

ухвалив:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Іванків" у забезпеченні позову у справі №911/949/19.

Ухвала господарського суду набирає законної сили в порядку статті 235 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала господарського суду оскаржується в порядку та строки, визначені статтями 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Н.Г. Шевчук

Ухвалу підписано: 24.07.2019