ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" липня 2019 р. Справа № 911/1328/19

Господарський суд Київської області у складі судді Горбасенка П.В., розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення та виклику сторін матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Нікса ЛТД»

до Фізичної особи - підприємця Захарова Олександра Костянтиновича

про стягнення 105 936,93 грн

Обставини справи:

28.05.2019 до канцелярії господарського суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Нікса ЛТД» (далі - позивач) до Фізичної особи - підприємця Захарова Олександра Костянтиновича (далі - відповідач) про стягнення 105 936,93 грн заборгованості, з яких: 93 587,62 грн боргу за договором на надання транспортних послуг при перевезенні вантажів у міжнародному автомобільному сполученні № 12.12.18 від 12.12.2018, 9 078 грн пені, 2 171,33 грн інфляційних втрат та 1 099,98 грн 3 % річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором на надання транспортних послуг при перевезенні вантажів у міжнародному автомобільному сполученні № 12.12.18 від 12.12.2018.

Ухвалою господарського суду Київської області від 29.05.2019 відкрито провадження у справі № 911/1328/19, постановлено розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження, встановлено строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження, а також встановлено строк для подання додаткових доказів у справі (за наявності) до 26.06.2019.

04.07.2019 до канцелярії господарського суду Київської області від позивача надійшла заява про розподіл судових витрат (стягнення судових витрат з відповідача) № 1-21/06/2019 (вх. № 13101/19 від 04.07.2019), згідно якої останній просив суд стягнути з відповідача 14 400 грн витрат на професійну правничу допомогу та 52 грн витрат, пов`язаних із вчиненням процесуальних дій у справі № 911/1328/19.

Відповідач не скористався правом, наданим ст. 165 ГПК України, та відзив на позовну заяву не надав.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

12.12.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Нікса ЛТД (далі - Перевізник) та Фізичною особою - підприємцем Захаровим Олександром Костянтиновичем (далі - Експедитор) укладено договір на надання транспортних послуг при перевезенні вантажів у міжнародному автомобільному сполученні № 12.12.18, за умовами якого перевізник зобов`язався здійснити перевезення по заявкам експедитора, дотримуючись умов отриманого замовлення, а експедитор - оплатити надані перевізником послуги.

Пунктом 2.3. договору передбачено, що на кожну окрему загрузку оформлюється транспортне замовлення, яке містить опис умов і особливостей конкетного перевезення, що є додатком до договору.

Згідно п. 2.4. договору підтвердженням факту надання послуги є оригінал товарно-транспортної накладної встановленого зразка (CMR) з відмітками вантажовідправника, перевізника, отримувача вантажу і митних органів.

Відповідно до п. 5.2. договору підставою для оплати фрахту експедитором є оригінал рахунку-фактури перевізника в одному примірнику, оригінал CMR-накладної з митними відмітками і відміткою вантажоодержувача про прийом вантажу і оригіналу інших додаткових документів, вказаних в транспортному замовленні. Для перевізника є обов`язковим надання акту виконаних робіт. Вказані документи повинні бути надані не пізніше ніж, через 30 днів після виконання вантажного перевезення. Ненадання перевізником вказаних документів надає право експедитор.

Термін оплати в гривні складає 7 днів з моменту отримання експедитором необхідних документів. Оплата здійснюється в валюті, вказаній в транспортному замовленні (п. 5.3. договору).

Відповідно до п. 9.1. договору договір вступає в силу з дати укладення і діє до 31.12.2020.

На виконання договору на надання транспортних послуг при перевезенні вантажів у міжнародному автомобільному сполученні № 12.12.18 від 12.12.2018, 12.12.2018 була підписана разова заявка № 12/12/2018 на виконання транспортного перевезення по маршруту: Україна - Німеччина. Відповідно до такої заявки сторони встановлили оплату фрахту в розмірі 93 587,62 грн.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи та досліджених судом акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) № від 20.12.2018 та міжнародної товарно-транспортної накладної (CMR) А № 0863566, позивачем надано відповідачу послугу згідно спірного договору на суму 93 587,62 грн.

Після здійснення спірного перевезення, позивач надав відповідачу оригінал рахунку на оплату № 890 від 20.12.2018 на суму 93 587,62 грн. Листом від 23.04.2019 відповідач підтвердив отримання рахунку на оплату та оригіналу міжнародної товарно-транспортної накладної (CMR) А № 086356, а також підтвердив існування зобов`язання щодо сплати 93 587,62 грн в строки, встановлені договором.

Судом встановлено, що відповідач борг за отримані згідно договору на надання транспортних послуг при перевезенні вантажів у міжнародному автомобільному сполученні № 12.12.18 від 12.12.2018 послуги позивачу не сплатив, внаслідок чого на момент ухвалення судового рішення борг відповідача перед позивачем за договором на надання транспортних послуг при перевезенні вантажів у міжнародному автомобільному сполученні № 12.12.18 від 12.12.2018 склав 93 587,62 грн.

Предметом позову є вимоги про стягнення 93 587,62 грн боргу за договором на надання транспортних послуг при перевезенні вантажів у міжнародному автомобільному сполученні № 12.12.18 від 12.12.2018, 9 078 грн пені, 2 171,33 грн інфляційних втрат та 1 099,98 грн 3 % річних.

Суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини перевезення вантажу.

Частиною першою ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (абз. 2 ч. 1 ст. 175 ГК України).

Відповідно до ст. 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі.

Пунктом першим статті 193 Господарського кодексу України та статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Суд встановив, що відповідач борг за отримані згідно договору на надання транспортних послуг при перевезенні вантажів у міжнародному автомобільному сполученні № 12.12.18 від 12.12.2018 послуги позивачу не сплатив, внаслідок чого на момент ухвалення судового рішення борг відповідача перед позивачем за договором на надання транспортних послуг при перевезенні вантажів у міжнародному автомобільному сполученні № 12.12.18 від 12.12.2018 склав 93 587,62 грн.

Враховуючи те, що борг відповідача перед позивачем на час прийняття судового рішення складає 93 587,62 грн, який не погашено, розмір вказаного боргу відповідає фактичним обставинам справи, вимога позивача про стягнення з відповідача 93 587,62 грн боргу за договором на надання транспортних послуг при перевезенні вантажів у міжнародному автомобільному сполученні № 12.12.18 від 12.12.2018 є обґрунтованою, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами і відповідно підлягає задоволенню.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язання за договором на надання транспортних послуг при перевезенні вантажів у міжнародному автомобільному сполученні № 12.12.18 від 12.12.2018, позивачем за період з 01.01.2019 по 17.05.2019 нараховано 9 078 грн пені.

Частинами першою і третьою ст. 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення.

У сфері господарювання згідно ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 ГК України застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Пунктом 5.7. договору сторонами погоджено, що при порушенні строків виконання фінансових зобов`язань, винна сторона виплачує іншій стороні пеню в розмірі 0,1 % від суми простроченого платежу за кожний банківський день прострочки платежу.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань».

Враховуючи вищевикладене, періоди нарахування пені, що вказані позивачем в поданому ним розрахунку пені, суд обмежив розмір пені подвійною обліковою ставкою Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Відтак, арифметично вірний розмір пені, нарахованої за період з 01.01.2019 по 17.05.2019 становить загалом 8 915,18 грн пені. Відтак, вимога про стягнення 9 078 грн пені є такою, що підлягає задоволенню судом у розмірі 8 915,18 грн.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язання за договором на надання транспортних послуг при перевезенні вантажів у міжнародному автомобільному сполученні № 12.12.18 від 12.12.2018, позивачем за період з 01.01.2019 по 23.05.2019 нараховано 2 171,23 грн інфляційних втрат та 1 099,98 грн 3 % річних.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи вищевикладене, а також періоди нарахування інфляційних втрат та 3 % річних, що вказані позивачем в поданому розрахунку інфляційних втрат та 3 % річних, арифметично вірний розмір інфляційних втрат та 3 % річних, нарахованих за період з 01.01.2019 по 23.05.2019 становить загалом 3 899,64 грн інфляційних втрат та 1 099,98 грн 3 % річних. Відтак, вимога про стягнення 2 171,23 грн інфляційних втрат підлягає задоволенню повністю, оскільки суд при ухваленні рішення не може вийти за межі позовних вимог, а вимога про стягнення 1 099,98 грн 3 % річних підлягає задоволенню у розмірі 1 099,98 грн 3 % річних.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги про стягнення 93 587,62 грн боргу за договором на надання транспортних послуг при перевезенні вантажів у міжнародному автомобільному сполученні № 12.12.18 від 12.12.2018, 8 915,18 грн пені, 2 171,33 грн інфляційних втрат та 1 099,98 грн 3 % річних є обґрунтованими, підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами і відповідно підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви, витрати на професійну правничу допомогу та витрат, які пов`язані із вчиненням процесуальних дій, відповідно до статті 129 ГПК України, покладаються судом на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 237-239, 240 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Нікса ЛТД» до Фізичної особи - підприємця Захарова Олександра Костянтиновича про стягнення 105 936,93 грн задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Захарова Олександра Костянтиновича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Нікса ЛТД» (39600, Полтавська обл., м. Кременчук, проспект Полтавський, буд. 49А; ідентифікаційний код 13967465) 93 587 (дев`яносто три тисячі п`ятсот вісімдесят сім гривень) 62 коп. боргу за договором на надання транспортних послуг при перевезенні вантажів у міжнародному автомобільному сполученні № 12.12.18 від 12.12.2018, 8 915 (вісім тисяч дев`ятсот п`ятнадцять гривень) 18 коп. пені, 2 171 (дві тисячі сто сімдесят одну гривню) 33 коп. інфляційних втрат, 1 099 (одну тисячу дев`яносто дев`ять гривень) 98 коп. 3 % річних, 1 918 (одну тисячу дев`ятсот вісімнадцять гривень) 05 коп. судового збору, 14 337 (чотирнадцять тисяч триста тридцять сім гривень) 87 коп. витрат на професійну правничу допомогу та 51 (п`ятдесят одну гривню) 92 коп. витрат, які пов`язані із вчиненням процесуальних дій.

3. У задоволенні решти позову - відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи до Північного апеляційного господарського суду або через Господарський суд Київської області до Північного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено: 29.07.2019.

Суддя П.В.Горбасенко