ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.07.2019 року м.Дніпро Справа № 904/4262/17

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Білецької Л.М. (доповідач)

суддів: Верхогляд Т.А., Чередка А.Є.,

секретар судового засідання: Вітко Г.С.,

представники сторін:

від АТ "ВТБ Банк": Галасун Г.І., ордер серії ДП №2328/029 від 06.06.2019 р., представник;

від АТ "Укрсоцбанк": Слободян В.М., посвідчення №1894 від 26.02.2019 р., представник;

від арбітражного керуючого-розпорядника майна ТОВ "ПРОСКО РЕСУРСИ": Лисенко А.В., довіреність б/н від 26.04.2019р., посвідчення №1932 від 22.03.2009 р., адвокат;

від Ментіко Холдінгс Лімітед: Хорунженко В.С., ордер серії ДП №2653/015 від 24.07.2019 р., адвокат;

Інші учасники справи не з`явились в судове засідання.

розглянувши апеляційну скаргу АТ «ВТБ Банк» на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 16.05.2019 (суддя Калиниченко Л.М.) у справі №904/4262/17

за позовною заявою Акціонерного товариства "ВТБ Банк", 01004, м. Київ, бул.Т.Шевченко/вул.Пушкінська, буд.8/26,

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Проско Ресурси", 49044, м.Дніпро, вул.Рогальова, буд.21-А,

відповідача-2: Компанії "Ментікто Холдінгс Лімітед", Британські острови, Тортола

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів Товариство з обмеженою відповідальністю "Сасма-Сток", 49030, м. Дніпро, вул. Барикадна, буд.4г,

про визнання договору купівлі-продажу недійсним

у справі № 904/4262/17

за заявою Акціонерного товариства "ВТБ БАНК", м.Київ

до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Проско Ресурси", 49044, Дніпропетровська область, м. Дніпро, Жовтневий район, вул.Рогальова, буд.21-А,

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

1.Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

26.01.2018р. від Акціонерного товариства "ВТБ Банк" (далі - позивач) до господарського суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Проско Ресурси", 49044, м. Дніпро, вул. Рогальова, буд. 21-А, , відповідача-2: Компанії "Ментікто Холдінгс Лімітед", Британські острови, Тортола, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів Товариство з обмеженою відповідальністю "Сасма-Сток", 49030, м. Дніпро, вул. Барикадна, буд. 4г, про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 02.08.2010 р. №14047Б, а саме: акцій простих іменних, номінальною вартістю 0,25 грн. у кількості 26 403 227 штук на загальну суму 50 000 000, 00 доларів США.

Позов мотивовано тим, що договір №14047Б від 02.08.2010 р. укладений між Компанією "Ментікто Холдінгс Лімітед", Товариством з обмеженою відповідальністю "Сасма-Сток" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Проско Ресурси" є недійсним, таким, що укладено з порушенням норм чинного законодавства, зокрема:

Відсутні підписи і печатка з боку покупця, покупець як юридична особа не зареєстрований, продавець діяв з перевищенням повноважень, оскільки було відсутнє рішення загальних зборів, сума спірного договору перевищує суму активів ТОВ`ПроскоРесурси», який має значну суму заборгованості за кредитними договорами, 30.05.2017 року порушено провадження у справі про банкрутство. По суті Банк вважав цю кредиторську заборгованість штучно створеною, пов`язаними особами, оскільки ОСОБА_1 , є кінцевим бенефіціарним власником і ТОВ «ПроскоРесурси» і Компанії «Ментікто Холдінгс Лімітед». Правочини не спрямовані на реальне настання юридичних наслідків.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 16.05.2019 у справі №904/4262/17 у задоволенні позовної заяви Акціонерного товариства "ВТБ Банк" до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Проско Ресурси", відповідача-2: Компанії "Ментікто Холдінгс Лімітед", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів Товариство з обмеженою відповідальністю "Сасма-Сток", про визнання договору купівлі-продажу недійсним відмовлено.

Ухвала мотивована тим, що господарський суд позовні вимоги задовольнив, стягнув солідарно з ТОВ "Проско Ресурси", ТОВ з ІІ "Кольорові метали", ТОВ "Юкрейн Мінералс", ТОВ "Любимівський Кар`єр", ТОВ "Юмін" на користь Компанії "Ментікто Холдінгс Лімітед" за договорами купівлі-продажу №14047Б від 02.08.2010 р. 50 000 000, 00 доларів США, що становить 1 266 450 000, 00 грн. заборгованості.

Відповідно до вимог ст. 284 Господарського процесуального кодексу України постанова Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 30.11.2017р. по справі №904/7492/16 набрала законної сили з дня її прийняття, та на теперішній час не була скасована і підлягає виконанню.

Суд першої інстанції прийшов до висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог АТ "ВТБ Банк" ,викладених в заяві, яка надійшла до господарського суду Дніпропетровської області 26.01.2018р.

Також, позивачем не було доведено умисне збільшення відповідачем-1 розміру кредиторської заборгованості.

2.Короткі узагальнені доводи апеляційної скарги.

Не погодившись з ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 16.05.2019 у справі №904/4262/17, до Центрального апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою звернулось АТ «ВТБ Банк», в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 16.05.2019р. по справі № 904/4262/17 про банкрутство ТОВ «Проско Ресурси» та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю та визнати недійсним договір купівлі-продажу №14047Б від 02.08.2010р.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що суд першої інстанції не надав оцінку доводам позову щодо умов договору по оплаті та необхідності повідомлення банку про укладення такого договору.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції не зробив висновок щодо дотримання форми договору, який взагалі не був підписаний з боку боржника.

Висновок про не пов`язаність осіб був зроблений виключно на припущеннях без належного обґрунтування та дослідження реєстраційних даних щодо адрес, посадових осіб та власників.

На думку апелянта, посилання суду першої інстанції на відсутність підстав для визнання недійсним договору, передбачених 20 статтею Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» є помилковим, оскільки позов був обґрунтований виключно порушенням норм Цивільного кодексу України.

Скаржник вважає, що місцевий господарський суд не дослідив фінансову звітність та баланси Компанії "Ментікто Холдінгс Лімітед" та ТОВ «Проско ресурси» в частині обліку та відображення руху відповідних активів та пасивів за відповідний період.

3.Узагальнені доводи інших учасників справи.

Розпорядник майна боржника та Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» у відзиві на апеляційну скаргу підтримали доводи апеляційної скарги та просили апеляційну скаргу задовольнити.

4. Рух справи у суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 10.06.2019 року, у складі колегії суддів головуючого судді Білецької Л.М. (доповідач), суддів Верхогляд Т.А., Чередка А.Є. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ «ВТБ Банк» на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 16.05.2019 у справі №904/4262/17 та призначено розгляд справи на 03.07.2019.

03.07.2019 року розгляд справи відкладено на 24.07.2019 року.

03.07.2019 року оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

В судовому засіданні присутні представник сторін надали пояснення по справі та навели обґрунтування своїх вимог і заперечень з посиланням на норми законодавства.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, вислухавши представника скаржника, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті ним рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 16.05.2019 у справі №904/4262/17 слід залишити без змін з огляду на наступне.

5. Встановлені та неоспорені судом обставини справи і відповідні їм правовідносини.

Обґрунтуванням позовної заяви до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Проско Ресурси", відповідача-2: Компанії "Ментікто Холдінгс Лімітед", третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів Товариство з обмеженою відповідальністю "Сасма-Сток", про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 02.08.2010 р. №14047Б, а саме: акції прості іменні, номінальною вартістю 0,25 грн. у кількості 26 403 227 штук на загальну суму 50 000 000, 00 доларів США є наступні обставини:

- договір укладено з порушенням законодавства.

З тексту договору купівлі-продажу №14047Б від 02.08.2010р. в розділі 10 "Адреси, реквізити та підписи Сторін" відсутній підпис та печатка ТОВ "Сасма-Сток", та дані щодо уповноваженої особи, яка діє від імені покупця - ТОВ "Сасма-Сток", а значиться загальна інформація про вказану юридичну особу.

Також, у зазначеному розділі є дані, що ТОВ "Сасма-Сток" має , ліцензію ДКЦПРФ на здійснення професійної діяльності на фондовому ринку - діяльності з торгівлі цінними паперами серія АА №241579 від 19.10.2001р.

Натомість, позивач вважає, що зазначені відомості у ТОВ "Сасма-Сток" відсутні.

- у ТОВ "Сасма-Сток" відсутнє підтвердження державної реєстрації юридичної особи, за таких обставин у останнього відсутній необхідний обсяг цивільної дієздатності.

- ТОВ "Проско Ресурси" при укладенні договору купівлі-продажу 02.08.2010 р. на суму, що становить п`ятдесят і більше відсотків майна Товариства, повинна була мати відповідне рішення Загальних зборів учасників, але таке рішення відсутнє.

Позивач зазначив, що ТОВ "Проско Ресурси" має заборгованість перед АТ "ВТБ БАНК" на загальну суму 624 967 146, 87 грн.

В рамках справи про банкрутство №904/4262/17, яка порушена відносно ТОВ "Проско Ресурси", з заявою про визнання грошових вимог звернулась Компанія "Ментікто Холдінгс Лімітед" на суму 1 441 543 526,01 грн.

- заборгованість на підставі договору купівлі-продажу №14047Б від 02.08.2010р. була "штучно" створена пов`язаними між собою особами в цілях здійснення в подальшому контролю у справі про банкрутство.

Так, пунктом 2.1 договору передбачено, що загальна вартість цінних паперів становить 50 000 000, 00 доларів США.

В пп. 4.1 та 4.2 зазначено, що ТОВ "Проско Ресурси" не пізніше 02.08.2016 р. здійснює оплату цінних паперів шляхом перерахування на банківський рахунок Компанії "Ментікто Холдінгс Лімітед" грошові суми визначені в п. 2.1 цього Договору. Повне виконання своїх зобов`язань по оплаті цінних паперів є момент зарахування грошової суми, визначеної у п.2.1. Договору.

Відповідач-2 (Компанія "Ментікто Холдінгс Лімітед") виконав свої зобов`язання за вказаним Договором та передав Відповідачу-1 (ТОВ "Проско Ресурси") цінні папери - прості іменні акції ВАТ "Просянський гірничо-збагачувальний комбінат" у кількості 26 403 227 штук на загальну суму 50 000 000, 00 доларів США, що підтверджується відповідними сертифікатами акцій UA.

Таким чином, сторони договору купівлі-продажу дійшли згоди щодо всіх його істотних умов. Волевиявлення учасників було вільним, відповідало їх внутрішній волі, договір виконано.

ТОВ "Сасма-Сток", було створене та обліковувалось державою, що підтверджується листом Департаменту адміністративних та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про надання інформації №5/5-101.

Відповідач-1 (ТОВ "Проско Ресурси") не сплатив грошові кошти на виконання умов договору купівлі-продажу №14047Б від 02.08.2010р., у зв`язку з чим відповідач-2 (Компанія "Ментікто Холдінгс Лімітед") звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом про солідарне стягнення заборгованості, у тому числі поручителів.

08.09.2016р. по справі №904/7492/16 господарський суд Дніпропетровської області виніс рішення, яким задовольнив позовні вимоги відповідача-2 (том 6, а/с 50-54), стягнув солідарно з ТОВ "Проско Ресурси", ТОВ з ІІ "Кольорові метали", ТОВ "Юкрейн Мінералс", ТОВ "Любимівський Кар`єр", ТОВ "Юмін" на користь Компанії "Ментікто Холдінгс Лімітед" за договорами купівлі-продажу №14047Б від 02.08.2010 р. 50 000 000, 00 доларів США, що становить 1 266 450 000, 00 грн. заборгованості.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 30.11.2017р. по справі №904/7492/16 рішення господарського суду Дніпропетровської області від 08.09.2016р. залишено без змін, набрало законної сили (том 6, а/с 55-61).

Колегією суддів встановлено, що:

- Доводи апелянта про умисне збільшення(нарощування) кредиторської заборгованості відповідачем-1 не знайшли свого підтвердження;

- Позивач не є пов`язаною з покупцем або поручителями по договору купівлі-продажу цінних паперів № 14047Б від 2.08.2010 року.( т.4 а.с.22).

Відповідно до вимог ст.284 Господарського процесуального кодексу України постанова Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 30.11.2017 р. по справі №904/7492/16 набрала законної сили з дня її прийняття, та на теперішній час не була скасована і підлягає виконанню.

6. Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції.

Скасовуючи попередні судові рішення , ( т.5 а.с.247), колегія суддів Верховного Суду вказала на необхідність дослідження спеціального законодавства, яке регламентувало укладення договорів купівлі-продажу акцій на час укладення спірного договору.

Оскільки вказівки Верховного Суду є обов`язковими для нижчих судів при новому розгляді справи, колегія суддів на виконання цих вказівок встановила наступне. Так, правовідносини між учасниками справи регулюються:

Законом України "Про національну депозитарну систему та особливості електронного обігу цінних паперів в Україні" в редакції Закону України №710/97-ВР від 10.12.1997, чинній станом на 02.08.2010

Стаття 5. Перехід та реалізація права власності на цінні папери в Національній депозитарній системі

1. Іменні цінні папери, випущені в документарній формі (якщо умовами емісії спеціально не зазначено, що вони не підлягають передачі), передаються у порядку, встановленому для відступлення права вимоги (цесії).У разі відчуження знерухомлених іменних цінних паперів право власності переходить до нового власника з моменту зарахування їх на рахунок власника у зберігача. Права на участь в управлінні, одержання доходу тощо, які випливають з іменних цінних паперів, можуть бути реалізовані з моменту внесення змін до реєстру власників іменних цінних паперів.

2. Право власності на цінні папери на пред`явника, випущені в документарній формі, переходить до нового власника з моменту передачі (поставки) цінних паперів. У разі відчуження знерухомлених цінних паперів на пред`явника право власності на цінні папери переходить до нового власника з моменту зарахування їх на рахунок власника у зберігача.

3. Право власності на цінні папери, випущені в бездокументарній формі, переходить до нового власника з моменту зарахування цінних паперів на рахунок власника у зберігача.

4. Підтвердженням права власності на цінні папери є сертифікат, а в разі знерухомлення цінних паперів чи їх емісії в бездокументарній формі - виписка з рахунку у цінних паперах, яку зберігач зобов`язаний надавати власнику цінних паперів. Виписка з рахунку у цінних паперах не може бути предметом угод, що тягнуть за собою перехід права власності на цінні папери.

5. Угоди щодо цінних паперів не підлягають нотаріальному посвідченню, якщо інше не передбачено законодавством чи угодою сторін.

Законом України "Про цінні папери і фондовий ринок" в редакції Закону України №3480-ІУ від 23.02.2006, чинній на 02.08.2010

Стаття 4. Передача прав за цінними паперами

1. До особи, яка набула право власності на цінний папір, переходять усі посвідчені ним права. Обмеження обігу та/або реалізації прав за цінними паперами може бути встановлено тільки у випадках і в порядку, передбачених законом.

2. Для передачі іншій особі прав, посвідчених цінним папером на пред`явника, достатньо вручити цінний папір цій особі.

3. Права, посвідчені іменним цінним папером, передаються у порядку, встановленому законами України.

4. Права, посвідчені ордерним цінним папером, передаються шляхом вчинення на цьому папері індосаменту. Індосант відповідає за наявність та здійснення цього права. Згідно з індосаментом до особи, якій (або у розпорядження якої) передаються права, посвідчені цінним папером (індосата), переходять усі ці права. Індосамент може бути бланковим (без зазначення особи, щодо якої має бути здійснене виконання зобов`язань) або ордерним (із зазначенням такої особи).

5. Особливості обліку та переходу права власності на цінні папери встановлюються законом.

Стаття 5. Виконання зобов`язань за цінним папером

1. Особа, що розмістила (видала) цінний папір, та особи, що індосували його, відповідають перед його законним володільцем солідарно. У разі задоволення вимоги законного володільця ордерного цінного паперу про виконання посвідченого цим папером зобов`язання однією або кількома особами з числа тих, хто має такі зобов`язання, особи, що індосували цінний папір, набувають право зворотної вимоги (регресу) щодо інших осіб, які мають зобов`язання за цінним папером.

2. Відмова від виконання зобов`язання, посвідченого цінним папером, з посиланням на відсутність підстави зобов`язання або на його недійсність не допускається.

Частина 1 статті 6 - акція це іменний цінний папір, який посвідчує майнові права його власника (акціонера), що стосуються акціонерного товариства, включаючи право на отримання частини прибутку акціонерного товариства у вигляді дивідендів та право на отримання частини майна акціонерного товариства у разі його ліквідації, право на управління акціонерним товариством, а також немайнові права, передбачені Цивільним кодексом України та законом, що регулює питання створення, діяльності та припинення акціонерних товариств і законодавством про інститути спільного інвестування. Акція є неподільною. Порядок реалізації прав співвласників акції (акцій) визначається Цивільним кодексом України та законом, що регулює питання створення, діяльності та припинення акціонерних товариств.

Частина 5 статті 6 - акціонерне товариство розміщує тільки іменні акції. У разі існування акцій у документарній формі власникові акцій видається сертифікат акції (акцій). У сертифікаті акції (акцій) зазначаються вид цінного паперу, найменування акціонерного товариства, серія і номер сертифіката, міжнародний ідентифікаційний номер цінного паперу, тип і клас акцій, номінальна вартість акції, кількість акцій, що належить власникові за таким сертифікатом, ім`я (найменування) власника, підпис керівника емітента або іншої уповноваженої особи, засвідчений печаткою емітента (уповноваженої особи). Державною комісією з цінних паперів та фондового ринку можуть встановлюватися додаткові реквізити сертифіката акції (акцій).

Частина 1 статті 16 - професійна діяльність на фондовому ринку- діяльність юридичних осіб з надання фінансових та інших послуг у сфері розміщення та обігу цінних паперів, обліку прав за цінними паперами, управління активами інституційних інвесторів, що відповідає вимогам, установленим до такої діяльності цим Законом та законодавством. Поєднання професійної діяльності на фондовому ринку з іншими видами професійної діяльності, за винятком банківської, не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Частина 3 статті 16 - професійна діяльність на фондовому ринку здійснюється виключно на підставі ліцензії, що видається Державною комісією з цінних паперів та фондового ринку. Перелік документів, необхідних для отримання ліцензії, порядок її видачі та анулювання встановлюються Державною комісією з цінних паперів та фондового ринку.

Частина 1 статті 17 - професійна діяльність з торгівлі цінними паперами на фондовому ринку провадиться торговцями цінними паперами - господарськими товариствами, для яких операції з цінними паперами є виключним видом діяльності, а також банками. Професійна діяльність з торгівлі цінними паперами включає: брокерську діяльність; дилерську діяльність; андеррайтинг; діяльність з управління цінними паперами. Торговець цінними паперами може провадити дилерську діяльність, якщо має сплачений грошима статутний капітал у розмірі не менш як 120 тисяч гривень, брокерську діяльність та діяльність з управління цінними паперами - не менш як 300 тисяч гривень, андеррайтинг - не менш як 600 тисяч гривень. У статутному капіталі торговця цінними паперами частка іншого торговця не може перевищувати 10 відсотків. Торговцю цінними паперами забороняється перепродавати (обмінювати) цінні папери власного випуску.

Частина 2 статті 17 - брокерська діяльність - укладення торговцем цінними паперами цивільно-правових договорів (зокрема договорів комісії, доручення) щодо цінних паперів від свого імені (від імені іншої особи), за дорученням і за рахунок іншої особи. Торговець цінними паперами може виступати поручителем або гарантом виконання зобов`язань перед третіми особами за договорами, що укладаються від імені клієнта такого торговця, отримуючи за це винагороду, що визначається договором торговця цінними паперами з клієнтом.

Частина 3 статті 17 - дилерська діяльність - укладення торговцем цінними паперами цивільно-правових договорів щодо цінних паперів від свого імені та за свій рахунок з метою перепродажу, крім випадків, передбачених законом.

Частина 6 статті 17 - договір доручення, договір комісії або договір про управління цінними паперами укладається з торговцем цінними паперами в письмовій формі. Права та обов`язки торговця цінними паперами стосовно його клієнта, умови укладення договорів щодо цінних паперів, порядок звітності торговця перед його клієнтом, порядок і умови виплати торговцю винагороди визначаються у договорі, що укладається між ними. Торговець цінними паперами зобов`язаний виконувати доручення клієнтів за договорами доручення, договорами комісії та договорами про управління цінними паперами на найвигідніших для клієнта умовах. Доручення клієнтів виконуються торговцем цінними паперами у порядку їх надходження, якщо інше не передбачено договором або дорученням клієнтів. У разі укладення торговцем цінними паперами договорів за власний рахунок разом з укладенням ним договорів за рахунок клієнта виконання договорів для клієнта є пріоритетним.

Частина 8 статті 17 - не вважається професійною діяльністю з торгівлі цінними паперами: розміщення емітентом власних цінних паперів; викуп емітентом власних цінних паперів; проведення юридичними особами та фізичними особами-підприємцями розрахунків з використанням векселів та/або заставних; провадження юридичними особами на підставі договорів комісії або договорів доручення купівлі-продажу (обміну) цінних паперів через торговця цінними паперами, який має ліцензію на провадження брокерської діяльності, а також на підставі договорів купівлі-продажу або міни, укладених безпосередньо з торговцем цінними паперами; внесення цінних паперів до статутного капіталу юридичних осіб.

Частина 2 статті 39 - інформація про власників великих пакетів (10 відсотків і більше) акцій подається Державній комісії з цінних паперів та фондового ринку особою, яка веде облік права власності на акції емітента у депозитарній системі України, у строки, порядку та за формою, що встановлені Державною комісією з цінних паперів та фондового ринку. Інформація про власників великих пакетів (10 відсотків і більше) акцій є відкритою і оприлюднюється Державною комісією з цінних паперів та фондового ринку шляхом розміщення у загальнодоступній інформаційній базі даних Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку про ринок цінних паперів.

Частина 1 статті 42 - інформація про облік іменних цінних паперів розкривається учасниками депозитарної системи України: на письмовий запит власника інформації або з його письмового дозволу, крім випадків, передбачених абзацами третім і четвертим цієї частини; за рішенням суду; на письмову вимогу органів прокуратури, служби безпеки, внутрішніх справ, Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку і Антимонопольного комітету України, інших державних органів відповідно до законодавства - стосовно операцій у системах обліку іменних цінних паперів, що здійснюються конкретною юридичною особою або фізичною особою за конкретний проміжок часу.

Законом України "Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні" в редакції, чинній станом на 02.08.2010.

Пункти 1, 2 частини 1 статті 4 - державна комісія з цінних паперів та фондового ринку у встановленому нею порядку видає ліцензії на такі види діяльності на ринку цінних паперів:

1) брокерська діяльність - укладення торговцем цінними паперами цивільно-правових договорів (зокрема договорів комісії, доручення) щодо цінних паперів від свого імені (від імені іншої особи), за дорученням і за рахунок іншої особи;

2) дилерська діяльність - укладення торговцем цінними паперами цивільно-правових договорів щодо цінних паперів від свого імені та за свій рахунок з метою перепродажу, крім випадків, передбачених законом.

Згідно з ч.1 ст.193 Господарського процесуального кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Стаття 203 Цивільного кодексу України визначає загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину:

- зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам;

- особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності;

- волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі;

- правочин має вчинятися у формі, встановленій законом;

- правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним;

- правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Частиною 2 ст.207 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Відповідно до ст.215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст.628 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір набирає чинності з моменту його укладення (ч.2 ст.631 Цивільного кодексу України).

Згідно до ч.ч1-2 ст.638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Статтею 1011 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов`язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента.

Відповідно до ст.640 Цивільного кодексу України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Так колегія суддів вважає, що сторони спірного договору дійшли згоди щодо всіх його істотних вимог, що свідчить про укладеність договору. Докази щодо недосягнення згоди відносно якоїсь умови або сумніви сторін щодо них у справі не встановлені.

Дійсність зобов`язань за договором підтверджується рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 08.09.2016 р. по справі №904/7492/16 та постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 30.11.2017 р., зокрема, неспростовними її висновками щодо відсутності умисного збільшення(нарощування) кредиторської заборгованості відповідачем-1 та що позивач не є пов`язаною з покупцем або поручителями по договору купівлі-продажу цінних паперів № 14047Б від 2.08.2010 року.( т.4 а.с.22).

7. Мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу.

Довід скаржника про те, що суд першої інстанції не надав оцінку доводам позову щодо умов договору по оплаті та необхідності повідомлення банку про укладення такого договору та не зробив висновок щодо дотримання форми договору є необґрунтованим з огляду на те, що ці обставини , що свідчать про неналежне виконання (порушення) обов`язків по кредитних договорах, не є підставою для визнання недійсним оспорюваного договору.

Довід скаржника про те, що висновок про не пов`язаність осіб був зроблений виключно на припущеннях без належного обґрунтування та дослідження реєстраційних даних щодо адрес, посадових осіб та власників спростовується колегією суддів з огляду на наступне.

Відповідно до п. 14.1.159 ст. 14 ПК України, пов`язані особи - юридичні та/або фізичні особи, відносини між якими можуть впливати на умови або економічні результати їх діяльності чи діяльності осіб, яких вони представляють, з урахуванням таких критеріїв:

а) для юридичних осіб:

- одна юридична особа безпосередньо та/або опосередковано (через пов`язаних осіб) володіє корпоративними правами іншої юридичної особи у розмірі 20 і більше відсотків;

- одна і та сама юридична або фізична особа безпосередньо та/або опосередковано володіє корпоративними правами у кожній такій юридичній особі у розмірі 20 і більше відсотків;

- одна і та сама юридична або фізична особа приймає рішення щодо призначення (обрання) одноособових виконавчих органів кожної такої юридичної особи;

- одна і та сама юридична або фізична особа приймає рішення щодо призначення (обрання) 50 і більше відсотків складу колегіального виконавчого органу або наглядової ради кожної такої юридичної особи;

- принаймні 50 відсотків складу колегіального виконавчого органу та/або наглядової ради кожної такої юридичної особи складають одні і ті самі фізичні особи;

- одноособові виконавчі органи таких юридичних осіб призначені (обрані) за рішенням однієї і тієї самої особи (власника або уповноваженого ним органу);

- юридична особа має повноваження на призначення (обрання) одноособового виконавчого органу такої юридичної особи або на призначення (обрання) 50 і більше відсотків складу її колегіального виконавчого органу або наглядової ради;

- кінцевим бенефіціарним власником (контролером) таких юридичних осіб є одна і та сама фізична особа;

- повноваження одноособового виконавчого органу таких юридичних осіб здійснює одна і та сама особа;

- сума всіх кредитів (позик), поворотної фінансової допомоги від однієї юридичної особи та/або кредитів (позик), поворотної фінансової допомоги від інших юридичних осіб, гарантованих однією юридичною особою, стосовно іншої юридичної особи перевищує суму власного капіталу більше ніж у 3,5 раза (для фінансових установ та компаній, що провадять виключно лізингову діяльність, - більше ніж у 10 разів). При цьому сума таких кредитів (позик), поворотної фінансової допомоги та власного капіталу визначається як середнє арифметичне значення (на початок та кінець звітного періоду). Положення цього абзацу не поширюються на суму кредитів (позик), залучених під державні гарантії;

Таким чином, колегія суддів доходить до висновку, що апелянтом не надано доказів з урахуванням критеріїв Податкового законодавства щодо пов`язаності "Ментікто Холдінгс Лімітед" з покупцем або поручителем за договором купівлі-продажу цінних паперів №14047Б від 02.08.2010 р. особою.

Також колегія враховує преюдиційний висновок судів у справі №904/7492/16. Крім того, встановлено, що довід Банку ґрунтується не на підконтрольності цих юридичних осіб ОСОБА_2 , а тільки його представництві інтересів Компанії за дорученням.

Довід апелянта про те, що посилання суду першої інстанції на відсутність підстав для визнання недійсним договору, передбачених 20 статтею Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» є помилковим, оскільки позов був обґрунтований виключно порушенням норм Цивільного кодексу України спростовується колегією суддів з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 4 ст.10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов`язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" правочини (договори) або майнові дії боржника, які були вчинені боржником після порушення справи про банкрутство або протягом одного року, що передував порушенню справи про банкрутство, можуть бути відповідно визнані недійсними або спростовані господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або конкурсного кредитора з таких підстав:

- боржник безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних майнових вимог;

- боржник виконав майнові зобов`язання раніше встановленого строку;

- боржник до порушення справи про банкрутство взяв на себе зобов`язання, в результаті чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим;

- боржник здійснив відчуження або придбав майно за цінами відповідно нижчими або вищими від ринкових, за умови, що в момент прийняття зобов`язання або внаслідок його виконання майна боржника було (стало) недостатньо для задоволення вимог кредиторів;

- боржник оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів боржнику перевищувала вартість майна;

- боржник прийняв на себе заставні зобов`язання для забезпечення виконання грошових вимог.

У разі визнання недійсними правочинів (договорів) або спростування майнових дій боржника на підставах, передбачених частиною першою цієї статті, кредитор зобов`язаний повернути в ліквідаційну масу майно, яке він отримав від боржника, а у разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість у грошових одиницях за ринковими цінами, що існували на момент здійснення правочину або вчинення майнової дії.

Кредитор за недійсним правочином (договором) або спростованою майновою дією має право вибору: погашення свого боргу в першу чергу в процедурі банкрутства або виконання зобов`язання боржником у натурі після закриття провадження у справі про банкрутство.

Таким чином, колегія суддів враховує, що оспорюваний правочин був укладений за десять років до звернення позивача з позовом, він був виконаний учасниками і його спростування (оспорювання) суперечить принципу правової визначеності правовідносин учасників. Хоча суд першої інстанції взагалі не застосовував, що вбачається з мотивувальної частини оскаржуваної ухвали. Мотивуючи судове рішення, суд першої інстанції мотивував свої висновки ЦК України та положеннями ГК України

Стосовно відсутності підпису і печатки на оспорюваному договорі колегія суддів зазначає, що він укладений на виконання договору комісії від 2 серпня 2010 року, в якому ТОВ »Сасма-Сток» зобов`язалося надати ТОВ »Проско-Ресурси» послуги щодо купівлі цінних паперів від свого імені та за рахунок ТОВ »Проско Ресурси». І цей договір комісії підписаний належними учасниками і належним чином, що підтверджує волевиявлення ТОВ »Сасма-Сток» на укладення оспорюваного договору купівлі-продажу акцій в межах договору комісії. Отже, відсутність підпису і печатки посередника не свідчить про відсутність його волевиявлення на укладення оспорюваного договору, оскільки договір дійсно був укладений, як вказано вище, і виконаний, і підписи продавця і покупця, як це передбачено законодавством оспорюваний договір містить.

Дослідження фінансової звітності і балансів в частині обліку та відображення акцій не потребує доказування, оскільки факт виконання договору встановлений судовим рішенням. Крім того, жодні докази на спростування факту виконання судового рішення у справу не надано.

Неналежне виконання умов договору ( не відображення акцій в фінансовій звітності і на балансі) , про що вказано у апеляційній скарзі, не свідчить про його недійсність.

8. Чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права і інтереси особи за захистом яких вона звернулась до суду.

Судова колегія приходить до висновку про те, що обставини , зазначені у апеляційній скарзі, як підстави для скасування судового рішення, дістали свою вичерпну оцінку, не підтвердилися, що свідчить про безпідставність твердження позивача, наведеного у апеляційній скарзі, про недійсність оспорюваного договору.

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Колегія суддів приходить до висновку, що ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 16.05.2019 у справі №904/4262/17 постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, що в силу ст. 276 ГПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного судового рішення без змін.

10. Судові витрати.

Відповідно до ст.129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275-280, 282 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу АТ «ВТБ Банк» на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 16.05.2019 у справі №904/4262/17- залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 16.05.2019 у справі №904/4262/17 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст складено 29.07.2019 року.

Головуючий суддя Л.М. Білецька

Судді Т.А. Верхогляд

А.Є. Чередко