ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2019 року м. ОдесаСправа № 916/656/19
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів головуючого судді Лавриненко Л.В.

суддів: Аленіна О.Ю., Філінюка І.Г.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії Одеська залізниця м. Одеса

на рішення Господарського суду Одеської області від 22.04.2019 р.

по справі № 916/656/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство Нібулон м. Миколаїв

до Акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії Одеська залізниця м. Одеса

про стягнення 12 325,37 грн.

суддя суду першої інстанції: Малярчук І.А.

час та місце ухвалення рішення: 22.04.2019 р., м. Одесав, пр.-т. Шевченка, 29, Господарський суд Одеської області

повний текст складено та підписано: 23.04.2019 р.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.05.2019 р. колегією суддів у складі головуючого судді Лавриненко Л.В., суддів-учасників колегії Аленіна О.Ю., Філінюка І.Г. відкрито апеляційне провадження по справі № 916/656/19 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії Одеська залізниця м. Одеса на рішення Господарського суду Одеської області від 22.04.2019 р. та вирішено здійснювати розгляд апеляційної скарги у спрощеному позовному провадженні без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Апеляційна скарга Акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії Одеська залізниця м. Одеса розглянута в межах процесуального строку, встановленого ч. 1 ст. 273 ГПК України.

У березні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство Нібулон м. Миколаїв звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом про стягнення з Акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії Одеська залізниця м. Одеса збитків у сумі 12 325,37 грн., які виникли у зв`язку з втратою вантажу під час перевезення.

Рішенням місцевого господарського суду від 22.04.2019 р. позовні вимоги задоволено повністю, судові витрати покладено на відповідача.

Судове рішення мотивоване тим, що нестача вантажу підтверджена належними та допустимими доказами, а саме актом експертизи, складеним експертом Торгово-промислової палати Миколаївської області.

Не погодившись з наведеним судовим рішенням, Акціонерне товариство Українська залізниця в особі Регіональної філії Одеська залізниця м. Одеса звернулося до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, просить оскаржуване судове рішення скасувати та у задоволенні позову відмовити. На думку скаржника акт експертизи не може вважатися достовірним доказом з огляду на те, що його складено 11.01.2019 р., тоді як згідно з пам`яткою про забирання вагонів № 39 спірний вагон № 95683355 забраний із під`їзної колії Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарського підприємства Нібулон м. Миколаїв 10.01.2019 р. о 03:40 год., а тому проведення експертизи 11.01.2019 р. неможливе.

Товариство з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство Нібулон м. Миколаїв в своєму відзиві на апеляційну скаргу проти доводів скаржника заперечує, вважає рішення суду від 22.04.2019 р. по даній справі правомірним та просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Розглянувши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга Акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії Одеська залізниця м. Одеса не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, Товариство з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство Нібулон м. Миколаїв за залізничною накладною від 01.01.2019 р. № 53637971 відвантаженою зі станції "Сватово" до станції "Миколаїв-вантажний" групу вагонів, завантажених пшеницею.

Після прибуття вказаних вагонів на станцію призначення, під час переважування, у вагоні № 95683355 виявлено нестачу по масі брутто 2100 кг, про що працівником вантажоотримувача складено акт від 09.01.2019 р.

Листом від 09.01.2019 р. № 09/35 Товариство з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство Нібулон м. Миколаїв звернулось до начальника станції "Миколаїв-вантажний" з вимогою прийняти участь у перевірці маси вантажу у вищевказаному вагоні та скласти комерційний акт, проте листом від 09.01.2019 р. № 13/М заступник начальника станції відмовив у комісійній видачі вантажу та складанні комерційного акту.

Вказана відмова оскаржена товариством листом від 10.01.2019 р. № 10/35.

Виробничий підрозділ «Дирекція залізничних перевезень з організації взаємодії портів та припортових станцій» листом від 11.01.2019 р. № ДН5-07/20 повідомив Товариство з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство Нібулон м. Миколаїв про відсутність підстав для складання комерційного акту щодо передачі вантажу

У зв`язку з відмовою залізниці приймати участь у комісійній видачі вантажу, товариство листом від 11.01.2019 р. № 11/35 запропонувало начальнику станції "Миколаїв-вантажний" направити уповноваженого представника залізниці для участі у прийманні вантажу з вагону № 95683355 по кількості та складенні актів про приймання вантажу. (а. с. 27)

У призначений час представник залізниці не прибув, у зв`язку з чим приймання вантажу зі спірного вагону та визначення кількості вантажу здійснено експертом Торгово-промислової палати Миколаївської області за участю представників Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство Нібулон м. Миколаїв.

За результатами приймання складено акт експертизи від 11.01.2019 р. № 120-0039 та акт приймання продукції за кількістю від 11.01.2019 р. № 2.

Вказаним актом експертизи встановлено, що вагон № 95683355 завантажено пшеницею, опломбовано сімома непорушними пломбами відправника. У вагоні з протилежної сторони від штурвала у нижній частині другого (середнього) розвантажувального люка, в місці з`єднання кришки і бункера виявлено зазор завдовжки 25 см, в якому затиснуті зерна пшениці, гумовий ущільнювач пошкоджений.

Крім того, при огляді поверхні і місткості вантажу через завантажувальні люки виявлено, що між другим та третім (середніми) люками від сходів на довжині близько двох метрів є поглиблення вантажу у вигляді воронки (порожнини) глибиною візуально до 0,5 м, чітко позначеною смугою по ширині вагону, характерній для стікаючого вантажу вниз у бік другого (середнього) розвантажувального люка з протилежної сторони від штурвалів і наявного зазору з затиснутими зернами пшениці та пошкодженим ущільнювачем.

Візуально вільний простір у вагоні дозволяє поміститися недостатньому вантажу.

При зважуванні вказаного вагона та вивантаженні вантажу встановлено, що за документами маса брутто значиться 90050 кг, тара 21 200 кг., нетто 68750 кг.

Згідно з актом приймання продукції за кількістю, приймання здійснено відповідно до вимог інструкції Державного арбітражу при Раді Міністрів СРСР «Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю» від 15.06.1965 р. № П-6, та встановлено недостачу у кількості 2100 кг.

Визначення кількості продукції здійснено на справних вагах ВЕВ 150/2 заводський номер 1015480/1, Державної повірки 18.12.2018 р.

Звертаючись з відповідним позовом на підставі вказаних вище актів, та враховуючи, що спірний вагон прийнятий залізницею до перевезення без зауважень, про що свідчить відсутність відповідної відмітки на залізничній накладній, позивач вважає, що нестача виникла з вини залізниці в процесі перевезення вантажу у зв`язку із технічною несправністю (пошкодженням) вагону.

При цьому, в матеріалах справи наявний лист Публічного акціонерного товариства «Крюківський вагонобудівний завод» від 28.07.2016 р. № 50-01-36/1337, зміст якого свідчить про те, що у відповідності до конструкторської документації на механізм розвантаження вагону для зерна моделі 19-752, виробництва Публічного акціонерного товариства «Крюківський вагонобудівний завод», при закритих кришках розвантажувальних люків зазор між резиновим ущільнювачем та кришкою для вагона-зерновоза не допускається по всьому периметру місця ущільнення. Крім цього, у відповідності до вимог Технічних умов ТУ 24.05.491-81 «Вагон для зерна модель 19-752» гумові ущільнювачі розвантажувальних люків повинні забезпечувати щільне прилягання кришок по всьому периметру, недопускаючи просипання вантажу на колію та виключаючи попадання атмосферних опадів у кузов вагону.

Отже, враховуючи зазначені вище обставини, господарський суд обґрунтовано дійшов висновку про технічну несправність спірного вагона, що призвело до втрати частини вантажу в процесі перевезення.

Згідно зі ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до п. п. 1, 2, 3 ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Приписами ст. 52 Статуту залізниць України передбачено, що на станціях призначення залізниця зобов`язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу у разі: прибуття вантажу у пошкодженому вагоні (контейнері), а також у вагоні (контейнері) з пошкодженими пломбами відправника або пломбами попутних станцій; прибуття вантажу з ознаками недостачі, псування або пошкодження під час перевезення на відкритому рухомому складі або у критих вагонах без пломб, якщо таке перевезення передбачене Правилами; прибуття швидкопсувного вантажу з порушенням граничного терміну його перевезення або з порушенням температурного режиму перевезення в рефрижераторних вагонах (контейнерах); прибуття вантажу, який був завантажений залізницею; видачі з місць загального користування вантажів, вивантажених залізницею; прибуття вантажів у вагонах навалом і насипом за вимогою одержувача у розмірах, передбачених Правилами.

При цьому, статтею 129 Статуту залізниць України передбачено обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу. Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу. В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми. Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

Правилами видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 р. № 644 встановлено, що при передаванні завантажених вагонів і контейнерів сторони зобов`язані зовнішнім оглядом пересвідчитись у справності кузова вагона (контейнера), наявності та цілісності пломб, запірно-пломбувальних пристроїв (ЗПП), відповідності відтиску на них даним, зазначеним у перевізних документах. При перевезенні вантажів на відкритому рухомому складі сторони переконуються у відсутності слідів утрати й пошкодження вантажу. Якщо при передаванні вагонів чи контейнерів буде виявлено їх пошкодження, ознаки недостачі, псування або пошкодження вантажу на відкритому рухомому складі або в критих вагонах без пломб, коли таке перевезення передбачено Правилами, несправність пломб (ЗПП), їх відсутність, якщо у перевізних документах є відмітка про їх накладання, видача вантажу провадиться за участю представника залізниці із складанням у відповідних випадках комерційного акта. У таких випадках вагони, контейнери до перевірки вантажу пломбуються пломбами (ЗПП) станції із складанням акта загальної форми і до прибуття представника станції для перевірки вантажу не вважаються переданими в користування одержувачу. Знімаються ці пломби (ЗПП) в присутності представника залізниці.

Крім того, відповідно до п. 8 Правил видачі вантажів, після проведення розрахунків за перевезення вантажу, оформленого накладною у паперовому вигляді, накладна видається одержувачу під розписку в примірнику накладної, що залишається у залізниці. Оформлення видачі вантажу, що прибув з електронною накладною (із накладенням електронного цифрового підпису), здійснюється згідно з додатком 3 до Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 р. № 644, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 24.11.2000 р. за № 863/5084 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 08.06.2011 р. № 138).

При цьому в разі потреби накладна видається одержувачу в паперовому вигляді. Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці або дата подачі вагона під вивантаження, якщо воно здійснюється одержувачем на місцях загального або незагального користування.

Окремо слід відзначити, що Роз`ясненнями Президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 р. № 04-5/601 „Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею» (із змінами та доповненнями) визначено, що якщо начальник залізничної станції необґрунтовано відмовився скласти комерційний акт або акт загальної форми, вантажоодержувач має право оскаржити таку відмову в порядку, передбаченому пунктом 16 Правил складання актів, і здійснити приймання вантажу відповідно до Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за кількістю, затвердженої постановою Державного арбітражу при Раді Міністрів СРСР від 15.06.65 р. № П-6, Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю, затвердженої постановою Державного арбітражу при Раді Міністрів СРСР від 25.04.1966 р. № П-7, Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і в організаціях України, затвердженої спільним наказом Державного комітету нафтової, газової та нафтопереробної промисловості України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту України, Державного комітету по стандартизації, метрології та сертифікації України, Державного комітету статистики України від 02.04.1998 р. № 81/38/101/235/122. У разі додержання порядку оскарження відмови начальника станції у складанні зазначених актів вантажоодержувач має право звернутися до залізниці з претензією або позовом, до яких необхідно додати докази оскарження дій начальника залізничної станції та акти приймання вантажу.

З огляду на викладені обставини справи та норми чинного законодавства України, якими регулюються умови перевезення вантажу залізницею, видачі вантажу, складання актів приймання вантаж, тощо, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду, що залізнична накладна від 01.01.2019 р. № 53637971 у розумінні ст. 909 Цивільного кодексу України та ч. 2 ст. 307 Господарського кодексу України, Статуту залізниць України свідчить про укладення між Товариством з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарським підприємством «Нібулон» м. Миколаїв та Акціонерним товариством «Українська залізниця» в особі регіональної філії Одеської залізниці м. Одеса договору перевезення вантажу, а отже і застосування всіх наслідків у разі неохоронного перевезення, відповідно до Статуту залізниці.

Твердження скаржника про те, що Акт експертизи торгово промислової палати Миколаївської області від 11.01.2019 р. не є належним доказом у справі не приймається до уваги судом апеляційної інстанції, оскільки відповідач безпідставно ухилявся від складання комерційного акту та участі у здійсненні перевірки вантажу за кількістю та за участю експерта.

Зазначені висновки відповідають практиці розгляду подібних справ, зокрема по справам № 916/1995/17, № 9016/248/18, № 916/1981/17, № 916/1122/16, № 916/1980/17, № 916/797/18, № 916/799/18, № 916/800/18.

Крім того, у відзиві на апеляційну скаргу, Товариством з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарським підприємством «Нібулон» м. Миколаїв зазначено, що оплата за перевезення групи вагонів за залізничною накладною від 01.01.2019 р. № 53637971 здійснена 11.01.2019 р.

Отже, з урахуванням приписів п. 8 Правил видачі вантажів пам`ятка забирання вагонів від 10.01.2019 р. № 39 не могла бути оформлена до фактичної видачі вантажу.

Викладені обставини скаржником не спростовані, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги в цій частині є такими, що суперечать обставинам справи та наявним доказам.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскаржуване рішення від 22.04.2019 р. у справі № 916/656/19 прийняте з урахуванням наявних доказів та обставин справи, у зв`язку з чим вказане рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії Одеської залізниці м. Одеса без задоволення.

Керуючись статтями 272-282 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд -

П О С Т А Н О В И В:

Рішення Господарського суду Одеської області від 22.04.2019 р. по справі № 916/656/19 залишити без змін, а апеляційну скаргу Акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії Одеська залізниця м. Одеса - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та випадках, передбачених ГПК України.

Головуючий суддя Л.В. Лавриненко

Судді О.Ю. Аленін

І.Г. Філінюк