СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" липня 2019 р. Справа № 905/369/19

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Білецька А.М., суддя Пушай В.І., суддя Чернота Л.Ф.

секретар судового засідання Казакова О.В.

за участю представників:

позивача - адвокат Гачак І.О. (довіреність б/н від 29.10.2018, свідоцтво №661 від 25.11.2011)

відповідача - не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" АТ "Укрзалізниця" (вх. № 1735 Д/3) на рішення Господарського суду Донецької області від 22.04.2019 (повне рішення складено 25.04.2019, суддя Сковородіна О.М.) у справі № 905/369/19

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" АТ "Укрзалізниця", м.Львів

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Збагачувальна Фабрика №105", м. Селидове Донецької області

про стягнення 70170,00 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" АТ "Укрзалізниця" звернулось до господарського суду з позовною заявою до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Збагачувальна Фабрика №105", про стягнення 70170,00грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на невірне зазначення відправником у залізничній накладній № 51977163 маси вантажу у вагоні № 67915652, у зв`язку з чим позивачем на підставі ст.122 Статуту залізниць нарахований штраф у розмірі 70170,00грн., який він просить стягнути з відповідача.

Рішенням господарського суду Донецької області від 22.04.2019 у справі № 905/369/19 в задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" АТ "Укрзалізниця" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Збагачувальна Фабрика №105" про стягнення 70170,00 грн. - відмовлено.

Позивач з рішенням господарського суду першої інстанції не погодився, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить рішення господарського суду Донецької області від 22.04.2019 у справі № 905/369/19 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Позивач також просить стягнути з відповідача на користь залізниці судові витрати у цій справі.

При цьому, позивач посилається на те, що суд першої інстанції не врахував долучені до позовної заяви докази, що, на думку, скаржника, підтверджують порушення відповідачем ст.ст. 118, 122 Статуту залізниць України, не застосував норми закону, що підлягають застосуванню, неповно встановив обставини справи.

В обґрунтування наведених доводів позивач зазначає наступне:

- всі вагони, які перебувають та відправляються зі станції, де розташований пункт комерційного огляду, повинні оглядатися у комерційному відношенні, а вантаж у вагоні був прийнятий залізницею до перевезення без будь-яких зауважень, у тому числі щодо кріплення вантажу у вагоні, що свідчить про неповне встановлення обставини справи внаслідок неправильного дослідження та оцінки наявних в матеріалах справи доказів, зокрема актів загальної форми та комерційного акту, залізничної накладної, згідно якої завантаження вантажу у вагон було здійснено відповідачем, правильність внесення відомостей до якої підтвердив своїм підписом представник відповідача;

- наявність відомостей внесених відповідачем безпосередньо до накладної щодо відсутності захисного маркування вантажу, а також зазначення в накладній № 51977163 невірної маси підтверджується актами загальної форми від 29.09.2018 № 3056т, від 30.09.2018 № 116;

- факт неправильного зазначення відправником (відповідачем) даних про масу вантажу у перевізному документі (накладна № 51977163), відповідно до ст. 129 Статуту підтверджується комерційним актом від 30.09.2018 № 450003/219/6, що є підставою для покладання на відповідача відповідальності шляхом застосування господарських санкцій;

- встановлені в комерційному акті обставини про технічний стан вагону та відсутності на поверхні вантажу поглиблень свідчать про відсутність ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення, а отже відсутня вина залізниці у недостачі вантажу;

- всупереч вимог ч. 2 ст. 917 ЦК України та п. 6 Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу, вантаж, який завантажений у вагон № 67915652 відправником не маркований.

Відповідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.06.2019 для розгляду справи № 905/369/19 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Білецька А.М., суддя Чернота Л.Ф., суддя Пушай В.І.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 05.06.2019 поновлено позивачу, Акціонерному товариству "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" АТ "Укрзалізниця", м.Львів, пропущений процесуальний строк для подання апеляційної скарги на рішення господарського суду Донецької області від 22.04.2019 у справі № 905/369/19 та відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача, Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" АТ "Укрзалізниця", м.Львів, на рішення господарського суду Донецької області від 22.04.2019 у справі № 905/369/19.

19.06.2019 позивач звернувся до суду з клопотанням, в якому просив суд долучити до матеріалів справи постанову Східного апеляційного господарського суду від 19.12.2018 у справі № 905/861/18, оскільки в цій справі аналогічний предмет спору, що й у справі № 905/369/19.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 25.06.2019 у складі колегії суддів: головуючий суддя Білецька А.М., суддя Пушай В.І., суддя Чернота Л.Ф. розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" АТ "Укрзалізниця" призначено на 10.07.2019 об 14:10 год.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 01.07.2019 задоволено клопотання Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" АТ "Укрзалізниця" про участь у судовому засіданні 10.07.2019 об 14:10 год. по справі № 905/369/19 в режимі відеоконференції.

В судовому засіданні 10.07.2019 встановлено технічну неможливість проведення судового засідання в режимі відеоконференцзв`язку з господарським судом Львівської області (відсутність відеозв`язку, про що повідомлено старшим судовим розпорядником господарського суду Львівської області Малюшевським А.П. в чаті системи "Програмний комплекс TrueConfClient").

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 10.07.2019 розгляд справи відкладено на 23.07.2019 об 12:00 год.

23.07.2019 до Східного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить залишити рішення Господарського суду Донецької області від 22.04.2019 без змін, апеляційну скаргу - без задоволення. Відповідач зокрема посилається на наявність ознак втрати вантажу, враховуючи те, що позивачем вантаж був прийнятий до перевезення маркованим, а нестача складає 9 000кг за умови відсутності маркування вантажу при його прийманні. Відповідач вказує на те, що докази, на які посилається позивач, а саме: накладна № 51977163, комерційний акт від 30.09.2018 № 450003/219/6, акти загальної форми від 29.09.2018 № 3056т, від 30.09.2018 № 116, ніяким чином не спростовують та не пояснюють відсутність маркування вантажу через 4 дні після прийняття вантажу до перевезення, та відповідно нестачу вантажу вагою 9 000 кг.

Відповідач в призначене судове засідання 23.07.2019 не з`явився, про час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи, а також поясненнями самого відповідача у відзиві на апеляційну скаргу, в якому він зазначає про те, що ухвала Східного апеляційного господарського суду від 10.07.2019 була отримана ним 18.07.2019, що підтверджується відповідною відміткою про отримання поштової кореспонденції повідомлення Укрпошти.

Частиною 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що неявка сторін, або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що учасники справи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, явка представників сторін у судове засідання не була визнана судом обов`язковою, матеріалів справи достатньо для розгляду апеляційної скарги по суті, судова колегія вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутністю представника відповідача за наявними матеріалами.

Згідно із ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, у вересні 2018 року за залізничною накладною №51977163, зі станції Цукуриха Донецької залізниці на станцію Самбір Львівської залізниці на адресу ТОВ «Паливторг» в залізничному вагоні №67915652 був відправлений вантаж "Вугілля кам`яне марки г-газовий", відправник - ТОВ "Збагачувальна Фабрика №105".

Звертаючись до господарського суду, позивач зазначив про те, що по прибутті цього вагону на станцію Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці на підставі акту загальної форми від 29.09.2018 № 3056т здійснено контрольне переважування вантажу у вагоні № 67915652 та встановлено, що маса вантажу, вказана відправником в залізничній накладній №51977163 у графі "маса вантажу в кг, визначена відправником" не відповідає масі вантажу встановленій на станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці. Перевантажування проводилось на електронних вагах станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці, у зв`язку з чим було складено комерційний акт №450003/219 від 30.09.2018, в якому зазначені наступні дані:

в розділі Б (Зазначено в перевізних документах) нетто - 62000 кг, тара 22400 кг;

в розділі В (Насправді виявилось) брутто - 75400 кг, тара - 22400 кг, нетто - 53000 кг, що менше вантажного документу на 9000 кг;

в розділі Д (Опис виявленого із зазначенням кількості недостачі або залишку), при зважуванні вагону в статичному режимі на електронно-тензометричних 150 тоних вагах виявилось: вага нетто менше ваги, вказаної в документі на 9000кг; навантаження вантажу нижче бортів на 30 см, розрівняно; по документу значиться маркування вапном, фактично поверхня вантажу не маркована; поглиблень немає; вагон без дверей, розвантажувальні люки з обох сторін закриті; течі вантажу немає; в технічному відношенні справний; при повторному зважуванні вага підтвердилася.

Отже, як зазначає позивач, факт неправильного зазначення відправником ТОВ «Збагачувальна Фабрика № 105» даних про масу вантажу у перевізному документі (накладна № 51977163) відповідно до ст. 129 Статуту підтверджується комерційним актом № 450003/219 від 30.09.2018, що є підставою для покладання на відповідача відповідальності шляхом застосування господарських санкцій.

04.01.2019 Регіональна філія "Львівська залізниця" АТ "Укрзалізниця" направила на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Збагачувальна Фабрика №105" претензію №2110-13 від 03.01.19, в якій посилаючись на неправильне зазначення відправником даних про масу вантажу у вагоні № 67915652, просила погасити нарахований штраф у п`ятикратний розмірі провізної плати - 70170,00грн. (14034,00 х 5).

Вказані обставини стали підставою для звернення АТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" до господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Збагачувальна Фабрика №105" про стягнення штрафу у сумі 70170,00 грн. за невірно зазначену у залізничній накладній № 51977163 масу вантажу у вагоні № 67915652. Позов обґрунтований положеннями п. 5.5 розділу 5 Правил оформлення перевізних документів (затверджені наказом Мінтранспорту України від 21.11.2000 за №644), ст. ст. 24, 118, 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначену у накладній масу вантажу з відправника стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, виходив з обставин, за якими встановив, що в накладній №51977163 в розділі 20 «Найменування вантажу» значяться такі відомості про вантаж у вагоні №67915652: Вугілля кам`яне марки г-газовий. Вугілля марки ДГКОМ (13-100). Вантаж маркований вапном. УДК№81.

Враховуючи норми ст. 12 Закону України "Про залізничний транспорт", відповідно до якої залізниці повинні забезпечувати збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях, а також зважаючи на те, що на станції Цукуриха Донецької залізниці був проведений зовнішній огляд вантажу у вагоні № 67915652, і оскільки, вантаж прийнятий до перевезення без зауважень (в т.ч. щодо неналежного маркування вантажу), суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав вважати безперечним фактом те, що вантаж на станції відправлення не був промаркований.

При цьому, суд вважав не доведеним твердження позивача про те, що залізницею забезпечено збереження вантажу на шляху слідування, та що маркування вантажу у вагоні №67915652 не було порушено під час перевезення.

Таким чином, зважаючи на те, що позивачем не доведено неправильного зазначення відправником маси вантажу у перевізному документі, суд першої інстанції визнав вимогу позивача про зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Збагачувальна Фабрика №105" сплатити нарахований залізницею штраф у розмірі 70170,00 грн., необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Предметом спору у даній справі є матеріально-правова вимога позивача - Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" АТ "Укрзалізниця" про стягнення з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Збагачувальна Фабрика №105" штрафу в розмірі 70170,00грн. за невірне зазначення відправником у залізничній накладній № 51977163 маси вантажу у вагоні № 67915652, на підставі ст.122 Статуту залізниць.

Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремим видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них (ч. 2 ст. 908 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення перевізник зобов`язаний доставити довірений йому відправником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Частиною першою статті третьої Закону України "Про залізничний транспорт" встановлено, що законодавство про залізничний транспорт загального користування складається з Закону України "Про транспорт", цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України.

Статтею 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 за №457 (далі - Статут), встановлено, що Статут визначає обов`язки, права та відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом.

На підставі цього Статуту Мінтранс затверджує: а) Правила перевезення вантажів (далі - Правила); б) Технічні умови навантаження і кріплення вантажів; в) Правила перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України; г) інші нормативні документи. Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, безпеки руху, охорони праці, громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті, є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України (ст. 5 Статуту).

Згідно із ч. 3 ст. 909 Цивільного кодексу України, яка кореспондується з положенням ч. 2 ст. 307 Господарського кодексу України, укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

За приписом ст. 6 Статуту накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Згідно з положеннями статті 37 Статуту залізниць України під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

Статтею 23 Статуту залізниць України встановлено, що відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Форма накладної і порядок її заповнення, а також форма квитанції затверджуються Мінтрансом.

Правила оформлення перевізних документів затверджені наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 №644 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 08.06.2011 №138) та зареєстровані в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за №863/5084.

Відповідно до пунктів 1.2, 2 вказаних Правил накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором застави вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення, де видається одержувачу разом з вантажем. Відправник заповнює відповідні графи накладної згідно з додатком 3 до цих Правил.

У додатку 3 до Правил оформлення перевізних документів встановлено, що у графі маса вантажу, визначена відправником вказується маса у кілограмах брутто вантажу, загальна маса відправки (прописом). У графі спосіб визначення маси зазначається спосіб визначення маси вантажу (на вагах, за стандартом, за трафаретом, за обміром, за розрахунками, умовно), тип ваг (товарні, вагонні, елеваторні тощо), їх вантажопідйомність та ким було визначено масу вантажу (залізницею/відправником). У графі ким завантажено вантаж у вагон (контейнер) зазначається відправником або залізницею. У графі правильність внесених відомостей підтверджуюпредставник відправника засвідчує правильність відомостей, указаних ним у перевізному документі. В електронній накладній накладається електронний цифровий підпис відправника.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення господарського суду Донецької області, суд апеляційної інстанції встановив, що, у вересні 2018 року за залізничною накладною №51977163, зі станції Цукуриха Донецької залізниці на станцію Самбір Львівської залізниці на адресу ТОВ «Паливторг» в залізничному вагоні №67915652 був відправлений вантаж "Вугілля кам`яне марки г-газовий", відправник - ТОВ "Збагачувальна Фабрика №105".

Одержувач вантажу - ТзОВ "Паливторг" (п. 4 накладної).

Маса вантажу визначена відправником - 62 000 кг (п. 24 накладної).

Спосіб визначення маси - на вагонних вагах 150 т (п. 26 накладної).

Згідно п. 2.4. Правил оформлення перевізних документів, про виконання умов розміщення і кріплення вантажу у вагоні до графи 20 "Найменування вантажу" відправник вносить відмітку відповідно до розділу IV Порядку розроблення технічної документації щодо розміщення і кріплення вантажів у вагонах і контейнерах, які перевозяться залізничним транспортом, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 18.05.2010 № 299, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.07.2010 за № 503/17798, та Правил розміщення та кріплення вантажів у вагонах та контейнерах (додаток 14 до Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення).

Відповідно до п. 6 Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20.08.2001 № 542, з метою забезпечення збереженості всіх вантажів, що перевозяться у вагонах відкритого типу, на їх поверхню відправником наноситься захисне маркування або застосовується покриття плівкою (емульсією) чи інше закріплення верхнього шару вантажу.

Відповідно до п. 2.4 Правил оформлення перевізних документів та п. 6 Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу, у п. 20 накладної зазначено: Вугілля кам`яне марки г-газовий. Вугілля марки ДГКОМ (13-100). Вантаж насипом маркований вапном. УДК№81.

При цьому, відповідно до графи 20 накладної № 51977163 правильність внесення відомостей підтверджено майстром ОСОБА_1 «ЕЦП» 25.09.2019 09:29 (п. 55 накладної).

Відповідно до абзаців 4, 6 п.3 Правил приймання вантажів до перевезення, затвердженого Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 № 644, якщо при зовнішньому огляді тари або упаковки пред`явленого до перевезення вантажу будуть помічені недоліки, які можуть призвести до втрати, псування або пошкодження вантажу, то відправник зобов`язаний на вимогу станції привести тару або упаковку у відповідність до вимог стандартів або інших нормативно-технічних документів на продукцію. Залізниця може не приймати вантаж до перевезення у разі відсутності або неналежного його маркування, а також у тарі, що не відповідає вимогам стандартів або інших нормативних документів.

П. 28 Правил приймання вантажів до перевезення, вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т.ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Відповідно до статті 24 Статуту залізниць України залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

Враховуючи вище вказані норми та обставини справи, зважаючи на те, що на станції Цукуриха Донецької залізниці був проведений зовнішній огляд вантажу у вагоні № 67915652, і оскільки, вантаж прийнятий до перевезення без зауважень в тому числі щодо п. 20 накладної № 51977163, в якому зазначено про те, що вантаж маркований вапном, тому у суду відсутні підстави вважати безперечним фактом те, що вантаж на станції відправлення не був промаркований, а твердження позивача в апеляційній скарзі про те, що всупереч вимог ч. 2 ст. 917 ЦК України та п. 6 Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу, вантаж, який завантажений у вагон № 67915652 відправником був не маркований, не відповідають дійсності та спростовуються вищевикладеним.

Згідно ст. 111 Статуту залізниць України, залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу у разі коли, зокрема:

а) вантаж надійшов у непошкодженому вагоні (контейнері) з

непошкодженими пломбами відправника чи без пломб, коли таке

перевезення дозволено Правилами, а також якщо вантаж прибув у

непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами

відправника, якщо немає ознак втрати, псування або пошкодження

вантажу під час перевезення;

е) втрата, псування або пошкодження вантажу відбулися

внаслідок здачі вантажу до перевезення без зазначення в накладній

особливих його властивостей, що потребують особливих умов або

запобіжних засобів для забезпечення його збереження під час

перевезення (п.3).

Відповідно до комерційного акту від 30.09.2018 № 450003/219 (на який посилається позивач) в розділі Д (Опис виявленого із зазначенням кількості недостачі або залишку), при зважуванні вагону в статичному режимі на електронно-тензометричних 150 тн вагах виявилось: вага брутто - 75400 кг, тара за документом - 22400 кг, вага нетто - 53000 кг, що менше ваги, вказаної в документі на 9000кг; навантаження вантажу нижче бортів на 30 см, розрівняно; по документу значиться маркування вапном, фактично поверхня вантажу не маркована; поглиблень немає; вагон без дверей, розвантажувальні люки з обох сторін закриті; течі вантажу немає; в технічному відношенні справний; при повторному зважуванні вага підтвердилася.

Отже, оскільки в накладній є відмітка відправника про відвантаження вантажу з нанесенням захисного маркування (вантаж насипом маркований вапном), позивачем вантаж був прийнятий до перевезення маркованим, на станцію призначення вантаж прибув фактично без маркування, а отже нестача вантажу, яка згідно комерційного акту від 30.09.2018 № 450003/219 складає 9000 кг, може свідчить про втрату вантажу під час його перевезення.

Позивач в апеляційній скарзі посилається на те, що факт неправильного зазначення відправником (відповідачем) даних про масу вантажу у перевізному документі (накладна № 51977163), відповідно до ст. 129 Статуту підтверджується комерційним актом від 30.09.2018 № 450003/219/6, актами загальної форми від 29.09.2018 № 3056т, від 30.09.2018 № 116, що є підставою для покладання на відповідача відповідальності шляхом застосування господарських санкцій.

Згідно ст. 122 Статуту Залізниць України, за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Відповідно до ст. 129 Статуту Залізниць України, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються

комерційними актами або актами загальної форми, які складають

станції залізниць.

Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин:

а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах;

б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу;

в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу;

г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.

В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.

Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

З урахуванням вище встановлених обставин справи, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що Статутом залізниць України покладено на вантажовідправників відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Разом з тим із статті 129 цього Статуту не вбачається, що складення акту загальної форми або комерційного акту має у кожному випадку обов`язковим наслідком стягнення з вантажовідправника штрафу, адже такий акт фіксує обставини перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності. А відповідні обставини підлягають доведенню та обґрунтуванню в загальному порядку, передбаченому в даному випадку ГПК України, та повинні оцінюватись господарським судом у сукупності з іншими доказами.

В даному випадку з матеріалів справи не вбачається, а позивачем не доведено, що залізницею забезпечено збереження вантажу на шляху слідування, та що маркування вантажу у вагоні № 67915652 не було порушено під час перевезення, а твердження позивача в апеляційній скарзі щодо наявності відомостей внесених відповідачем безпосередньо до накладної щодо відсутності захисного маркування вантажу є безпідставними та такими, що спростовуються п. 20 накладної № 51977163, в якому чітко зазначено про те, що вантаж насипом маркований вапном, і вантаж маркований відповідачем в такий спосіб був прийнятий позивачем до перевезення без жодних зауважень.

Таким чином, не доведеним є твердження позивача щодо неправильного зазначення відправником маси вантажу у перевізному документі, у зв`язку з чим, суд позбавлений можливості дійти висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача штрафу в розмірі 70170,00грн. за невірне зазначення відправником у залізничній накладній № 51977163 маси вантажу у вагоні № 67915652, на підставі ст.122 Статуту залізниць.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на наступні обставини.

Так, за результатами контрольної перевірки станцією Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці складено комерційний акт № 450003/219/6 від 30.09.2018, в розділі "Д" якого, зокрема зазначено, що при зважуванні вагону в статичному режимі на електронно-тензометричних 150 тоних вагах виявилось: вага нетто менше ваги, вказаної в документі на 9000кг; навантаження вантажу нижче бортів на 30 см, розрівняно; по документу значиться маркування вапном, фактично поверхня вантажу не маркована; поглиблень немає; вагон без дверей, розвантажувальні люки з обох сторін закриті; течі вантажу немає; в технічному відношенні справний; при повторному зважуванні вага підтвердилася. Зав. вантажним двором за штатним розписом немає.

Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами складання актів, які зареєстровані в Міністерстві юстиції України 08.08.2002 за № 567/6855 та затверджені Наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 № 334.

Відповідно до пункту 10 Правил складання актів комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акту можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Отже, для встановлення невідповідності маси вантажу, вказаної у накладній, фактичній масі, комерційний акт має бути в обов`язковому порядку підписаний трьома особами, посади яких чітко передбачені Правилами складання актів; залучення інших працівників залізниці для підписання комерційного акту допускається (у разі необхідності), проте дане положення не скасовує обов`язкової наявності підписів начальника станції (його заступника), начальника вантажного району (завідувач вантажного складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку вантажу.

Як вбачається з комерційного акту № 450003/219/6 його підписано: ДЗС - ОСОБА_2 , приймальник поїздів - ОСОБА_5 , АРВ - ОСОБА_4 .

В порушення вимог пункту 10 Правил складання актів вказаний комерційний акт не містить підпису начальника вантажного району (завідувача вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчику, сортувальної платформи).

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що застосуванням приписів пункту 10 Правил складання актів на виконання статті 129 Статуту залізниць та зазначає про імперативність визначеного пунктом 10 цих Правил суб`єктного складу працівників залізниці, які є уповноваженими особами на підписання комерційних актів, проте зазначає, що вказана норма не виключає можливості залучення до складення комерційного акту й інших працівників залізниці, поряд з особами, підписи яких є обов`язковим реквізитами комерційного акта.

Саме таку правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 01.06.2018 у справі №910/3930/17 та від 18.06.2018 у справі №910/11397/17.

За змістом частин першої, третьої статті 64 та частини третьої статті 65 Господарського кодексу України передбачено, що підприємство, як організаційна форма господарювання, може складатися з виробничих структурних підрозділів (виробництв, цехів, відділень, дільниць, бригад, бюро, лабораторій тощо) та самостійно визначає свою організаційну структуру, чисельність працівників та штатний розпис. Керівництво підприємством здійснюється його керівником, який призначається (обирається) власником (власниками) безпосередньо або через уповноважені органи чи наглядову раду такого підприємства (у разі її утворення) та відповідно до статуту є посадовою особою цього підприємства з правом розподілу обов`язків між працівниками підприємства.

Отже, якщо в штаті структурного підрозділу залізниці не передбачено посади начальника вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи), то на підставі наказу начальника такого підрозділу залізниці чи відповідно до робочої (посадової) інструкції іншого працівника залізниці має бути уповноважено на підписання від імені залізниці комерційних актів для забезпечення вимоги щодо їх оформлення за підписом трьох осіб, перелік яких визначено пунктом 10 Правил складання актів.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 21.05.2018 у справі №916/2001/17, від 23.06.2018 у справі №916/1993/17 та від 23.11.2018 у справі №916/2450/17.

Приймаючи до уваги викладене, судовою колегією встановлено, що комерційний акт № 450003/219/6 підписано трьома особами: ДЗС - ОСОБА_2 , приймальник поїздів - ОСОБА_5 , АРВ - ОСОБА_4 . Разом з цим доказів покладення на останніх обов`язків щодо підписання комерційних актів від імені залізниці як осіб, підписи яких є обов`язковими для дійсності таких актів в силу пункту 10 зазначених Правил, позивачем до суду не надано.

Відповідно до статей 74, 76 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування; суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Враховуючи викладені вище обставини та норми права, а також встановлений факт складання та підписання комерційного акту № 450003/219/6 від 30.09.2018 з порушенням Правил складення актів, у зв`язку з чим цей комерційний акт не може вважатися належним доказом на підтвердження обставин неправильного зазначення відповідачем маси вантажу у залізничній накладній, що також свідчить про відсутність правових підстав для нарахування штрафу відповідачу за невірно зазначену масу вантажу у перевізних документах у розмірі пятикратної проїзної плати.

Колегія суддів зазначає, що доводи АК "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця", викладені в апеляційній скарзі, спростовуються наявними в матеріалах справи документами. Апеляційні вимоги не підтверджені належними доказами, тому у суду апеляційної інстанції відсутні правові підстави для їх задоволення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "Серявін проти України", § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

З огляду на той факт, що висновки суду першої інстанції відповідають в повній мірі приписам законодавства та фактичним обставинам справи, судова колегія Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги та залишення рішення господарського суду Донецької області від 22.04.2019 у справі № 905/369/19 без змін.

Враховуючи, що колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати понесені заявником апеляційної скарги, у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відшкодуванню не підлягають в силу приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 129, 240, 269, п.1 ч.1 ст. 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" АТ "Укрзалізниця" на рішення Господарського суду Донецької області від 22.04.2019 у справі № 905/369/19 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Донецької області від 22.04.2019 у справі № 905/369/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені статтями 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 29.07.2019.

Головуючий суддя А.М. Білецька

Суддя В.І. Пушай

Суддя Л.Ф. Чернота