ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.07.2019 року Справа № 32/5009/871/11

м.Дніпро, просп. Д. Яворницького, 65 зал №511

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Подобєд І.М. (доповідач),

суддів: Кощеєв І.М., Широбокова Л.П.

секретар судового засідання Мацекос І.М.

за участю представників:

від позивача: представник не з`явився

від відповідача: Сирцова Т.В., наказ №1 від 04.01.2016, керівник;

Загорський Д.Д., довіреність б/н від 04.07.2019 р., адвокат

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Портовик-Запоріжжя" на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 20.06.2019 у справі №32/5009/871/11 (суддя Дроздова С.С.; ухвалу постановлено о 11:36 год. у місті Запоріжжя, повний текст ухвали складено та підписано 25.06.2019)

за заявою Концерну "Міські теплові мережі" про поновлення пропущеного строку для пред`явлення наказу до виконання, видачу дублікату наказу у справі №32/5009/871/11

за позовом Концерну "Міські теплові мережі" в особі Філії Концерну "МТМ" Ленінського району, м.Запоріжжя

до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Портовик-Запоріжжя", м.Запоріжжя

про стягнення основного боргу за спожиту теплову енергію в сумі 173250 грн. 67 коп.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 20.06.2019 у справі №32/5009/871/11 заяву Концерну "Міські теплові мережі" про поновлення пропущеного строку для пред`явлення наказу до виконання та видачу дублікату наказу у справі №32/5009/871/11 від 08.04.2011 задоволено. Поновлено пропущений строк для пред`явлення наказу Господарського суду Запорізької області від 08.04.2011 у справі №32/50009/871/11 до виконання. Видано дублікат наказу Господарського суду Запорізької області від 08.04.2011 у справі №32/5009/871/11 про стягнення з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Портовик-Запоріжжя" на користь Концерну "Міські теплові мережі" в особі Філії Концерну "МТМ" Ленінського району 149579 грн. 67 коп. боргу, 1732 грн. 51 коп. державного мита і 236 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Не погодившись з ухвалою Господарського суду Запорізької області від 20.06.2019 у справі №32/5009/871/11, Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Портовик Запоріжжя" (відповідач) подав до Центрального апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що вважає дану ухвалу незаконною та необґрунтованою, постановленою з порушенням норм процесуального права та при неправильному застосуванні норм матеріального права, а тому просить скасувати означену ухвалу суду першої інстанції та відмовити у задоволенні заяви Концерну "Міські теплові мережі" про видачу дублікату наказу та про поновлення пропущеного строку для пред`явлення наказу до виконання у справі № 32/5009/871/11. Також просить стягнути з Концерну "Міські теплові мережі" на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Портовик Запоріжжя" сплачений судовий збір у сумі 1921 грн.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач вказує, що із заявою про видачу дублікату наказу позивач, як стягував, звернувся лише 10.06.2019, тобто після спливу більш ніж 7 років з моменту вчинення позивачем останніх дій, спрямованих на з`ясування долі виконавчого провадження та після спливу більш ніж 8 років після ухвалення судом рішення у справі. При цьому до заяви про поновлення строку для пред`явлення наказу до виконання та про видачу дублікату наказу заявник не надав належних та допустимих доказів переривання строку для пред`явлення наказу до виконання, доказів того, що наказ від 08.04.2011 №32/5009/871/11 втрачений, та не вказав поважних обставин для поновлення строку для пред`явлення наказу до виконання. Звертає окрему увагу суду на ту обставину, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що в період з 2012 по 2019 рік він вчиняв дії, спрямовані на з`ясування обставин щодо виконання означеного наказу господарського суду, не надав суду належних та допустимих доказів того, що він оскаржував бездіяльність виконавчої служби тощо. Щодо практики Європейського суду з прав людини відповідач вказує, що поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та з підстав, які не видаються переконливими може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності. Щодо практики Верховного Суду вказує, що з питання оцінки поважності пропуску строку для пред`явлення наказу до виконання судом висловлювалась позиція, що стягувач, який подав до відповідного органу державної виконавчої служби заяву про відкриття виконавчого провадження повинен, як заінтересована особа у виконанні судового рішення, ухваленого на її користь, цікавитись виконавчим провадженням та отримувати від державного виконавця інформацію про проведення виконавчих дій у відкритому за її заявою виконавчому провадженні, а сам факт неотримання позивачем постанови державного виконавця про повернення виконавчого документа разом з виконавчим документом, не свідчить про поважність причин пропуску строку пред`явлення виконавчого документа до виконання. Крім того, відповідач звертає увагу суду й на ту обставину, що в період з 2012 року по 2019 роки позивач не вчиняв жодних дій щодо інформування відповідача про наявність означеної заборгованості, а внаслідок того, що склад органів правління ОСББ за даний проміжок часу змінювався, керівництво ОСББ навіть не було повідомлене про наявність даного боргу. Щодо наданих позивачем копій документів, відповідач звертає увагу на те, що вони є не засвідченими в установленому законом порядку, а тому не можуть підтвердити обставини, якими заявник обґрунтовує свої заяви, оскільки не є належними та допустимими доказами. До того ж, відповідач наголошує, що звернення наказу до примусового виконання, строки якого позивач грубо порушив через власну недбалість (на даний момент більше ніж 7 років), призведе до накладення арешту на рахунки ОСББ, що призведе до неможливості оплати рахунків за житлово-комунальні послуги, здійснення належного утримання будинку. А це у свою чергу спричинить значні незручності, моральні страждання та псування житла мешканців будинку, у багатьох сім`ях котрих проживають діти та літні люди.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 17.07.2019 у справі №32/5009/871/11 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Портовик Запоріжжя" на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 20.062019 у справі №32/5009/871/11, розгляд справи призначений в судовому засіданні на 29.07.2019 о 15:00 год., встановив Концерну "Міські теплові мережі" строк для подання відзиву на апеляційну скаргу до 27.07.2019.

Позивач відзив на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не надав.

В судовому засіданні 29.07.2019 представники відповідача підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Колегія суддів визнала можливим розглянути дану справу за наявними в ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлено такі обставини.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 30.03.2011 р. позов Концерну "Міські теплові мережі" в особі Філії Концерну "МТМ" Ленінського району задоволено та стягнуто з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Портовик-Запоріжжя" на користь Концерну "Міські теплові мережі" в особі Філії Концерну "МТМ" Ленінського району 149579,67 грн. боргу, 1732,51 грн. державного мита і 236,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

08.04.2011 Господарським судом Запорізької області видано відповідний наказ, строк пред`явлення якого встановлений до 18.04.2012.

З матеріалів заяви Концерну "Міські теплові мережі" вбачається, що 24.06.2011 наказ було пред`явлено до виконання в Ленінський Відділ державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції на підставі заяви від 20.06.2011 № 1074-Ю про відкриття виконавчого провадження та відкрито виконавче провадження.

25.06.2011 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Як зазначає заявник, 30.12.2011 державним виконавцем була винесена постанова про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі пункту 2 частини 1 статті 47 Закону України "Про виконавче провадження".

Також заявник посилався на те, що оскільки вказана постанова на адресу стягувача не надсилалась, про що свідчить звернення стягувача від 27.04.2012 та скарга на бездіяльність державного виконавця від 08.10.2012, стягувач не знав про її постановлення та не проконтролював її одержання разом з оригіналом виконавчого документа.

В матеріалах заяви міститься лист-відповідь Дніпровського Відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції Запорізької області № 18657/12 від 24.05.2019, відповідно до якої зазначено, що на виконанні у відділі не перебувають виконавчі провадження щодо стягнення з ОСББ "Портовик-Запоріжжя" на користь Концерну "Міські теплові мережі" заборгованість, зокрема, по наказу Господарського суду Запорізької області у справі № 32/5009/871/11.

Наразі втрата виконавчого документа виключає можливість для позивача проведення виконавчих дій, спрямованих на примусове виконання означеного судового рішення.

Стаття 129-1 Конституції України визначає, що суд ухвалює рішення іменем України встановлює, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Положення частини 1 статті 18 Господарського процесуального кодексу України також встановлюють, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до статті 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до статті 327 Господарського процесуального кодексу України виконання судового рішення здійснюється на підставі виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, наказу, який у випадках, встановлених цим Кодексом, є виконавчим документом.

Частина 1 статті 329 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що у разі пропуску строку для пред`явлення наказу, судового наказу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Відповідно до п.п. 19.4 п. 19 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Задовольняючи заяву позивача про поновлення пропущеного строку для пред`явлення означеного наказу господарського суду до виконання та про видачу дублікату цього наказу, суд першої інстанції виходив із того, судом встановлено, що рішення у даній справі не виконано, а його невиконання є порушенням прав позивача. При цьому суд прийняв до уваги, що рішення суду є обов`язковим до виконання, а відповідно до практики Європейського суду з прав людини, рішення якого відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовуються судом як джерело права, неодноразово наголошував щодо недопустимості невиконання або затягування виконання рішення національного суду в порушення прав іншої сторони. Так необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права на доступ до суду, а права на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін, при цьому ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції у цій справі з наступних мотивів.

З матеріалів справи вбачається, що для забезпечення державою примусового виконання означеного судового рішення Господарським судом Запорізької області позивачеві був виданий відповідний виконавчий документ наказ господарського суду.

Як правильно встановив суд першої інстанції, позивач своєчасно звернувся з заявою про примусове виконання означеного наказу господарського суду до державної виконавчої служби, за якою було відкрито відповідне виконавче провадження.

Таким чином, судом було здійснено захист майнових прав позивача шляхом прийняття у його справі відповідного рішення, а державною виконавчою службою вчинялись дії з примусового виконання цього судового рішення на підставі відповідного наказу.

Такі обставини свідчать про виконання державою у даній справі своїх зобов`язань відповідно до Конвенції про захист прав людини і основоположних 1950 року із забезпечення прав сторін даного спору на вирішення питання щодо їх цивільних прав та обов`язків упродовж розумного строку незалежним та безстороннім судом, встановленим законом, а також зобов`язань щодо забезпечення прав позивача, як стягувача, на виконання прийнятого у спорі між сторонами судового рішення.

Предметом розгляду судом у цій справі наразі є вимога позивача про поновлення строку для пред`явлення наказу господарського суду до виконання та про видачу дублікату наказу у зв`язку з його втратою.

За змістом наведених вище положень частини 1 статті 329 та підпункту 19.4) пункту 19 частини 1 Розділу ХІ. "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України у разі пропуску строку для пред`явлення наказу, судового наказу до виконання такий строк може бути поновлено з причин, визнаних судом поважними.

Поважними визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними і пов`язані з дійсними істотними труднощами для вчинення процесуальних дій. При цьому господарський процесуальний кодекс України не пов`язує право суду відновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Отже, в кожному випадку суд з врахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені в обґрунтування заяви про відновлення строку для пред`явлення наказу до виконання, та робить мотивований висновок щодо поважності чи не поважності причин пропуску строку. Причини поважності пропуску строку для пред`явлення наказу до виконання оцінюються судом, виходячи з обґрунтування поважності цих причин, наданих доказів за правилами статті 86 Господарського процесуального кодексу України.

Так стаття 86 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд першої інстанції, вважаючи за необхідне поновити пропущений строк для пред`явлення означеного наказу до виконання правильно встановив, що рішення у даній справі не виконано, а його невиконання є порушенням прав позивача.

Разом із цим судом першої інстанції не наведено, чи визнані встановлені судом причини пропуску строку пред`явлення означеного наказу до виконання поважними.

Так із пояснень позивача судом першої інстанції з`ясовано, що означений наказ господарського суду був повернутий державною виконавчою службою з підстав, встановлених пунктом 2 частини 1 статті 47 Закону України "Про виконавче провадження".

На момент повернення позивачеві означеного наказу порядок примусового виконання виконавчих документів регулювався Законом України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606-ХІV (в редакції від 22.12.2011).

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 47 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606-ХІV виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Як встановлено частиною 5 статті 47 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606-ХІV повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 22 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606-ХІV інші виконавчі документи, до яких віднесено й наказ господарського суду, можуть бути пред`явлені до виконання протягом року.

За приписами частини 3 статті 23 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606-ХІV у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Положення частини 1 статті 11 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606-ХІV визначають, що державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За приписами частини 2 статті 11 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606-ХІV державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом; надає сторонам виконавчого провадження та їх представникам можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження;

Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606-ХІV сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом, подавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у провадженні виконавчих дій, давати усні та письмові пояснення, висловлювати свої доводи та міркування з усіх питань, що виникають у оді виконавчого провадження, у тому числі під час проведення експертизи, заперечувати роти клопотань, оводів та міркувань інших часників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Частина 2 статті 12 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 №606-ХІV встановлює, що стягувач має право подати заяву про видачу дубліката виконавчого документа, про поновлення строку його пред`явлення до виконання, про відмову від стягнення і повернення виконавчого документа.

Частина 1 статті 30 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 №606-ХІV встановлює, що державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме:

закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону;

повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону;

повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону.

За приписами частини 2 статті 30 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 №606-ХІV державний виконавець зобов`язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк. Строк здійснення виконавчого провадження не включає час відкладення провадження виконавчих дій або зупинення виконавчого провадження на період проведення експертизи чи оцінки майна, виготовлення технічної документації на майно, реалізації майна боржника, час перебування виконавчого документа на виконанні в адміністрації підприємства, установи чи організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця, які здійснюють відрахування із заробітної плати (заробітку), пенсії та інших доходів боржника. Строк здійснення зведеного виконавчого провадження обчислюється з моменту приєднання до такого провадження останнього виконавчого документа.

Стаття 31 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 №606-ХІVвстановлює порядок надсилання документів виконавчого провадження. Так копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов`язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі (частина 1 цієї статті).

05.10.2016 набрав чинності Закон України "Про виконавче провадження" №1404-VІІІ від 02.06.2016, пунктом 5 Розділу ХІІІ Прикінцеві та перехідні положення якого встановлено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Відповідно до частини 1, 2 статті 12 Закону України "Про виконавче провадження"№1404-VІІІ від 02.06.2016, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в раз і відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню з наступного дня після його прийняття.

Колегія суддів погоджується з аргументами відповідача, що з урахуванням наведених вище приписів Закону України "Про виконавче провадження", який регулював порядок примусового виконання судових рішень, позивач неодноразово в період з 2012 по 2019 пропустив строк для повторного пред`явлення означеного наказу до виконання.

Зі своєї сторони позивач не навів обставин, які б пояснювали причини пропуску цього строку та тривалого не здійснення контролю за ходом виконавчого провадження.

Таким чином, слід визнати, що позивачем, як стороною, яка є зацікавленою особою у відновленні своїх порушених прав, натомість допущена недбалість в питанні контролю за ходом виконавчого провадження, що й призвело до неодноразового пропуску строку для повторного пред`явлення означеного наказу до виконання з причин, які не можуть бути визнані судом поважними.

За встановлених обставин, колегія суддів доходить висновку, що в матеріалах справи знайшли підтвердження доводи апеляційної скарги відповідача про те, що позивач не довів належними та допустимим доказами обставин, за яких суд міг визнати поважними причини пропуску строку пред`явлення означеного наказу до виконання, а відтак й задовольнити заяву позивача про видачу дублікату цього виконавчого документа.

Між тим судом першої інстанції не встановлено в оскарженій ухвалі причини пропуску позивачем строку пред`явлення означеного наказу до виконання, не наведено мотивів для визнання причин пропуску такого строку поважними, а відтак є неправомірним висновок про наявність підстав для поновлення позивачеві строку для пред`явлення означеного наказу господарського суду до виконання, оскільки такий висновок не відповідає фактичним обставинам справи.

Відповідно до пункту 3 та 4 частини першої статті 277 господарського процесуального кодексу України невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, а також порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права є підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення.

Згідно пункту 2 частини першої статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

За вищевикладених обставин колегія суддів доходить висновку про наявність встановлених пунктом 3 і 4 частини першої статті 277 Господарського процесуального кодексу України підстав для повного скасування ухвали суду першої інстанції та ухвалення у даній справі нового рішення, яким в задоволенні заяви Концерну "Міські теплові мережі" про поновлення пропущеного строку для пред`явлення наказу до виконання та видачу дублікату наказу у справі №32/5009/871/11 від 08.04.2011 слід повністю відмовити.

Згідно з частиною чотирнадцятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З урахуванням результатів розгляду справи, колегія суддів покладає на позивача (заявника) понесені відповідачем судові витрати в сумі 1921,00 грн. на судовий збір у зв`язку з апеляційним оскарженням ухвали суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 277 ч.1 пп. 3 і 4, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Портовик-Запоріжжя" задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Запорізької області від 20.06.2019 у справі №32/5009/871/11 скасувати та прийняти нове рішення:

В задоволенні заяви Концерна "Міські теплові мережі" про поновлення пропущеного строку для пред`явлення наказу до виконання та видачі дублікату наказу у справі №32/5009/871/11 від 08.04.2011 - відмовити.

Стягнути з Концерна "Міські теплові мережі" на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Портовик Запоріжжя" суму 1921 грн. 00 коп. судових витрат на судовий збір у зв`язку з переглядом справи судом апеляційної інстанції.

Доручити Господарському суду Запорізької області видати відповідний наказ.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повна постанова складена 02.08.2019.

Головуючий суддя І.М. Подобєд

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя Л.П. Широбокова