ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

25.07.2019 р. Справа № 914/973/19

За позовом:Заступника керівника Дрогобицької місцевої прокуратури Львівської області, Львівська обл., м. Дрогобич
до відповідача-1:Дрогобицької міської ради, Львівська обл., м. Дрогобич
до відповідача-2:Виконавчого комітету Дрогобицької міської ради, Львівська обл., м. Дрогобич
до відповідача-3:ОСОБА_1 , Львівська обл., м. Дрогобич
за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: ОСОБА_2 , Львівська обл. , м. Дрогобич
про:визнання недійсним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, визнання договору купівлі-продажу недійсним
Суддя - Крупник Р.В. Секретар - Айзенбарт А.І.
Представники сторін:
від прокуратури:Лука Г.В. - прокурор
від відповідача-1:Чукла С.П. - представник
від відповідача-2:Чукла С.П. - представник
від відповідача-3:Шабан В.Г. - представник
від третьої особи:не з`явився

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява заступника керівника Дрогобицької місцевої прокуратури Львівської області до відповідачів - Дрогобицької міської ради, Виконавчого комітету Дрогобицької міської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, визнання договору купівлі-продажу недійсним, повернення будівлі.

Ухвалою від 23.05.2019р. суд залишив позовну заяву без руху та надав прокурору строк на усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою від 11.06.2019р. суд (з урахуванням додаткових поясненнях (заяви про усунення недоліків позовної заяви) заступника керівника Дрогобицької місцевої прокуратури) прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі, розгляд справи ухвалив здійснювати в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначив на 10.07.2019р., залучив до участі у справі ОСОБА_2 , як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів.

Ухвалою від 10.07.2019р. суд відклав підготовче засідання на 25.07.2019р.

Прокурор у підготовче засідання 25.07.2019р. з`явився, надав усні пояснення з приводу заявленого позову, через канцелярію суду подав відповідь на відзив відповідача-3 з додатками (вх. №30207/19 від 22.07.2019р.).

Представник відповідача-2, -3 в підготовче засідання 25.07.2019р. з`явився, надав усні пояснення з приводу поданого позову.

Представник відповідача-2 у підготовче засідання 10.07.2019р. з`явився, надав усні пояснення з приводу заявленого позову. Через канцелярію суду представник відповідача-1 подав клопотання про повернення позовної заяви (вх. №30423/19 від 25.07.2019р.), а також як представник відповідача-2 подав відзив на позовну заяву з додатками (вх. №29919/19 від 19.07.2019р.).

Представник відповідача-3 у підготовче засідання 25.07.2019р. з`явився, через канцелярію суду подав відзив на позовну заяву з додатками (вх. №29683/19 від 17.07.2019р.) та заяву про зупинення провадження у справі (вх. №1957/19 від 17.07.2019р.)

Третя особа явки повноважного представника в підготовче засідання 25.07.2019р. не забезпечила. Станом на 25.07.2019р., від третьої особи не повернулися поштові повідомлення про вручення їй ухвал суду від 11.06.2019р. та від 10.07.2019р.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 182 ГПК України, у підготовчому засіданні суд вирішує заяви та клопотання учасників справи.

Розглянувши клопотання представника відповідача-3 про зупинення провадження у справі, з`ясувавши думку прокурора з приводу заяви (яка заперечила щодо зупинення провадженні у справі) та представника відповідача-2, -3 (який не заперечив проти задоволення заяви), суд зазначає наступне.

Судом з`ясовано, що заява представника відповідача-3 про зупинення провадження у справі обґрунтована тим, що на розгляді Великої Палати Верховного Суду перебуває справа №587/430/16-ц, в межах якої розглядається питання щодо неоднакового застосування ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», зокрема, в частині повноважень прокурорів для представництва в суді інтересів держави у зв`язку з їх порушенням. Відповідач-3 вважає, що спір у цій справі виник у правовідносинах, які є подібними з правовідносинами у справі №587/430/16-ц, а тому правова позиція Великої Палати Верховного Суду може суттєво вплинути на вирішення справи №914/973/19. Відтак, представник відповідача-3 просить суд зупинити провадження у справі до перегляду Великою Палатою Верховного суду рішення у справі №587/430/16-ц.

Приписами ч. 1, 3, 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» визначено, зокрема, що представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, підставою для звернення заступника керівника Дрогобицької місцевої прокуратури з даним позовом до суду являється порушення інтересів держави у сфері комунальної власності (відчуження комунального нерухомого майна всупереч порядку та умов його відчуження, встановлених законом), відсутність визначеного законодавством органу, уповноваженого на звернення з відповідним позовом до суду, а також відсутності у Дрогобицької міської ради повноважень на скасування прийнятих нею рішень.

Великою Палатою Верховного Суду прийнято до розгляду справу №587/430/16-ц, в межах якої розглядається питання щодо неоднакового застосування ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», зокрема, в частині повноважень прокурорів для представництва в суді інтересів держави у зв`язку з їх порушенням.

Так, передаючи справу №587/430/16-ц на розгляд Великої Палати Верхового Суду, колегія суддів Касаційного цивільного суду вважала за необхідне відступити від висновку щодо застосування положень ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» щодо правових підстав представництва прокурором інтересів держави в суді, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів іншого касаційного суду та одночасно дійшла висновку, що справа містить виключну правову проблему у застосуванні зазначеної норми права і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

У справі №914/973/19, яка розглядається Господарським судом Львівської області, також підлягає застосуванню ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» при встановленні наявності чи відсутності підстав для представництва прокурором інтересів держави в суді.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що спір у даній справі виник у правовідносинах, які є подібними з правовідносинами у справі №587/430/16-ц, судове рішення у якій на даний час передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Положеннями ч. 1 ст. 8, ч. 1 ст. 129 Конституції України встановлено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права.

Частиною 1 ст. 11 ГПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Елементом верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, передбачає, що закон, як і будь-який інший акт держави, повинен характеризуватися якістю, щоб виключити ризик свавілля.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.01.2013р. (остаточне 27.05.2013р.) у справі «Олександр Волков проти України» (заява № 21722/11) зазначив, що формулювання національного законодавства повинно бути достатньо передбачуваним, щоб дати особам адекватну вказівку щодо обставин та умов, за яких державні органи мають право вдатися до заходів, що вплинуть на їхні конвенційні права (див. рішення від 24 квітня 2008 року у справі «С.G. та інші проти Болгарії» (С.G. and Others v. Bulgaria), заява № 1365/07, п. 39).

Також, у рішенні від 11.04.2013р. (остаточне 11.07.2013р.) у справі «Вєренцов проти України» (заява № 20372/11) Європейський суд з прав людини вказав, що якби чітко не було положення сформульоване, у будь-якій галузі права, включно з кримінальним правом, існуватиме неминучий елемент судового тлумачення. Завжди існуватиме потреба у роз`ясненні нечітких норм або тих, що потребують пристосування до обставин, що змінюються. З іншого боку, хоча визначеність є вкрай необхідною, вона може спричиняти надмірну жорсткість, а закон повинен бути здатним встигати за обставинами, що змінюються. Відповідно багато законів неминуче сформульовані у термінах, що тією чи іншою мірою є нечіткими, та тлумачення й застосування яких є питанням практики (див., mutatis mutandis, вищенаведені рішення у справах «Газета «The Sunday Times» проти Сполученого Королівства (№ 1)» (The Sunday Times v. United Kingdom (no. 1)), n. 49, та «Коккінакіс проти Греції» (Kokkinakis v. Greece), п. 40). Функція здійснення правосуддя, закріплена за судами, полягає саме у подоланні сумнівів щодо тлумачення, що залишаються (див., mutatis mutandis, вищенаведене рішення у справі «Кантоні проти Франції» (Cantoni v. France)).

Також слід зазначити, що суперечливі правові позиції суду порушують ст. 6 Конвенції.

Оскільки у справі №587/430/16-ц Великою Палатою Верховного Суду буде висловлена правова позиція, яка може вплинути на вирішення даної справи, так як згідно ч. 4 ст. 236 ГПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, суд прийшов до висновку, що заява представника відповідача-3 про зупинення провадження у справі підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 228 ГПК України, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Так, п. 11 ч. 1 ст. 229 ГПК України передбачено, що провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 7 частини першої статті 228 цього Кодексу - до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Питання щодо прийняття до розгляду відзиву відповідача-2 та клопотання відповідача-1 про повернення позовної заяви, суд ухвалив розглянути в наступному підготовчому засіданні, після поновлення провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 228, 229, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Зупинити провадження у справі №914/973/19 до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи №587/430/16-ц.

2. Зобов`язати сторони письмово повідомити Господарський суду Львівської області про результати розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи №587/430/16-ц.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 254-259 ГПК України.

Веб-адреса сторінки суду http://lv.arbitr.gov.ua на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається.

Повний текст ухвали складено та підписано 30.07.2019р.

Суддя Крупник Р.В.