ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД Закарпатської області
РІШЕННЯ

23.07.2019 м. Ужгород Справа № 907/347/19

Суддя Господарського суду Закарпатської області Ремецькі О.Ф.,

За участю секретаря судового засідання Петрова Ю.А.

розглянувши позовну заяву заступника військового прокурора Ужгородського гарнізону в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Закарпатській області, м. Ужгород до державного підприємства Ужгородське військове лісництво, м. Перечин про стягнення суми 39681,70 грн. шкоди

За участю представників:

Від позивача Пеняк Н.М., головний спеціаліст-юрисконсульт (дов.№110/12 від 16.01.2019 р.)

Від відповідача Урбан Ю.Ю., директор

Прокурор Продан О.С., (службове посвідчення №044032 від 07.09.2016 р.

в с т а н о в и в:

Прокурор звернувся до Господарського суду Закарпатської області з позовом в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Закарпатській області, м. Ужгород до державного підприємства Ужгородське військове лісництво, м. Перечин про стягнення суми 39681,70грн. шкоди заподіяної довкіллю, посилаючись на порушення вимог ст.ст. 20, 77 Земельного кодексу України, ст.ст. 19, 86, 89, 90, 105,, 107 Лісового кодексу України та ст. 1166 Цивільного кодексу України.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 13.06.2019 року відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 23.07.2019 року.

У засіданні суду 23.07.2019 за письмовою згодою сторін закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті у вказаному судовому засіданні. Відтак, судом постановлено протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та розгляду її по суті.

Прокурор та представник позивача просять заявлені позовні вимоги задовольнити у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, посилаючись на їх обґрунтованість наявними у справі матеріалами. Зазначають про порушення відповідачем вимог Лісового кодексу України та норм чинного законодавства та завдання шкоди природним ресурсам на суму 39681,70 грн. Прокурор вказує, що заявляючи позов прокурором переслідується мета повернення до бюджету збитків, заподіяних порушенням природоохоронного законодавства. Таким чином, у даному випадку прокурор діє згідно ст. 1 3 1 - 1 Конституції України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», а саме звертається до суду в інтересах Державної екологічної інспекції у Закарпатській області до державного підприємства «Ужгородське військове лісництво».

Відповідач не скористався наданим йому правом надати суду відзив на позов, однак у судовому засіданні повноважним представником відповідача позовні вимоги визнано повністю.

Учасник справи розпоряджається своїми правами на власний розсуд (ч. 2 ст. 14 ГПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих прокурором.

У судовому засіданні 23.07.2019, відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані сторонами матеріали, заслухавши повноважного представників сторін та прокурора, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, у травні 2019 року Державною екологічною інспекцією у Закарпатській області проведено планову перевірку дотримання вимог законодавства про охорону, використання та відтворення лісів на території державного підприємства «Ужгородське військове лісництво», результати якого відображені в акті перевірки від 15 травня 2019 року № 189/06.

Перевіркою виявлено ряд порушень природоохоронного законодавства, а саме допущено незаконну порубку дерев, пошкодження дерев до ступеню припинення росту, пошкодження дерев до ступеню неприпинення росту, всупереч вимог Лісового кодексу України чим нанесена шкода природнім ресурсам на суму 39681,70 грн.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.08 №665 "Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу" здійснено розрахунок розміру шкоди, заподіяної лісу внаслідок виявлених порушень, в розмірі 20093,87грн. Звертаючись з позовом у даній справі, позивач заявив вимоги про стягнення з відповідача вказаної суми коштів в рахунок відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства.

Розрахунок розміру шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства здійснений на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 23 липня 2008 року № 665 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу» та становить 39681,70 грн., що й обумовило звернення заступника військового прокурора Ужгородського гарнізону в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Закарпатській області до суду з даним позовом.

Державна екологічна інспекція у Закарпатській області зверталася до відповідача з претензією від 21 травня 2019 року № 14/06/19 з прохання сплатити вказану заборгованість. Однак, така залишена без відповіді та задоволення. Вказана обставина підтверджується актом перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства, розрахунком розміру шкоди та претензією, надісланою відповідачу.

Оцінюючи подані прокурором та позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно зі ст.ст. 105, 107 Лісового кодексу України особи, винні у порушенні лісового законодавства, зокрема, у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників, несуть встановлену законом відповідальність. Підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.

Статтею 19 Лісового кодексу України на постійних лісокористувачів покладено обов`язки з забезпечення охорони, захисту, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень, посилення їх корисних властивостей, підвищення родючості ґрунтів, вживання інших заходів відповідно до законодавства на основі принципів сталого розвитку; дотримання правил і норм використання лісових ресурсів; ведення лісового господарства на основі матеріалів лісовпорядкування, здійснення використання лісових ресурсів способами, які забезпечують збереження оздоровчих і захисних властивостей лісів, а також створюють сприятливі умови для їх охорони, захисту та відтворення.

Організація лісового господарства відповідно до ст. 34 Лісового кодексу України має своїм завданням забезпечувати ведення лісового господарства на засадах сталого розвитку з урахуванням природних та економічних умов, цільового призначення, лісорослинних умов, породного складу лісів, а також функцій, які вони виконують.

Згідно зі ст.ст. 45, 46 Лісового кодексу України лісовпорядкування включає комплекс заходів, спрямованих на забезпечення ефективної організації та науково обґрунтованого ведення лісового господарства, охорони, захисту, раціонального використання, підвищення екологічного та ресурсного потенціалу лісів, культури ведення лісового господарства, отримання достовірної і всебічної інформації про лісовий фонд України. Лісовпорядкування передбачає, зокрема, інвентаризацію лісового фонду України з визначенням породного та вікового складу деревостанів, їх стану, якісних і кількісних характеристик лісових ресурсів; виявлення деревостанів, що потребують рубок, з метою поліпшення якісного складу лісів.

Відповідно до ч.4 ст.68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" підприємства, установи, організації та громадяни України, а також іноземні юридичні та фізичні особи та особи без громадянства зобов`язані відшкодувати шкоду, завдану внаслідок порушення вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Відповідно до ст.69 цього Закону шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації, як правило, в повному обсязі без застосування норм зниження розміру стягнення та незалежно від збору за забруднення навколишнього природного середовища та погіршення якості природних ресурсів.

Статтею 107 Лісового кодексу України передбачено, що підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.

При цьому, за приписами статей 86, 89, 90 Лісового кодексу України організація і забезпечення охорони і захисту лісів, яка передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження лісів, зокрема, від незаконних рубок, покладається на постійних лісокористувачів відповідно до цього Кодексу.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Частиною 4 ст. 13 ГПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вищенаведені норми процесуального закону та як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не спростовано доводів позовної заяви, не надано суду належних та допустимих доказів про наявність інших обставин ніж ті, що досліджені в ході судових засідань.

В ході судового розгляду справи судом встановлений та визнаний відповідачем факт порушення відповідачем вимог природоохоронного (лісового) законодавства.

Згідно п.1 ч.2 ст.46 ГПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу.

Враховуючи наведене, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, суд дійшов висновку, що прокурором належними та допустимими доказами доведено обставини, покладені в основу позову, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Отже, позовні вимог про стягнення з відповідача суми 39681,70 грн. шкоди підлягають задоволенню повністю.

Згідно з ст.129 ГПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума 1921,00 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 13, 53, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 195, ч. 1 ст. 202, ст.ст.231, 232, 233, 237, 238, 239, 240 ГПК України, суд

СУД ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з державного підприємства Ужгородське військове лісництво, (89200, Закарпатська область, м. Перечин, пров. Ужанський, 5, код ЄДРЮОФОПГО 42212221) на користь Державної екологічної інспекції в Закарпатській області (88018, м. Ужгород, вул. Швабська, 14, код ЄДРЮОФОПГО 38015668) суму 39681,70 грн. (тридцять дев`ять тисяч шістсот вісімдесят одна грн. 70 коп.) шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства.

3. Стягнути з державного підприємства Ужгородське військове лісництво, (89200, на користь військової прокуратури Західного регіону України (79000, м. Львів, вул. Клепарівська, 20, код 38326057) суму 1921,00 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одну гривну 00 коп.) у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Видати накази на виконання рішення в порядку вимог п. 4 ст. 327 ГПК України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з пунктом 17.5 розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено: 29.07.2019

Суддя О.Ф. Ремецькі