ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.08.2019 року м.Дніпро Справа № 912/698/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),

суддів: Широбокової Л.П., Дарміна М.О.

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику (повідомлення) сторін апеляційну скаргу Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 21.05.2019, ухвалене суддею Тимошевською В.В., повний текст якого складений 27.05.2019, у справі №912/698/19

за позовом Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, м. Кропивницький

до Акціонерного товариства "Укрпошта" в особі Кіровоградської дирекції Акціонерного товариства "Укрпошта", Кропивницький

про стягнення 120 740,50 грн,

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Кіровоградської області звернулось Головне територіального управління юстиції у Кіровоградській області, м. Кропивницький (далі - позивач) з позовом до Акціонерного товариства "Укрпошта" в особі Кіровоградської дирекції Акціонерного товариства "Укрпошта", Кропивницький про стягнення збитків у розмірі 120 740,50 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивачем вказано, що відповідачем порушено зобов`язання за договором № 13 про закупівлю товарів за державні кошти від 14.03.2018, що полягає у пропозиції відповідача внести зміни до договору в частині збільшення ціни поштових марок, яка суперечила Закону України "Про публічні закупівлі", та невиконанням відповідачем зобов`язання за таким договором з поставки товару по визначеній договором ціни. Позивачем зазначено, що з метою виконання основних завдань Управління юстиції вимушено було укласти нові договори про закупівлю марок за більшою ціною, внаслідок чого заподіяно збитки в розмірі різниці відповідної ціни на товар.

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 21.05.2019 у справі №912/698/19 у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Головне територіальне управління юстиції у Кіровоградській області, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування всіх обставин справи, неправильне та неповне дослідження доказів у справі, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

При цьому, скаржник в апеляційній скарзі посилається на те, що судом першої інстанції належним чином не були досліджені матеріали справи, зокрема, суд не взяв до уваги, що на лист позивача від 24.09.2018 № 09/01-26/731 з проханням надати рахунок та накладну на отримання марок на суму 124 305,00 грн, відповідач запитувані рахунок та накладну так і не надав, натомість, листом від 11.10.2018 № 36/2325 запропонував укласти додаткову угоду до договору № 13 від 14.03.2018.

Також скаржник зауважує, що судом не з`ясовано, що оплата за договором №13 від 14.03.2018 може відбуватися лише з дотриманням істотних його умов; у разі ж надання AT "Укрпошта" рахунку та накладної на отримання марок, вартість і номінал яких буде відрізнятися від визначених договором №13, ДКСУ відмовить у прийнятті таких документів та не проведе оплату.

Скаржник вважає, що листом від 11.10.2018 №36/2325 Відповідач, повідомивши про затвердження нових тарифів на послугу купівлі-продажу знаків поштової оплати, які зросли на 40%, порушив умови Договору №13 від 14.03.2018 та, відповідно, мав можливість надати залишок поштової продукції за ціною встановленою умовами договору та виконати взяті згідно договору зобов`язання. Враховуючи наведене, при розгляді справи судом не з`ясовано можливість виконання Відповідачем умов договору №13 від 14.03.2018, шляхом надання поштових марок номіналом і, відповідно, вартістю, передбачених умовами договору, що в свою чергу свідчить про неповне з ясування обставин справи.

Вказує, що суд першої інстанції залишив поза увагою те, що AT "Укрпошта" є монополістом у виготовленні та розповсюдженні маркованої продукції і лише тільки у випадку вивільнення коштів цільового спрямування, виділених на закупівлю поштових марок згідно договору №13, і укладення нового договору, Управління могло забезпечити своєчасне дотримання прав та законних інтересів фізичних та юридичних осіб, в тому числі сторін виконавчого провадження; арбітражних керуючих; осіб, які звертаються за отримання послуг до відділів РАЦС, нотаріату, тощо.

Зауважує, що через об`єктивну відсутність конкуренції (у тому числі з технічних причин) на відповідному ринку, внаслідок чого договір про закупівлю може бути укладено лише з одним постачальником, за відсутності при цьому альтернативи (єдиний можливий продавець - природний монополіст ПАТ "Укрпошта" а саме: Кіровоградська дирекція ПАТ "Укрпошта"), ГТУЮ у Кіровоградській області іншої можливості отримати марки, окрім як розірвати договір №13 та укласти новий - не мало.

Вважає, що господарський суд Кіровоградської області помилково дійшов висновку про відсутність усіх необхідних складових умов для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків.

У відзиві на апеляційну скаргу, Відповідач проти задоволення апеляційної скарги заперечує, зазначає про законність та обґрунтованість рішення, ухваленого судом відповідно до норм матеріального права. Зазначає, що на момент звернення позивача з листом від 11.10.2018 про розірвання договору № 13 від 14.03.2018, договір виконаний на 676 398,00 грн, залишок суми по цьому договору склав 323 602, грн. Позивачем 11.10.2018 направлено відповідачу лист № 07-26/01- 41/1964 та додаткову угоду про розірвання Договору, яка підписана уповноваженими особами з обох сторін та є невід`ємною частиною Договору. Таким чином, саме позивач виступив ініціатором дострокового розірвання договору № 13.

Стосовно протиправності поведінки відповідача, останній зазначає, що в даному випадку вона відсутня з огляду на наступне.

Відповідно до ст.8 Всесвітньої поштової конвенції (затверджена Указом Президента №316/2017 від 10.10.2017) поштові марки є уособленням суверенітету і є доказом здійснення передплати поштового збору в розмірі, що відповідає їхній дійсній вартості, коли вони наклеєні на поштові відправлення; повинні знаходитись в обігу на території країни-члена чи території, яка випускає для передплати поштових зборів або філателії відповідно до її національного законодавства.

Пунктом 1 Положення про знаки поштової оплати, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 № 388 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.07.2010 за №553/17848 (Положення) регламентовано, що поштові марки, блоки, марковані конверти та картки належать до знаків поштової оплати.

Згідно із п. 2 Положення його дія поширюється на національного оператора поштового зв`язку, виконання функцій якого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 10.01.2002 № 10-р покладено на Українське державне підприємство поштового зв`язку "Укрпошта", правонаступником якого є AT "Укрпошта".

Відповідно до п. 3 Положення та ст. 1 ЗУ "Про поштовий зв`язок" поштова марка - державний знак, виготовлений у встановленому законодавством порядку із зазначенням номінальної вартості та держави, який є засобом оплати послуг поштового зв`язку, що надаються національним оператором.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 ЗУ "Про поштовий зв`язок" поштові марки (в тому числі надруковані на поштових конвертах і поштових картках) є засобом оплати послуг поштового зв`язку з пересилання письмової кореспонденції, що надаються національним оператором.

Придбання поштових марок не надає користувачам поштових послуг права власності на певне майно, а тільки можливість скористатися послугами зв`язку національного оператора. При збільшенні тарифів на послуги поштового зв`язку, відповідно, збільшується і вартість поштових марок.

Рішенням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації від 07.08.2018 року № 414 "Про затвердження Граничних тарифів на універсальні послуги поштового зв`язку і визнання таким, що втратило чинність, рішення НКРЗІ від 17.10.2017 № 535" (зареєстроване в Міністерстві юстиції України від 31.08.2018 року за № 986/32438) було затверджено Граничні тарифи на універсальні послуги поштового зв`язку на період до 31.12.2018 року включно, про що було повідомлено Позивача листом від 10.09.2018 №36/2162. Граничні тарифи на універсальні послуги поштового зв`язку були затверджені компетентним органом - Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації, у відповідності до рішення про збільшення тарифів на поштові послуги були збільшена і вартість марок, при цьому, Відповідач не здійснював будь-яких протиправних дій у правовідносинах з Позивачем, а тільки вимушений був застосувати нові тарифи до всіх споживачів поштових послуг. Більш того, Позивача було проінформовано про збільшення вартості послуг.

Стверджує, що сторонами укладено додаткову угоду про розірвання договору, таким чином, в добровільному порядку врегульовані договірні відносини без жодних зауважень з боку позивача.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 19.06.2019 (головуючий суддя Іванов О.Г.) апеляційну скаргу Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області залишено без руху з підстав відсутності доказів направлення копії апеляційної скарги відповідачу листом з описом вкладення, недоплатою судового збору у розмірі 50 копійок, з наданням Позивачу строку на усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 25.06.2019 року (головуючий суддя Іванов О.Г., судді Антонік С.Г., Широбокова Л.П.) відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою позивача; з урахуванням положень ч.13 ст.8, ч.10 ст.270 ГПК України справу вирішено розглядати в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) сторін, сторонам наданий строк для подання відзиву, заяв, клопотань, додаткових доказів.

02.08.2019 року розпорядженням керівника апарату суду, відповідно до пункту 2.4.6 Засад використання автоматизованої систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл справи №912/698/19 у зв`язку з відпусткою судді - члена колегії суддів Антоніка С.Г.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.08.2019, справу №912/698/19 передано колегії суддів у складі: Іванов О.Г. (головуючий, доповідач), Широбокова Л.П., Дармін М.О.

Ухвалою суду від 02.08.2019 справу № 912/698/19 прийнято до провадження вказаною колегією суддів та вирішено розглядати в порядку письмового провадження.

Розглянувши доводи апеляційної скарги та заперечень проти неї, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.

14.03.2018 за результатами процедури закупівлі відкритих торгів між Головним територіальним управлінням юстиції в Кіровоградській області (Замовник) та ПАТ "Укрпошта" в особі директора Кіровоградської дирекції ПАТ "Укрпошта" (Учасник) укладено договір № 13 про закупівлю товарів за державні кошти (далі - договір, а.с. 20-25).

Згідно вказаного Договору Учасник зобов`язався у 2018 році поставити Замовнику товар - Марки (ДК 021:2015-22410000-7) (марки поштові), а Замовник - прийняти і оплатити такий товар (пункт 1.1. Договору).

Відповідно до пункту 1.2. Договору загальна кількість марок 181 073 шт, наступним номіналом:

марки вартістю 10,00 грн (L) - 12 610 шт;

марки вартістю 09,00 грн (F) - 29 700 шт;

марки вартістю 07,50 грн (M) - 12 300 шт;

марки вартістю 05,00 грн (V) - 99 572 шт;

марки вартістю 0,75 грн (T) - 12 178 шт;

марки вартістю 0,50 грн (N) - 14 713 шт.

Ціна Договору становить 1 000 000,00 грн (пункт 3.1. Договору).

Договором також передбачено, що обсяги закупівлі товарів можуть бути зменшені залежно від реального фінансування видатків.

Згідно умов Договору, Замовник, зокрема, зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлені товари; Учасник - забезпечити поставку товарів у строки, встановлені Договором (пункти 6.1., 6.3. Договору).

Строк дії Договору - з дати підписання до 31.12.2018 (пункт 10.1. Договору).

10.09.2018 АТ "Укрпошта" направило Управлінню юстиції лист № 36/2162, в якому повідомлено, що згідно рішення № 414 від 07.08.2018 Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку було затверджено нові тарифи на послугу - купівлю-продаж знаків поштової оплати (а.с. 26-29).

У відповідь на вказаний лист Управлінням юстиції, в листі від 24.09.2018 № 09/01-26/731 повідомлено Кіровоградську дирекцію АТ "Укрпошта" про відсутність підстав перегляду змін умов Договору № 13 від 14.03.2018 та викладено прохання надати рахунок і накладну на отримання марок в сумі 124 305,00 грн (а.с. 30--31).

Листом від 11.10.2018 № 36/2325 АТ "Укрпошта" у зв`язку з обставинами затвердження нових тарифів запропонувало Управлінню юстиції укласти додаткову угоду до Договору № 13 від 14.03.2018 про зменшення суми договору та укладення нового договору (а.с. 32).

У відповідь на вказану пропозицію Управлінням юстиції направлено на адресу Кіровоградської дирекції АТ "Укрпошта" додаткову угоду про розірвання Договору № 13 від 14.03.2018 (а.с. 33-34).

Додаткова угода про розірвання Договору № 13 від 14.03.2018 підписана сторонами 18.10.2018 (а.с. 35).

За змістом вказаної додаткової угоди, у зв`язку з тим, що Учасником не надається можливим в повній мірі виконати умови договору № 13 від 14.03.2018 (п.п. 1.1., 1.2., 3.1.), в зв`язку із затвердженням рішенням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації № 414 від 07.08.2018 Граничних тарифів на універсальні послуги поштового зв`язку на продаж знаків поштової оплати, а Замовник не має можливості здійснювати закупівлю товарів за державні кошти по запропонованим цінам, Сторони дійшли згоди розірвати Договір № 13 від 14.03.2018, укладений між Замовником та Виконавцем.

01.11.2018 та 17.12.2018 між Головним територіальним управлінням юстиції в Кіровоградській області (Замовник) та ПАТ "Укрпошта" в особі директора Кіровоградської дирекції ПАТ "Укрпошта" (Учасник), з використанням спрощеної процедури, укладено договори № 89 та № 107 (відповідно) про закупівлю товарів за державні кошти, а саме, - поштових марок за кількістю та по ціні, зазначеною в договорах, в 2018 році (а.с. 84-85, 90-92).

Як зазначає позивач, вказані договори включали в себе закупівлю поштових марок, які відповідач зобов`язувався поставити за Договором № 13 від 14.03.2018 і які позивач викупив за збільшеною ціною.

На підтвердження оплати за договорами № 89 від 01.11.2018 та № 107 від 17.12.2018 до матеріалів справи надано копії платіжних доручень № 5381 від 05.11.2018 на суму 147 221,00 грн, № 5785 від 28.11.2018 на суму 100 000,00 грн, № 6372 від 14.12.2018 на суму 98 800,00 грн, № 6373 від 14.12.2018 на суму 253 979,00 грн, № 6490 від 18.12.2018 на суму 50 000,00 грн, № 6491 від 18.12.2018 на суму 111 391,00 грн (а.с. 96-101).

Відповідно до листа Управління фінансового та матеріально-технічного забезпечення Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області від 23.10.2018 (а.с. 82-83) згідно Договору № 13 від 14.03.2018 були невикористані марки на суму 323 602 грн, загальною кількістю 54 997 штук по наступним номіналам:

марка вартістю 10,00 грн - 2 820 шт;

марка вартістю 09,00 грн - 4 070 шт;

марка вартістю 07,50 грн - 9 000 шт;

марка вартістю 05,00 грн - 38 104 шт;

марка вартістю 0,75 грн - 1 002 шт;

марка вартістю 0,50 грн - 1 шт.

Згідно вказаного листа різниця між ціною невикористаних за Договором марок та граничними тарифами на такі марки склала 120 740,50 грн.

З підстав викладеного та вказуючи, що внаслідок протиправної поведінки відповідача, яка полягає у порушенні умов Договору № 13 від 14.03.2018 та не забезпечення позивача поштовими марками за погодженими тарифами, Управління юстиції було вимушено розірвати Договір і укласти нові договори на закупівлю марок за більшою ціною, що призвело до понесення додаткових витрат в розмір 120 740,50 грн, які Управління юстиції просить стягнути з відповідача як збитки.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, господарський суд дійшов висновку, що позивачем не доведено повного складу цивільного правопорушення для притягнення відповідача до відповідальності у вигляді стягнення збитків, оскільки в даному випадку взагалі відсутнє порушення договірних зобов"язань відповідачем за договором № 13 від 14.03.2018; ініціатором дострокового розірвання договору виступив саме позивач; при цьому на момент укладення наступних договорів, договірні відносини за договором № 13 від 14.03.2018 припинились.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних мотивів.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу (ЦК) України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі.

Приписами ст. 16 ЦК України встановлено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків (шкоди).

Позивачем заявлено позов про стягнення збитків як різниці у вартості марок за договором від 14.03.2018 №13 та договорами, укладеними у листопаді 2018 року (договір №89 від 01.11.2018) та грудні 2018 року (договір № 17.12.2018).

Згідно зі статтею 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків (упущеної вигоди) є видом цивільно-правової відповідальності.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

За приписами ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно з частиною 1 ст. 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Тобто, збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ особи, що обмежує його інтереси, як учасника певних відносин і проявляється у витратах, зроблених особою, втраті або пошкодженні майна, а також не одержаних особою доходів, які б вона одержала при умові правомірної поведінки особи.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що для застосування такого заходу відповідальності як стягнення збитків необхідна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення: 1) протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи (порушення зобов`язання); 2) шкідливого результату такої поведінки - збитків; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; 4) вини особи, яка заподіяла збитки. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

У даній категорії спору позивач повинен довести факт спричинення збитків, обґрунтувати їх розмір, довести безпосередній причинний зв`язок між правопорушенням та заподіянням збитків і розмір відшкодування.

На відповідача покладається обов`язок доведення відсутності його вини у порушенні зобов`язання (ст. 614 Цивільного кодексу України).

Позивачем у даній справі склад цивільного правопорушення з боку відповідача не доведений, з огляду на наступне.

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів (ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України).

Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади встановлюють Законом України "Про публічні закупівлі".

Згідно вказаного Закону публічна закупівля - це придбання замовником товарів, робіт і послуг у порядку, встановленому цим Законом (ст. 1).

Вказаний Закон застосовується до замовників, за умови, що вартість предмета закупівлі товару (товарів), послуги (послуг) дорівнює або перевищує 200 тисяч гривень (ст. 2).

Частинами 1, 4 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі" передбачено, що договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі або ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, зокрема, зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі.

З огляду на викладене, укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Правовідносини, що виникли між сторонами у справі на підставі договору поставки товарів за державні кошти, є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно положень ст.ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Статтею 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення ЦК України про договір купівлі-продажу.

Таким чином, відносини, що виникли між сторонами по справі на підставі Договору поставки товару, є господарськими зобов`язаннями, а згідно з приписами статей 193 ГК України, 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

З огляду на норми права, які регулюють сферу поставки та спеціальну норму Закон України "Про публічні закупівлі", є обґрунтованими доводи позивача, що збільшення ціни поштових марок більше ніж на 10% від встановленої ціни за одинцю товару в Договорі №13 від 14.03.2018, порушує наведені вище приписи Закону України "Про публічні закупівлі" та є неможливим.

Також є слушними доводи позивача, викладені у позові, що пункт 1 "Примітки" Граничних тарифів, які затверджені рішенням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації 07.08.2018 N 414, передбачає право операторів знижувати Граничні тарифи, але не нижче собівартості відповідної послуги. Однак, АТ "Укрпошта", повідомляючи Управління юстиції в листі від 10.09.2018 про затвердження нових тарифів та пропонуючи в листі від 11.10.2018 укласти додаткову угоду до Договору про зменшення суми договору і укладення нового договору, не враховувало зазначеного пункту.

В той же час, позивачем не доведено, що відповідач здійснив порушення своїх зобов"язань за договором № 13 від 14.03.2018, а позивач поніс додаткові витрати в межах укладеного між сторонами договору, наслідком якого є спричинення позивачу збитків, з огляду на наступне.

Згідно ст. ст. 173, 174 Господарського кодексу України договір є підставою виникнення господарського зобов`язання, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

В статті 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Отже, порушенням зобов`язання є невиконання зобов`язання або неналежне виконання.

Зміст невиконання зобов`язання полягає у тому, що його сторони взагалі не виконують дій, що складають зміст зобов`язання, зокрема, не передають річ, не надають послуги, не сплачують гроші тощо.

Неналежне виконання визначається як порушення умов, визначених змістом зобов`язання. Так, в ст. 526 Цивільного кодексу України зазначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Умовами укладеного між сторонами Договору № 13 від 14.03.2018 встановлений загальний строк поставки товару з 14.03.2018 по 31.12.2018 року, умов щодо поставки товару партіями, за окремими заявками замовника в конкретно обумовлені строки, договір не містить.

За доводами позивача та вказане визнано відповідачем під час розгляду справи в суді першої інстанції, в період дії Договору зі сторони відповідача здійснювалось постачання певної кількості поштових марок, за які проводився розрахунок, зокрема договір виконаний на суму 676 398,00 грн. (із загальної суми договору 1 000 000 грн).

Додатковою угодою від 18.10.2018 до договору № 13 від 14.03.2018, договір розірваний сторонами (а.с.35). При цьому, ініціатором дострокового розірвання договору виступив позивач, який вказану додаткову угоду направив відповідачу листом від 11.10.2018 № 07-26/01-41/1964 (а.с.33).

У своєму листі від 11.10.2018, як і п.1 додаткової угоди від 18.10.2018, позивач зазначив про неможливість виконання умов договору № 13 від 14.03.2018 саме відповідачем.

Вказані висновки останній здійснив на підставі відповіді АТ "Укрпошта", наданої в листі від 11.10.2018 № 36/2325, в якій відповідач запропонував укласти додаткову угоду до договору № 13 від 14.03.2018 про зменшення ціни договору, з урахуванням підвищення тарифів на послуги Регулятором (а.с.32). При цьому вказаний лист не містить ні прямої відмови відповідача від виконання зобов"язань за договором № 13 від 14.03.2018, ні пропозицій щодо його подальшого розірвання через неможливість виконання.

Посилання скаржника на те, що саме відповідачем не виконані умови договору, тобто порушене зобов"язання, оскільки на лист позивача від 24.09.2018 № 09/01-26/731, яким позивач зауважив про відсутність підстав для перегляду умов договору № 13 та просив надати рахунок і накладну на суму 124 305 грн, вказані рахунок та накладна не були передані, не приймаються колегією суддів, з урахуванням того, що ні подання заявок на поставку продукції, ні строк виконання таких заявок замовника (позивача) відповідачем, договором про закупівлю не передбачений, а загальний строк поставки товару встановлений до 31.12.2018; при цьому договір сторонами розірвано до вказаної дати; крім того, жодним доказом у справі не підтверджено, що відповідач відмовився від поставки позивачу товару (марок) на заявлену суму (124 305 грн).

У відповідності до ст. 653 Цивільного кодексу України у разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

Таким чином, зобов"язання за договором № 13 від 14.03.2018 припинились достроково за ініціативою позивача 18.10.2018, що не суперечить ні умовам укладеного договору, ні вимогам законодавства.

Припинення зобов"язань за договором № 13 від 14.03.2018, до укладення наступних договорів про закупівлю товарів за державні кошти (у листопаді та грудні 2018), які регулювали вже інші відносини сторін, виключає наявність в діях відповідача складу цивільного правопорушення та, відповідно, застосування до нього цивільної відповідальності у вигляді стягнення збитків.

З урахуванням викладеного, господарський суд дійшов правомірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Стосовно доводів скаржника, на необхідність розірвання Договору та укладення нового з метою забезпечення безперебійного здійснення органами юстиції своїх повноважень, та з огляду на особливість порядку фінансування закупівлі, не приймається колегією суддів з огляду на те, що матеріалами справи не підтверджений факт односторонньої відмови від зобов`язання зі сторони АТ "Укрпошта". Крім того, колегія суддів звертає увагу скаржника, що останній не був позбавлений права відхилити пропозицію відповідача щодо зміни чи укладення нового договору та вимагати виконання Договору від АТ "Укрпошта" в повному обсязі.

Доводи скаржника про монопольне становище відповідача на ринку послуг та питання не дослідження судом порядку проведення оплат за договором Державною казначейською службою відхиляються судом апеляційної інстанції, оскільки питання монопольного становища відповідача не є предметом дослідження у цій справі, як і порядку проведення оплат за договором казначейською службою. Як вже наголошувалось, у даному виді спору предметом дослідження є наявність складових елементів цивільного правопорушення, зокрема, наявність шкоди, протиправної поведінки її заподіювача, причинного зв"язку між ними, вини заподіювача шкоди.

Посилання скаржника на не з`ясування судом можливості виконання Відповідачем умов договору №13 від 14.03.2018, шляхом надання поштових марок номіналом і, відповідно, вартістю, передбачених умовами договору, не приймаються судом, оскільки вказаний договір розірваний сторонами у добровільному порядку, тобто, зобов"язання за ним припинились.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 275 та статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції при вирішенні даної справи правильно застосував норми матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини сторін, прийняв законне та обґрунтоване рішення, тому у відповідності до ст. 276 ГПК України в задоволенні скарги слід відмовити, а оскаржуване судове рішення слід залишити без змін.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв`язку із апеляційним оскарженням, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника у скарзі і відшкодуванню не підлягають.

Оскільки загальна ціна позову становить 120 740,50 грн., тобто не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 12 ГПК України дана справа відноситься до категорії малозначних справ, у зв`язку з чим відповідно до ст. 287 ГПК України судові рішення у даній справі не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282-284 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, м. Кропивницький на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 21.05.2019 у справі №912/698/19 - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Кіровоградської області від 21.05.2019 у справі №912/698/19 - залишити без змін.

Судові витрати Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, м. Кропивницький за подання апеляційної скарги на рішення суду покласти на заявника апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду лише у випадках, передбачених пунктом 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України, протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення .

Повний текст постанови виготовлено та підписано 02.08.2019.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя Л.П. Широбокова

Суддя М.О. Дармін