РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.07.2019Справа № 910/1761/19
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Чинчин О.В., при секретарі судового засідання Бігмі Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КРОКУС.» (02660, м.Київ, ВУЛИЦЯ ПУХІВСЬКА, будинок 1-А)
до проТовариства з обмеженою відповідальністю «АГРАРІАН ФУД ТЕХНОЛОДЖИЗ ПРОДАКШН» (03035, м.Київ, ВУЛИЦЯ СУРІКОВА ВАСИЛЯ, будинок 3-А) стягнення заборгованості у розмірі 176 314 грн. 65 коп.
Представники:

від Позивача: Кириченко Р.Ю. (представник на підставі ордеру);

від Відповідача: Добрянська Н.І. (представник за довіреністю);

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Товариство з обмеженою відповідальністю «КРОКУС.» (надалі також - «Позивач») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРАРІАН ФУД ТЕХНОЛОДЖИЗ ПРОДАКШН» (надалі також - «Відповідач») про стягнення заборгованості у розмірі 176 314 грн. 65 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем зобов`язань за Договором поставки №29/12-18 від 29.12.2018 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.02.2019 року відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.04.2019 року постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 15.05.2019 року.

24.04.2019 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшли документи для долучення до матеріалів справи.

15.05.2019 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника Позивача.

В судове засідання 15.05.2019 року представники сторін не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.05.2019 року, яка занесена до протоколу судового засідання, задоволено клопотання Позивача про розгляд справи за відсутності представника Позивача, витребувано у Позивача докази, продовжено строк проведення підготовчого провадження на тридцять днів та відкладено підготовче судове засідання на 05.06.2019 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.05.2019 року витребувано у Позивача належним чином завірені копії Специфікацій відповідно до п. 1.3. Договору поставки №29/12-18 від 29.12.2019 року; докази на підтвердження отримання Товариством з обмеженою відповідальністю "АГРАРІАН ФУД ТЕХНОЛОДЖИЗ ПРОДАКШН" належно оформлених у встановленому чинним законодавством порядку бухгалтерських документів на кожну поставку товару та документів, що підтверджують якість переданого товару відповідно до п.5.3. Договору поставки №29/12-18 від 29.12.2019 року; належним чином завірені копії довіреностей №2 від 04.01.2019 року, №75 від 08.01.2019 року на підтвердження отримання товару уповноваженим представником Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРАРІАН ФУД ТЕХНОЛОДЖИЗ ПРОДАКШН".

15.05.2019 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію), після судового засідання, від Відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

30.05.2019 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, в якій просить Суд стягнути з Відповідача 3% річних у розмірі 790,60 грн., пеню у розмірі 9 487,48 грн., інфляційні у розмірі 2 438,41 грн. та судові витрати.

30.05.2019 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшло клопотання про повернення судового збору, відповідь на відзив та повідомлення про неможливість виконання вимог ухвали суду від 15.05.2019 року.

В судове засідання 05.06.2019 року з`явився представник відповідача, представник позивача не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.06.2019 року, яка занесена до протоколу судового засідання, прийнято до розгляду заяву Позивача про зменшення позовних вимог як заяву про зміну предмету позову, визнано явку Позивача в судове засідання обов`язковою, зобов`язано Позивача надати інформацію щодо наявності чи відсутності документів на виконання вимог ухвали суду від 15.05.2019 року та надати пояснення з посиланням на належні докази щодо технічної неможливості виконання вимог ухвали суду, встановлено Відповідачу строк до 5 днів з дня отримання відповіді на відзив для надання заперечень та надання додаткових пояснень щодо заяви Позивача про зменшення позовних вимог та відкладено підготовче судове засідання на 19.06.2019 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.06.2019 року витребувано (повторно) у Товариства з обмеженою відповідальністю "КРОКУС.": належним чином завірені копії Специфікацій відповідно до п. 1.3. Договору поставки №29/12-18 від 29.12.2019 року; докази на підтвердження отримання Товариством з обмеженою відповідальністю "АГРАРІАН ФУД ТЕХНОЛОДЖИЗ ПРОДАКШН" належно оформлених у встановленому чинним законодавством порядку бухгалтерських документів на кожну поставку товару та документів, що підтверджують якість переданого товару відповідно до п.5.3. Договору поставки №29/12-18 від 29.12.2019 року; належним чином завірені копії довіреностей №2 від 04.01.2019 року, №75 від 08.01.2019 року на підтвердження отримання товару уповноваженим представником Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРАРІАН ФУД ТЕХНОЛОДЖИЗ ПРОДАКШН".

19.06.2019 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшли заперечення.

В судове засідання 19.06.2019 року з`явився представник позивача, представник відповідача не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином. Представник Позивача заявив клопотання про долучення письмових пояснень та документів до матеріалів справи, про поновлення строку для подачі доказів.

Суд прийняв для долучення до матеріалів справи письмові пояснення та відмовив в прийнятті додаткових документів до матеріалів справи.

Представник Позивача заявив усне клопотання про відкладення підготовчого судового засідання для надання додаткових документів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.06.2019 року, яка занесена до протоколу судового засідання, відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача про відкладення підготовчого судового засідання для надання додаткових документів, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 17.07.2019 року.

В судовому засіданні 17 липня 2019 року представник Позивача підтримав вимоги та доводи позовної заяви, зазначив, що не заявляє про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник Відповідача заперечив проти позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 17 липня 2019 року, на підставі статті 240 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини Рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

29.12.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРАРІАН ФУД ТЕХНОЛОДЖИЗ ПРОДАКШН» (Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «КРОКУС.» (Продавець) було укладено Договір поставки №29/12-18, відповідно до умов якого Постачальник зобов`язується передавати у власність Покупця товар, а Покупець в порядку та на умовах, визначених цим Договором, зобов`язується приймати й оплачувати товар в кількості та асортименті згідно зі Специфікаціями, які є невід`ємними частинами цього Договору. (а.с.18-22)

Якість та безпека Товару повинна підтверджуватися документами на українській мові, згідно діючого законодавства України: сертифікатом походження, сертифікатом відповідності, якщо товар підлягає обов`язковій сертифікації, висновком державної санітарно-епідеміологічної експертизи України з протоколом випробувань, сертифікатом якості на кожну партію Товару із зазначенням дати виробництва, листом безпеки, іншими документами обов`язковими для такого виду Товару. Якщо якість Товару виявиться такою, що не відповідає стандартам, технічним умовам, іншій документації, Покупець має право відмовитися від прийняття та оплати такого Товару, а у випадку, коли Товар уже прийнято, вимагати його заміни на якісний, з віднесенням на Постачальника збитків, які зазнав у зв`язку з цим Покупець. (п.2.1 Договору)

Відповідно до п.3.4 Договору перехід права власності на товар відбувається в момент передачі товару Покупцю та підписання сторонами відповідних накладних. Постачальник несе всі ризики загибелі, пошкодження, псування товару тільки до моменту переходу права власності на товар до Покупця.

Згідно з п.5.2 Договору Покупець зобов`язується оплачувати кожну окрему партію товару протягом 14 календарних днів з моменту отримання товару. (згідно з накладною).

Оплата за отриманий товар здійснюється Покупцем за умови отримання від Постачальника належно оформлених у встановленому чинним законодавством порядку бухгалтерських документів на кожну поставку товару та документів, що підтверджують якість переданого товару. При відсутності одного із вказаних документів, включаючи неналежне їх оформлення, оплата за поставлений товар Покупцем не здійснюється до моменту усунення Постачальником такого порушення. (п.5.3 Договору)

Пунктом 6.3.5 Договору передбачено, що Постачальник зобов`язаний надавати Покупцю всі необхідні документи на кожну партію товару, в тому числі накладну в кількості не менше двох екземплярів, в разі повернення товару - коригуючу накладну, сертифікати, якісні посвідчення, інші документи передбачені умовами даного договору та вимогами діючого законодавства для даного виду товару. Документи, що супроводжують кожну партію товару, повинні відповідати уніфікованим формам первинної документації. Якщо вище перелічені документи не будуть надані разом з відповідною партією товару, будуть неналежно оформлені, не будуть відповідати поставленому товару, датою поставки товару буде дата одержання вищезгаданих документі в належному вигляді.

Пунктом 7.2.1 Договору передбачено, що за порушення термінів розрахунків, передбачених п.5.2 даного Договору, Покупець сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожен день прострочки.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору поставки №29/12-18 від 29.12.2018 року Позивач передав, а Відповідач в свою чергу прийняв товар, що підтверджується видатковими накладними №РН-0000034 від 04.01.2019 року на суму 66 554 грн. 40 коп., №РН-0000059 від 08.01.2019 року на суму 15 000 грн. 00 коп., №РН-0000085 від 09.01.2019 року на суму 1 200 грн. 00 коп., №РН-0000110 від 10.01.2019 року на суму 47 602 грн. 20 коп., №РН-0000157 від 14.01.2019 року на суму 29 760 грн. 00 коп., №РН-0000190 від 15.01.2019 року на суму 13 500 грн. 00 коп., а загалом на суму в розмірі 173 616 грн. 60 коп. (а.с.23-28)

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги з урахуванням Заяви про зменшення розміру позовних вимог від 30.05.2019 року, яка прийнята Судом до розгляду, Позивач зазначає, що Відповідач здійснив оплату за отриманий товар з прострочкою платежу. Таким чином, в результаті неналежного виконання Відповідачем умов договору, Позивач просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРАРІАН ФУД ТЕХНОЛОДЖИЗ ПРОДАКШН» 3% річних у розмірі 790 грн. 60 коп., пеню у розмірі 9 487 грн. 48 коп. та інфляційні у розмірі 2 438 грн. 41 коп.

29.01.2019 року Позивач надіслав на адресу Відповідача претензію №1 з вимогою сплатити заборгованість у розмірі 173 616 грн. 60 коп., що підтверджується копіями фіскального чеку від 29.01.2019 р., накладної, опису вкладення у цінуй лист, роздруківкою з офіційного веб-сайту Укрпошти. (а.с.96-100)

Заперечуючи проти позову, Відповідач зазначає, що заборгованість була сплачена 20.03.2019 р., проте в порушення умов Договору Позивачем при передачі товару не були передані документи, які посвідчують якість товару.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «КРОКУС.» не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Внаслідок укладення Договору поставки №29/12-18 від 29.12.2018 року між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов`язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Згідно з приписами ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору поставки №29/12-18 від 29.12.2018 року Позивач передав, а Відповідач в свою чергу прийняв товар, що підтверджується видатковими накладними №РН-0000034 від 04.01.2019 року на суму 66 554 грн. 40 коп., №РН-0000059 від 08.01.2019 року на суму 15 000 грн. 00 коп., №РН-0000085 від 09.01.2019 року на суму 1 200 грн. 00 коп., №РН-0000110 від 10.01.2019 року на суму 47 602 грн. 20 коп., №РН-0000157 від 14.01.2019 року на суму 29 760 грн. 00 коп., №РН-0000190 від 15.01.2019 року на суму 13 500 грн. 00 коп., а загалом на суму в розмірі 173 616 грн. 60 коп., які оформлені належним чином та підписані уповноваженими представниками сторін і скріплені печатками підприємств без зауважень та заперечень, в добровільному порядку (а.с.23-28)

Судом встановлено, що 20.03.2019 року Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРАРІАН ФУД ТЕХНОЛОДЖИЗ ПРОДАКШН» було сплачено Товариству з обмеженою відповідальністю «КРОКУС.» грошові кошти у розмірі 173 616 грн. 60 коп., що підтверджується платіжним дорученням №1046 із зазначенням призначення платежу: «оплата за сировину зг. рах». (а.с.84)

При зверненні до суду з урахуванням Заяви про зменшення розміру позовних вимог від 30.05.2019 року, яка прийнята Судом до розгляду, Позивач просив стягнути з Відповідача на його користь 3% річних за загальний період прострочки з 19.01.2019 р. по 20.03.2019 р. у розмірі 790 грн. 60 коп. та інфляційні у розмірі 2 438 грн. 41 коп.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитору зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. (п.4.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» №14 від 17.12.2013 року).

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п.п. 3.1, 3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» №14 від 17.12.2013 року)

Згідно з п.5.2 Договору Покупець зобов`язується оплачувати кожну окрему партію товару протягом 14 календарних днів з моменту отримання товару. (згідно з накладною).

Оплата за отриманий товар здійснюється Покупцем за умови отримання від Постачальника належно оформлених у встановленому чинним законодавством порядку бухгалтерських документів на кожну поставку товару та документів, що підтверджують якість переданого товару. При відсутності одного із вказаних документів, включаючи неналежне їх оформлення, оплата за поставлений товар Покупцем не здійснюється до моменту усунення Постачальником такого порушення. (п.5.3 Договору)

Пунктом 6.3.5 Договору передбачено, що Постачальник зобов`язаний надавати Покупцю всі необхідні документи на кожну партію товару, в тому числі накладну в кількості не менше двох екземплярів, в разі повернення товару - коригуючу накладну, сертифікати, якісні посвідчення, інші документи передбачені умовами даного договору та вимогами діючого законодавства для даного виду товару. Документи, що супроводжують кожну партію товару, повинні відповідати уніфікованим формам первинної документації. Якщо вище перелічені документи не будуть надані разом з відповідною партією товару, будуть неналежно оформлені, не будуть відповідати поставленому товару, датою поставки товару буде дата одержання вищезгаданих документі в належному вигляді.

Відповідно до статті 538 Цивільного кодексу України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання. При зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту. Сторона, яка наперед знає, що вона не зможе виконати свого обов`язку, повинна своєчасно повідомити про це другу сторону. У разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі. Якщо зустрічне виконання обов`язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов`язку, друга сторона повинна виконати свій обов`язок.

Проте, матеріали справи не містять, а Позивачем в свою чергу не надано суду жодних належних, допустимих та достовірних доказів в розумінні ст.ст. 76, 77, 78, 79, 91 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження направлення та отримання Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРАРІАН ФУД ТЕХНОЛОДЖИЗ ПРОДАКШН» належно оформлених у встановленому чинним законодавством порядку бухгалтерських документів на кожну поставку товару та документів, що підтверджують якість переданого товару.

Суд зазначає, що в матеріалах справи наявні посвідчення про якість, сертифікати аналізу, сертифікат ваги та якості, декларації виробника, сертифікати відповідності. (а.с.46-59) До клопотання про долучення до матеріалів справи вказаних доказів Позивачем додано докази направлення на адресу Відповідача, а саме опис вкладення у цінний лист від 22.04.2019 р., фіскальний чек та накладну. (а.с.60-62)

Однак, Суд зазначає, що вказані докази на підтвердження направлення та отримання Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРАРІАН ФУД ТЕХНОЛОДЖИЗ ПРОДАКШН» належно оформлених у встановленому чинним законодавством порядку бухгалтерських документів на кожну поставку товару та документів, що підтверджують якість переданого товару, відповідно до п. 5.3 Договору поставки №29/12-18 від 29.12.2018 року, були направлені на адресу Відповідача після здійснення повної оплати Покупцем за отриманий товар 20.03.2019 року, а саме 22.04.2019 року.

Вказане свідчить про відсутність прострочення Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРАРІАН ФУД ТЕХНОЛОДЖИЗ ПРОДАКШН» із здійснення оплати за отриманий товар на підставі видаткових накладних №РН-0000034 від 04.01.2019 року, №РН-0000059 від 08.01.2019 року, №РН-0000085 від 09.01.2019 року, №РН-0000110 від 10.01.2019 року, №РН-0000157 від 14.01.2019 року, №РН-0000190 від 15.01.2019 року на підставі Договору поставки №29/12-18 від 29.12.2018 року з урахуванням пункту 6.3.5 Договору, за яким якщо документи не будуть надані разом з відповідною партією товару, датою поставки товару буде дата одержання вищезгаданих документі в належному вигляді.

29.01.2019 року Позивач надіслав на адресу Відповідача претензію №1 з вимогою сплатити заборгованість у розмірі 173 616 грн. 60 коп., що підтверджується копіями фіскального чеку від 29.01.2019 р., накладної, опису вкладення у цінуй лист, роздруківкою з офіційного веб-сайту Укрпошти. (а.с.96-100)

Відповідно до частини 2 статті 530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Суд зазначає, що норми частини 2 статті 530, ч.1 ст. 692 Цивільного кодексу України не підлягають застосуванню до даних правовідносин сторін, оскільки умовами Договору поставки №29/12-18 від 29.12.2018 року Сторони передбачили інший строк виконання покупцем його зобов`язання з оплати товару, який пов`язаний з передачею Постачальником бухгалтерських документів на кожну поставку товару та документів, що підтверджують якість переданого товару.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги п.п.5.3, 6.3.5 Договору поставки №29/12-18 від 29.12.2018 року, у зв`язку з відсутністю в матеріалах справи доказів направлення та отримання Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРАРІАН ФУД ТЕХНОЛОДЖИЗ ПРОДАКШН» належно оформлених у встановленому чинним законодавством порядку бухгалтерських документів на кожну поставку товару та документів, що підтверджують якість переданого товару, до здійснення 20.03.2019 року оплати Відповідачем за отриманий товар, Суд приходить до висновку про відсутність прострочення Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРАРІАН ФУД ТЕХНОЛОДЖИЗ ПРОДАКШН» перед Товариством з обмеженою відповідальністю «КРОКУС.» по оплаті за отриманий товар на загальну суму в розмірі 173 616 грн. 60 коп.

За таких підстав, позовні вимоги Позивача в частині стягнення з Відповідача на його користь 3% річних за загальний період прострочки з 19.01.2019 р. по 20.03.2019 р. у розмірі 790 грн. 60 коп. та інфляційних у розмірі 2 438 грн. 41 коп. є недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню.

Крім того, з урахуванням Заяви про зменшення розміру позовних вимог від 30.05.2019 року, яка прийнята Судом до розгляду, Позивач просив стягнути з Відповідача на його користь пеню за загальний період прострочки з 19.01.2019 р. по 20.03.2019 р. у розмірі 9 487 грн. 48 коп.

Згідно з приписами ст. ст. 216 - 218 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Статтями 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 22.11.96 р. № 543-96-ВР (з змінами), платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

При цьому, щодо пені за порушення грошових зобов`язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. (п.2.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» №14 від 17.12.2013 року)

Пунктом 7.2.1 Договору передбачено, що за порушення термінів розрахунків, передбачених п.5.2 даного Договору, Покупець сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожен день прострочки.

Проте, Суд зазначає, що вказана частина позовних вимог Позивача про стягнення з Відповідача на його користь пені за загальний період прострочки з 19.01.2019 р. по 20.03.2019 р. у розмірі 9 487 грн. 48 коп. не піддягає задоволенню, оскільки Судом не встановлено наявності прострочення Відповідача за порушення термінів розрахунків, передбачених п.5.2 даного Договору.

Згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Суд зазначає, що, навіть якщо національний суд володіє певною межею розсуду, віддаючи перевагу тим чи іншим доводам у конкретній справі та приймаючи докази на підтримку позицій сторін, суд зобов`язаний мотивувати свої дії та рішення (див. рішення від 1 липня 2003 р. у справі "Суомінен проти Фінляндії", заява N 37801/97, п. 36).

У п.50 рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.2010 "Справа "Трофимчук проти України"" (Заява N 4241/03) зазначено, що Суд повторює, що оцінка доказів є компетенцією національних судів і Суд не підмінятиме власною точкою зору щодо фактів оцінку, яку їм було надано в межах національного провадження. Крім того, гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами (див. рішення від 27 жовтня 1993 року у справі "Домбо Беєер B. V. проти Нідерландів", п. 31, Series A, N 274).

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, Суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «КРОКУС.» до Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРАРІАН ФУД ТЕХНОЛОДЖИЗ ПРОДАКШН» про стягнення заборгованості у розмірі 12 716 грн. 49 коп. є необґрунтованими, недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору залишаються за Позивачем.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ

1. У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «КРОКУС.» до Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРАРІАН ФУД ТЕХНОЛОДЖИЗ ПРОДАКШН» про стягнення заборгованості у розмірі 12 716 грн. 49 коп. - відмовити у повному обсязі.

2. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

3. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 26 липня 2019 року.

Суддя О.В. Чинчин