ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2019 року Справа № 906/364/19

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Крейбух О.Г., суддя Юрчук М.І. , суддя Савченко Г.І.

секретар судового засідання Кушнірук Р.В.

представники сторін не з`явилися

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Олевський завод тракторних нормалей" на рішення господарського суду Житомирської області, ухвалене 20.05.2019р., повне рішення складено 27.05.2019р.

у справі № 906/364/19

за позовом Житомирського обласного центру зайнятості (м.Житомир)

до Публічного акціонерного товариства "Олевський завод тракторних нормалей" (м.Олевськ, Житомирська область)

про стягнення 7387,85 грн.

В квітні 2019 року Житомирський обласний центр зайнятості звернувся до господарського суду Житомирської області із позовом до Публічного акціонерного товариства «Олевський завод тракторних нормалей» про стягнення 7 387,85 грн. боргу.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що до теперішнього часу відповідачем не виконано умови мирової угоди, яка укладена між відповідачем та його кредиторами 01.04.2016 року та затверджена ухвалою господарського суду Житомирської області від 25.05.2016 року у справі № 4/26-Б про банкрутство відповідача, за умовами якої відповідач зобов`язався погасити борг, що відноситься до вимог другої черги.

Рішенням господарського суду Житомирської області від 20.05.2019 року у справі № 906/364/19, позов Житомирського обласного центру зайнятості в особі Олевської районної філії до ПАТ «Олевський завод тракторних нормалей» про стягнення 7 387,85 грн. задоволено.

Стягнуто з ПАТ «Олевський завод тракторних нормалей» на користь Житомирського обласного центру зайнятості в особі Олевської районної філії - 7 387,85 грн. заборгованості, 1 921,00 грн. судового збору.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що Публічним акціонерним товариством «Олевський завод тракторних нормалей» не виконано умови мирової угоди, тим самим порушені зобов`язання перед позивачем з оплати його боргу.

Відповідач ПАТ «Олевський завод тракторних нормалей», не погоджуючись з ухваленим рішенням, звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Житомирської області від 20.05.2019 року у справі № 906/364/19 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначає:

- в порушення засад верховенства права, основних засад та завдання господарського судочинства, суд першої інстанції не навів в достатній мірі обґрунтованих мотивів вирішення спору у справі на користь позивача та стягнення з відповідача суми боргу;

- станом на дату прийняття оскаржуваного рішення Олевський районний центр зайнятості (11000, м. Олевськ, вул. Свято-Миколаївська,29, ) є припиненим як юридична особа з 25.02.2019 року, згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідно до ст. 11 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», які суд не досліджував;

- перебуваючи в стані припинення Олевський районний центр зайнятості і до фактичної дати державної реєстрації припинення такої юридичної особи як такої, відповідач не отримував будь-яких претензій від Олевського районного центру зайнятості щодо умов мирової угоди;

- Олевський районний центр зайнятості з підстави порушення відповідачем умов мирової угоди до 25.02.2019 року взагалі не скористався і власним правом на оскарження ухвали про припинення провадження у справі у зв`язку із затвердженням мирової угоди, що визначене ч.1 ст. 82 Закону про банкрутство в редакції з 19.01.2013 року, імперативні норми якого є спеціальними і мають пріоритет у регулюванні правовідносин банкрутства перед іншими законами;

- слідуючи імперативним нормам Закону про банкрутство, Олевський районний центр зайнятості повинен був в судовому порядку визнати мирову угоду недійсною або розірвати її. Однак, Олевський районний центр зайнятості з вимогами визнати недійсною чи розірвати мирову угоду у строк до дати державної реєстрації власного припинення, тобто до 25.02.2019 року в суд не звертався;

- доказів відступлення права вимоги до відповідача між припиненим кредитором та позивачем відповідач не отримував, як і не отримував будь-яких судових актів щодо визнання позивача чинним правонаступником Олевського районного центру зайнятості, як кредитора відповідача за вимогами, що витікають з умов мирової угоди від 01.04.2016 року, і відповідно - зобов`язання відповідача виконати законні вимоги позивача;

- суд залишив без належної уваги умови мирової угоди, зокрема ті, що передбачають участь інвестора та порядок фінансування ним процесу відновлення платоспроможності відповідача.

Таким чином, на думку скаржника, при винесенні оскаржуваного рішення від 20.05.2019 року, мало місце неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне їх дослідження та надання оцінки, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду 08.07.2019 року, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПАТ «Олевський завод тракторних нормалей» на рішення господарського суду Житомирської області ухвалене 20.05.2019 року у справі № 906/364/19, розгляд справи призначено на 24.07.2019 року об 11:00 год.

16.07.2019 року Житомирським обласним центром зайнятості в особі Олевської районної філії подано до суду відзив на апеляційну скаргу (вх. № 26011/19 від 16.07.2019 року), в якому позивач заперечує проти апеляційної скарги та просить оскаржуване рішення суду залишити без змін, розгляд даної справи проводити без участі його повноважного представника.

ПАТ «Олевський завод тракторних нормалей» явку повноважного представника в призначене судове засідання 24.07.2019 року не забезпечило, про причини неявки суд не повідомило, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлено належним чином.

Відповідно до ч.12 ст.270 ГПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що ухвалою суду від 08.07.2019 року явка представників сторін в судове засідання 24.07.2019 року обов`язковою не визнавалась, колегія суддів визнала за можливе здійснювати розгляд справи за відсутності представників позивача та відповідача, оскільки їхня не явка не перешкоджає перегляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до наказу Державної служби зайнятості (Центрального апарату) від 18.10.2016 року № 167 «Про реорганізацію базових центрів зайнятості Житомирської області», Олевський районний центр зайнятості () реорганізовано шляхом приєднання до Житомирського обласного центру зайнятості () та установлено, що Житомирський обласний центр зайнятості є правонаступником майна, прав та обов`язків базових центрів зайнятості /а.с.25/.

Наказом Житомирського обласного центру зайнятості від 25.04.2018 року № 152 «Про створення Олевської районної філії Житомирського обласного центру зайнятості та затвердження її Положення» створено Олевську району філію Житомирського обласного центру зайнятості.

Постановою господарського суду Житомирської області від 08.05.2013 року у справі № 4/26-Б , ПАТ «Олевський завод тракторних нормалей» визнано банкрутом (боржник).

Ухвалою господарського суду Житомирської області від 25.05.2016 року по справі № 4/26-Б затверджено мирову угоду, яка укладена 01.04.2016 року між кредиторами та боржником.

За умовами вказаної мирової угоди відповідач зобов`язався погасити борг перед Олевським районним центром зайнятості, правонаступником якого є Олевська районна філія Житомирського обласного центру зайнятості, в розмірі 7387,85грн. (друга черга), 177,22 грн. (шоста черга, яка підлягає прощенню (списанню)).

Підпунктом 3.4 пункту 3 мирової угоди сторони домовились, що вимоги забезпеченого кредитора та кредиторів ІІ, III, IV,VI черг у розмірі 19 490 528,10 грн., що визначені в Додатку № 1 до цїєї угоди, погашаються боржником з урахуванням положень пункту 3.3 цієї угоди в такому порядку, зокрема: « 3.4.2 вимоги кредиторів II черги у розмірі 1 073 602,02 грн. погашаються боржником з відстрочкою до 01 травня 2016 року і на умовах розстрочки рівними частинами по 19 764,67грн. перед кожним кредитором окремо протягом наступних 8-и календарних місяців, починаючи з 01 травня 2016 року і до 31 грудня 2016 року».

У зв`язку з невиконанням ПАТ «Олевський завод тракторних нормалей» свого зобов`язання з оплати боргу в розмірі 7 387,85 грн., позивач звернувся із даним позовом до суду.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при винесенні рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржуване рішення залишити без змін, виходячи з наступного.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, що викладена у постанові від 23.09.2015 року (справа № 6-274цс15), у разі невиконання однією зі сторін зобов`язань за умовами мирової угоди інша сторона угоди не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про спонукання до виконання мирової угоди.

Судова колегія враховує, що предметом спору даній у справі є фактична вимога про спонукання відповідача до виконання мирової угоди, затвердженої ухвалою господарського суду Житомирської від 25.05.2016 року у справі № 4/26-Б, шляхом стягнення з ПАТ «Олевський завод тракторних нормалей» боргу, який боржник зобов`язався сплатити позивачу до 31.12.2016 року у самостійному порядку.

Слід зазначити, що мирова угода за своєю правовою природою у відповідності з нормами Цивільного кодексу України є правочином у розумінні змісту ст.ст. 202, 203 Цивільного кодексу України, є підставою виникнення прав та обов`язків сторін, що її уклали, і згідно зі ст.629 даного Кодексу підлягає обов`язковому виконанню.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що згідно укладеної між сторонами спору мирової угоди, затвердженої ухвалою господарського суду Житомирської від 25.05.2016 року у справі № 4/26-Б, у сторін по справі виникли певні зобов`язання, зокрема, у відповідача щодо погашення заборгованості в порядку та у строк, визначені такою угодою.

Згідно з ст.509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 5 ст.11 ЦК України визначено, у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Відповідно до ст.193 ГК України, ст. ст. 525, 526 ЦК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Порушенням зобов`язання, відповідно до ст.610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 15 ЦК України передбачено, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу.

Частина 1 ст. 55 Конституції України містить імперативний припис, згідно з яким кожен має право звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Отже, судова колегія вважає, що право позивача на примусове виконання мирової угоди затвердженою ухвалою господарського суду Житомирської від 25.05.2016 року у справі № 4/26-Б, може бути реалізовано в межах окремого позовного провадження, саме за рахунок зобов`язання відповідача виконати умови мирової угоди в частині зобов`язання відповідача сплатити кошти.

Позивачем та матеріалами справи доведено невиконання відповідачем умов мирової угоди, зокрема зобов`язання щодо сплати боргу в розмірі 7 387,85 грн. у строк до 31.12.2016 року.

Приймаючи до уваги обставини щодо порушення відповідачем умов мирової угоди, ненадання ним належних і допустимих доказів, які б спростовували таке порушення, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про обґрунтованість вимог позивача.

Посилання відповідача на те, що позивач не надав доказів правонаступництва не відповідають дійсності та є безпідставними.

Так, судом встановлено, що відповідно до наказу Державної служби зайнятості (Центрального апарату) від 18.10.2016 року № 167 «Про реорганізацію базових центрів зайнятості Житомирської області» Олевський районний центр зайнятості () реорганізовано шляхом приєднання до Житомирського обласного центру зайнятості.

Пунктом 2 даного наказу установлено, що Житомирський обласний центр зайнятості є правонаступником майна, прав та обов`язків базових центрів зайнятості.

Відповідно до наказу Житомирського обласного центру зайнятості від 25.04.2018 року № 152 «Про створення Олевської районної філії Житомирського обласного центру зайнятості та затвердження її Положення», створено Олевську районну філію Житомирського обласного центру зайнятості.

В свою чергу, Олевським районним центром зайнятості за передавальним актом від 24.07.2018 року правонаступнику - Житомирському обласному центру зайнятості передано все майно, права та зобов`язання. Отже, правонаступником майна, прав та обов`язків Олевського районного центру зайнятості є Житомирський обласний центр зайнятості в особі Олевської районної філії Житомирського обласного центру зайнятості.

Апеляційний суд враховує, що згідно з ч.5 ст.81 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", з дня затвердження мирової угоди боржник приступає до погашення вимог кредиторів згідно з умовами мирової угоди.

У разі невиконання мирової угоди кредитори можуть пред`явити свої вимоги до боржника в обсязі, передбаченому цією мировою угодою. У разі порушення провадження у справі про банкрутство цього боржника обсяг вимог кредиторів, щодо яких було укладено мирову угоду, визначається в межах, передбачених зазначеною мировою угодою (ч.9 ст.82 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом").

Таким чином, поскільки мирова угода від 01.04.2016 року, яка затверджена ухвалою господарського суду Житомирської області від 25.05.2016 року у справі № 4/26-Б, не була розірвана у передбаченому законом порядку, тому доводи скаржника про те, що право вимоги оплати боргу у позивача виникає виключно у межах справи про банкрутство, а не в окремому провадженні є безпідставним та спростовується нормами чинного законодавства.

Інші заперечення апелянта, викладені у апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час її розгляду, адже не спростовують наведених судових висновків, а тому відхиляються як необґрунтовані.

Відповідно до ст.ст.74, 76 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до п.1 част.1 ст.275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст.276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги ПАТ «Олевський завод тракторних нормалей» не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому правові підстави для скасування рішення господарського суду Житомирської області від 20.05.2019 року у справі № 906/364/19 відсутні.

На підставі ст.129 ГПК України судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Житомирської області від 20.05.2019р. у справі № 906/364/19 залишити без змін, апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Олевський завод тракторних нормалей" залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Справу № 906/364/19 повернути господарському суду Житомирської області.

Повний текст постанови складений "29" липня 2019 р.

Головуючий суддя Крейбух О.Г.

Суддя Юрчук М.І.

Суддя Савченко Г.І.