ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" липня 2019 р. м. Київ

Справа № 911/1361/19

Господарський суд Київської області у складі:

судді Ейвазової А.Р.,

розглянувши у спрощеному провадженні справу за позовом Авраменко Валентини Вікторівни до Комунального некомерційного підприємства "Ірпінська центральна міська лікарня" Ірпінської міської ради Київської області про стягнення 14 783,62грн, без виклику представників сторін,

встановив:

Авраменко Валентина Вікторівна (далі - Авраменко В.В. ) звернулась до Господарського суду Київської області з позовом до Комунального некомерційного підприємства "Ірпінська центральна міська лікарня" Ірпінської міської ради Київської області (далі - КНП "ІЦМЛ" ІМР КО) про стягнення 14 783,62грн (11550грн - основного боргу; 2065,09грн - пені за період з 10.07.2018 по 09.01.2019; 888,52грн - втрат від інфляції за період з 10.07.2018 по 30.04.2019, 280грн - 3% річних за період з 10.07.2018 по 02.05.2019).

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на порушення відповідачем зобов`язань за договором про відшкодування витрат №102-П від 24.04.2017 щодо відшкодування витрат, понесених у зв`язку із відпуском лікарських засобів, вартість яких повністю чи частково відшкодовується згідно постанови Кабінету Міністрів України від 09.11.2016 №863 "Про запровадження відшкодування вартості лікарських засобів" (а.с.3-8).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 21.06.2019 за поданим позовом відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, встановлено строки для подання заяв по суті (а.с.1-2).

Копія вказаної ухвали отримана відповідачем 25.06.2019, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №077 (а.с.206), представником позивача - 26.06.2019, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №968 (а.с.207).

Як визначено ч.1 ст.232 ГПК Укоаїни, ухвала суду є видом судового рішення. Днем вручення судового рішення, за змістом ч.6 ст.242 ГПК України, є день вручення судового рішення під розписку.

В силу ч.7 ст.242 ГПК України, якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що його вручено й особі, яку він представляє.

У строк, встановлений ч.1 ст.251 ГПК України,- 04.07.2019 відповідач подав відзив на позовну заяву (здано для відправлення відділенню зв`язку №2 м. Ірпінь 03.07.2019), у якому просить відмовити у задоволенні позову (а.с.199-200).

У поданому відзиві відповідач заперечує проти позову, посилаючись на те, що Комунальний заклад "Ірпінська центральна міська лікарня" Ірпінської міської ради Київської області (далі - КЗ «ІЦМЛ»), з яким позивач уклав договір, перетворено шляхом реорганізації в КНП «ІЦМЛ» ІМР КО. При цьому, як стверджує відповідач, протягом двох місяців з дня оприлюднення рішення по реорганізацію позивач не звертався з кредиторськими вимогами та ним не отримано претензію, копія якої долучена до позовної заяви.

12.07.2019 відповідачем подано додаткові пояснення до відзиву (задні для відправлення до суду відділенню зв`язку №5 м. Ірпінь 09.07.2019), відповідно до яких відповідач фактично доповнив підстави заперечень та посилається на те, що:

- звіт про відпущені лікарські засоби подано відповідачем з порушенням встановленого строку, у зв`язку з чим у відповідача була відсутня можливість згідно бюджетного законодавства зареєструвати відповідне зобов`язання;

- у 2018 році для закладів охорони здоров`я, що надають вторинну медичну допомогу, яким є відповідач, не здійснювалось відшкодування вартості лікарських засобів за рахунок субвенції з державного бюджету;

- постанова Кабінету Міністрів України від 09.11.2016 №863 "Про запровадження відшкодування вартості лікарських засобів" втратила чинність з лютого 2019 року, у зв`язку з чим у відповідача відсутні правові підстави для відшкодування вартості лікарських засобів, які були відпущені аптекою в 2017році (а.с.208-209).

Оскільки відповідні доповнення до відзиву надійшли у межах строку, визначеного ч.1 ст.251 ГПК України, - здані на пошту 09.07.2019 (останній день строку), такі доповнення прийняті судом.

Позивачем у строк, встановлений судом, - 12.07.2019 (здано для відправлення до суду відділенню зв`язку №164 м. Києва) подано відповідь на відзив відповідача відповідно до якої позивач вказує, що:

- претензія отримана 14.08.2019, про що свідчить повідомлення про отримання;

- відповідач є правонаступником КЗ "ІЦМЛ" ІМР КО, у зв`язку з чим до відповідача перейшли всі права та обов`язки за договором №102-П від 24.04.2017 у т.ч. обов`язок відшкодувати вартість відпущених лікарських засобів (а.с.213-215).

Заперечень від відповідача у строк, встановлений ухвалою від 21.06.2019, не подано; з клопотанням про продовження встановленого судом строку до закінчення відповідного строку, як визначено ч.2 ст.119 ГПК України, відповідач не звертався.

У строк, встановлений ч.7 ст.252 ГПК України, клопотань від сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не надходило.

Дослідивши зібрані у справі докази, суд встановив наступні обставини.

24.04.2017 між ФОП Авраменко В.В. (яка з 28.03.2019 припинила здійснення підприємницької діяльності, що підтверджуються витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 04.06.2019, а.с.177-178) та КЗ «ІЦМЛ» (правонаступником якого є відповідач у даній справі - КНП «ІЦМЛ» ІМР КО, що підтверджуються витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а.с.170-176) укладено договір №102-П про відшкодування витрат (а.с.12-15, далі - договір).

Укладений сторонами договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань в силу ст. ст. 173, 174, ч. 1 ст. 175 ГК України.

За умовами відповідного договору, відповідач відшкодовує позивачу витрати, понесені у зв`язку з відпуском лікарських засобів, вартість яких повністю чи частково відшкодовується згідно постанови Кабінету Міністрів України від 09.11.2016 №863 "Про запровадження відшкодування вартості лікарських засобів" (п. 1.1 договору).

Відповідно до п. 1.2 договору відпуск лікарських засобів, що підлягають відшкодування, буде відбуватися за рецептами лікарів закладів охорони здоров`я в аптечних закладах за адресою: смт. Коцюбинське, вул. Доківська, 27.

Позивач, в силу п. 2.2.7, 2,2,1, 2.2.4 договору, зобов`язаний: забезпечити відпуск лікарських засобів, що підлягають повному або частковому відшкодуванню за рецептами лікарів закладів охорони здоров`я; забезпечити безперервну наявність та реалізацію асортименту лікарських засобів, що підлягають повному відшкодуванню обов`язково та додатково тих, що підлягають частковому відшкодуванню у кількості щонайменше двох торгових назв у кожній групі міжнародних непатентованих назв; подати звіт двічі на місяць, а саме 15 числа поточного місяця (або першого робочого дня після 15 числа, якщо 15 число припадає на вихідний) та 1-го робочого дня наступного місяця, а в грудні - додатково до 24 числа звітного місяця.

Згідно пп. 2.1.1, 3.2 договору, до обов`язків відповідача належить обов`язок в п`ятнадцятиденний термін після отримання звіту про відпущення лікарських засобів, вартість яких підлягає повному або частковому відшкодуванню (звіт), відшкодувати витрати позивачу, понесені у зв`язку з відпуском лікарських засобів у відповідності до п.1.1 договору.

Відшкодування зазначеної в звіті суми здійснюється стороною 2 протягом 15 днів з моменту надання стороною 1 такого звіту (п. 3.3 договору).

Відповідно до п. 3.1 договору загальна сума вказаного договору складає 78 000,00грн.

Вказаний договір набирає чинності з моменту його укладення і є чинним до 31.12.2017 (пп. 6.1, 6.2 договору).

Як визначено п. 6.3 договору, він автоматично продовжується після строку його завершення, якщо хоча б одна зі сторін не виявила бажання припинити його.

Доказів виявлення будь-якою із сторін бажання припинити дію такого договору під час розгляду справи не надано.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач стверджував, що на виконання умов відповідного договору здійснював відпуск лікарських засобів, вартість яких повністю або частково відшкодовується, за рецептами лікарів закладів охорони здоров`я у грудні 2017 року, на підтвердження чого надав відповідні рецепти (а.с.23-76) та лист Головного управління ДФС у Київській області від 26.09.2018 №4408/Адв/10-36-14-06-22 до якого долучена інформація з фіскальних розрахункових документів та фіскальних чеків позивача (а.с.78-112).

Як встановлено судом під час розгляду справи, позивачем подано КЗ «ІМЦЛ», правонаступником якого є відповідач у справі, звіт про відпущення лікарських засобів, вартість яких підлягає повному або частковому відшкодуванню за рецептами Коцюбинської амбулаторії відповідно до вищевказаного договору за грудень 2017 року на суму 11 550,00грн (а.с.16-22), що підтверджується відміткою на першому аркуші такого звіту (а.с.16).

Також, повторно відповідний звіт направлено разом із претензією, що підтверджується описом вкладення у цінний лист №67 та фіскальним чеком №5690 від 30.07.2018 (а.с.115, 219).

Відповідне поштове відправлення, у якому направлено звіт, отримано 14.08.2018, про що свідчить повідомлення №914 про вручення поштового відправлення №267 (а.с.113-114, 216-217), що спростовує твердження відповідача, викладені у відзиві, про те, що претензія позивача, до якої долучено вказаний звіт та документи, не надходили.

Проте, як вказує позивач, звертаючись з даним позовом, відповідач дій щодо відшкодування вартості лікарських засобів, відпущених у грудні 2017 року відповідно до умов укладеного договору, не здійснив, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Предметом спору у даній справі є виконання відповідачем обов`язку щодо відшкодування вартості лікарських засобів, відпущених у грудні 2017 року, а також застосування до відповідача відповідальності, встановленої договором, а також чинним законодавством за порушення зобов`язання.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ст. 175 ГК України.

Згідно до ч.1 ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Так, в силу ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, КЗ «ІМЦЛ» мало виконувати взяті на себе зобов`язання щодо здійснення відшкодування, при цьому, посилання відповідача як правонаступника відповідного закладу на те, що постанова Кабінету Міністрів України від 09.11.2016 №863 «Про запровадження відшкодування вартості лікарських засобів» втратила чинність як на підставу звільнення від виконання зобов`язань безпідставні.

Так, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.11.2016 № 863 «Про запровадження відшкодування вартості лікарських засобів» (яка втратила чинність відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.02.2019 № 135 «Деякі питання реімбурсації лікарських засобів»), запроваджено відшкодування вартості лікарських засобів під час амбулаторного лікування осіб, що страждають на серцево-судинні захворювання, цукровий діабет II типу, бронхіальну астму, за переліком міжнародних непатентованих назв лікарських засобів згідно з додатком.

При цьому, вказаною постановою установлено, що її дія поширюється на зареєстровані в Україні готові лікарські засоби, що включені до переліку міжнародних непатентованих назв лікарських засобів, зазначеному у пункті 1 цієї постанови, та до Реєстру лікарських засобів, вартість яких підлягає відшкодуванню, що затверджується Міністерством охорони здоров`я (далі - лікарські засоби). Такі лікарські засоби повинні бути включені до Національного переліку основних лікарських засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2009 №333 "Деякі питання державного регулювання цін на лікарські засоби і вироби медичного призначення".

Як визначено п.2 відповідної постанови: ціни на лікарські засоби підлягають державному регулюванню відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 17.10.2008 №955 "Про заходи щодо стабілізації цін на лікарські засоби і медичні вироби"; рецепти на лікарські засоби, вартість яких підлягає відшкодуванню, за переліком міжнародних непатентованих назв лікарських засобів згідно з додатком виписуються на рецептурних бланках форми №1 із зазначенням міжнародних непатентованих назв лікарських засобів, дозування та форми випуску, кількості одиниць для лікування; відшкодування вартості лікарських засобів здійснюється за рахунок коштів цільової субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам.

Втрата чинності відповідною постановою, що мало місце у 2019 році, не має наслідком припинення зобов`язань, які виникли до втрати чинністю відповідною постановою, здійснити відшкодування вартості лікарських засобів (повністю або частково), відпущених позивачем на підставі укладеного договору та поданих рецептів.

Так, як визначено ч.1 ст.598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Порушення позивачем строку виконання зобов`язання в частині подання звітів, встановленого п.2.2.7 договору, щодо подачі звіту у грудні до 24 числа звітного місяця також не є підставою для припинення зобов`язання з проведення відшкодування, а може бути підставою для інших наслідків.

Посилання відповідача про те, що КЗ «ІМЦЛ» реорганізовано і протягом встановленого строку позивач не звернуся з вимогою про погашення заборгованості безпідставні зважаючи на наступне.

Рішенням Ірпінської міської ради №3955-54-УІІ від 26.07.2018 (а.с.201-203) вирішено реорганізувати КЗ «ІМЦЛ» (код 26191575) шляхом перетворення в КНП «ІЦМЛ» ІМР КО та встановлено, що відповідач є правонаступником всіх прав та обов`язків КЗ «ІМЦЛ» (п. 2 вказаного рішення). Відповідним рішенням також встановлено строк для пред`явлення вимог кредиторами - протягом 2 місяців з дня оприлюднення рішення про реорганізацію (п.6 вказаного рішення).

Відповідне рішення оприлюднено на сайті Ірпінської міської ради 26.07.2018 за посиланням https://imr.gov.ua/rishennya-miskoji-radi/9669-pro-reorganizatsiyu-komunalnogo-zakladu-irpinska-tsentralna-miska-likarnya-irpinskoji-miskoji-radi-kijivskoji-oblasti-shlyakhom-peretvorennya-v-komunalne-nekomertsijne-pidpriemstvo-irpinska-tsentralna-miska-likarnya-3955-54-vii.

Відповідно до ч. 1 ст. 106 ЦК України, перетворення юридичної особи здійснюються за рішенням його учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, а у випадках, передбачених законом, - за рішенням суду або відповідних органів державної влади.

Згідно ст. 108 ЦК України перетворенням юридичної особи є зміна її організаційно-правової форми; у разі перетворення до нової юридичної особи переходять усе майно, усі права та обов`язки попередньої юридичної особи.

Отже, до відповідача у справі перейшли права та обов`язки КЗ «ІЦМЛ», що також підтверджується інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.170-176), у т.ч. за договором від 24.04.2017 №102-П про відшкодування витрат.

Посилання відповідача на те, що позивач протягом строк для заявлення вимог кредиторів не звертався з вимогою про погашення боргу безпідставні, оскільки до матеріалів справи долучено повідомлення про вручення поштового відправлення №267 (а.с.220), у якому направлялась претензія з додатком, та опис вкладення з фіскальним чеком (а.с.218-219), які спростовуюь відповідні посилання відповідача.

Посилання відповідача на неможливість реєстрації бюджетних зобов`язань внаслідок несвоєчасного подання звіту та не отримання цільових субвенцій у 2018 році не тягне за собою припинення зобов`язань за договором.

При цьому, слід зазначити, що договір сторонами укладено на загальну суму 78 000грн і відповідачем не надано доказів такого, що у 2017 році відповідна суму перевищена.

З огляду на зазначене, а також враховуючи строк виконання зобов`язання із здійснення відшкодування - до 10.07.2018 (25.06.2018+15 днів), з 11.07.2018 КЗ «ІЦМЛ», правонаступником якої є відповідач у справі, є таким, що допустив порушення відповідного зобов`язання.

Так, згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Отже, заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача 11 550,00грн основного боргу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 280,00грн - 3% річних за період з 10.07.2018 по 02.05.2019 та 888,52грн втрат від інфляції за період з липень 2018 року - квітень 2019 року, нарахованих на заборгованість у розмірі 11 500,00грн, хоча розмір основного боргу становить 11 550,00грн. Відповідні вимоги розглядаються судом у межах заявленого розрахунку, оскільки у суду відсутні підстави для виходу за межі позовних вимог.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши надані позивачем розрахунки, суд не може погодитись зі здійсненими позивачем нарахуваннями, з огляду на таке.

Так, позивачем невірно визначено день, з якого зобов`язання відповідача з відшкодування є простроченим. Як вбачається з позовної заяви, позивач у період прострочення враховував останній день строку, протягом якого зобов`язання мало бути виконано - 10.07.2018.

Між тим, в силу ч.1 ст.252 ЦК України, строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а перебіг строку, як визначено ч.1 ст.253 ЦК України, починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до умов укладеного договору, зобов`язання щодо здійснення відшкодування мало бути виконано протягом 15 днів з настання події - подання звіту. Таким чином, перебіг строку на виконання зобов`язання з відшкодування почався наступного дня -26.06.2019 після подання звіту - 25.06.2019.

Таким чином, за розрахунком суду, зважаючи на те, що відповідне зобов`язання є простроченим з 11.07.2019 та розміру заборгованості, на яку позивачем здійснено нарахування (11500,00грн), розмір 3% річних складає 279,78грн.

За таких обставин, вимоги позивача в частині стягнення 3% річних підлягають задоволенню у розмірі 279,78грн, а у задоволенні вимог про стягнення 0,22грн суд відмовляє.

У поданій позовній заяві позивач просив стягнути втрати від інфляції у розмірі 888,52грн, однак, за розрахунок суду за заявлений період втрати від інфляції складають. 1012,40грн. При цьому, втрати від інфляції складають більшу суму, ніж заявлено позивачем до стягнення, оскільки позивач, хоч і вказує у періоді нарахування квітень 2019 року, однак, фактично за відповідний місяць втрати від інфляції не нараховує.

Враховуючи, що у суду відсутні підстави для виходу за межі позовних вимог, вимоги в частині стягнення втрат від інфляції підлягають задоволенню у заявленому розмірі - 888,52грн.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення 2065,09грн пені за період з 10.07.2018 по 09.01.2019, нараховану на борг у сумі 11 550,00грн.

В силу ч. ст. 216, ч. 1 ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності у вигляді застосування господарських санкцій є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання. Одним з видів господарських санкцій, згідно ч.2 ст.217 ГК України, є штрафні санкції, до яких віднесені, у т.ч. штраф та пеня (ч.1 ст.230 ГК України).

Пунктом 4.2 договору передбачено, що у випадку порушення відповідачем зобов`язань, він сплачує позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент прострочення, від розміру несплаченої суми, за кожен день прострочення.

Встановлений п.4.2 договору розмір пені не перевищує максимального розміру, визначеного ст.3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань"; пеня позивачем нарахована у межах строку, встановленого ч.6 ст.232 ГК України.

Разом з тим, за розрахунком суду, розмір пені з урахуванням того, що прострочення має місце з 11.07.2018, складає 2065,71грн, проте враховуючи, що у суду відсутні підстави для виходу за межі позовних вимог, вимоги позивача про стягнення пені підлягають задоволенню в заявленому позивачем розмірі - 2065,09грн.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, витрати на оплату позову судовим збором, понесені позивачем, зважаючи на часткове задоволення заявлених вимог, підлягають відшкодуванню йому за рахунок відповідача пропорційно розміру задоволених вимог, що складає 1920,97грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 129, 232-233, 237-238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального некомерційного підприємства "Ірпінська центральна міська лікарня" Ірпінської міської ради Київської області (08205, Київська обл., м. Ірпінь, вул. Садова, буд. 38; ідентифікаційний код 26191575) на користь Авраменко Валентини Вікторівни ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_1 ) 11 550,00грн основного боргу, 279,78грн - 3% річних, 888,52грн втрат від інфляції, 2065,09грн пені, а також 1920,97грн в рахунок часткового відшкодування витрат, понесених на оплату позову судовим збором.

3. В частині стягнення 0,22грн - 3% річних у задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається протягом двадцяти днів у порядку, встановленому ст.257 ГПК України.

Суддя А.Р. Ейвазова