ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" липня 2019 р. Справа№ 927/718/17

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Грека Б.М.

суддів: Отрюха Б.В.

Хрипуна О.О.

за участю секретаря судового засідання: Романова Ю.М.
за участю представників сторін: згідно з протоколом судового засідання від 25.07.2019

перевіривши матеріали апеляційної скарги Фермерського господарства "ФЛЕШ"
на ухвалуГосподарського суду Чернігівської області від 24.04.2019
у справі № 927/718/17 (суддя Фесюра М.В.)
за позовомФермерське господарство " ФЛЕШ"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Аратта-агро"; Фізичної особи - підприємця Опанасюк Олександра Євгеніївна
провизнання недійсним договору відступлення права вимоги

за участю представників сторін:
від позивача:Чорна Н.О.
від відповідача-1:Максименко К.М.
від відповідача-2:Костін М.К.

ВСТАНОВИВ

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 24.04.2018 у справі №927/718/17 в задоволенні позову про визнання недійним договору відступлення права вимоги б/н від 01.08.2017, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Аратта-агро" та Фізичною особою - підприємцем Опанасюк Олександрою Євгеніївною відмовлено повністю.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, Фермерське господарство "ФЛЕШ" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 24.04.2019 у справі №927/718/17 повністю. Винести постанову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Вирішити питання щодо відшкодування судового збору.

Згідно із витягом з протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями від 27.05.2019 апеляційна скарга передана на розгляд суду у складі: головуючий суддя Грек Б.М., судді: Отрюх Б.В., Остапенко О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.06.2019 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду.

У зв`язку з відпусткою судді Остапенка О.М. здійснено повторний автоматизований розподіл справи.

Згідно із витягом з протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями від 24.07.2019 апеляційну скаргу передано на розгляд суду у складі: головуючий суддя Грек Б.М., судді: Хрипун О.О., Отрюх Б.В.

Апеляційна скарга мотивована порушенням норм матеріального та процесуального права, а саме судом першої інстанції було досліджено зовсім інші договори з іншим предметом. Не надано оцінки факту підроблення договору.

10.07.2019 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Аратта-агро" надійшов відзив, в якому зазначено, що позивач позику отримав, але у встановлений договором строк кошти не повернув. Відповідні обставини встановлені рішенням суддів, що набрали законної сили у справах №910/22882/16 та №910/7106/17 та не має доводитись повторно.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Північний апеляційний господарський суд вважає, що ухвала Господарського суду Чернігівської області від 24.04.2019 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, Фермерське господарство "Флеш" звернулось до господарського суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аратта-агро" та Фізичної особи-підприємця Опанасюк Олександри Євгеніївни про визнання недійсним договору відступлення права вимоги б/н від 01.08.2017, укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю "Аратта-агро" та фізичною особою-підприємцем Опанасюк Олександрою Євгеніївною.

Позовні вимоги обґрунтовано порушенням ТОВ "Аратта-агро" п. 6.6. договору позики (безпроцентної) №1 від 11.06.2015, положеннями якої передбачено заборону заміни кредитора у зобов`язаннях за цим договором; посилаючись на те, що строк повернення коштів позичальником за договором позики встановлено до 31.12.2018. Позивач зауважує, що на момент укладання спірної угоди б/н від 01.08.2017 ТОВ "Аратта-агро" ще не мало права вимоги до позивача, оскільки строк повернення отриманих ФГ "Флеш" коштів не настав. Посилаючись на вищевикладене ФГ "Флеш" вважає, що наразі наявні всі підстави для визнання договору відступлення права вимоги б/н від 01.08.2017 недійсним.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції, з яким погоджується апеляційний господарський суд, виходив з наступного.

Так, 11.06.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю "АРАТТА-АГРО" (позикодавець) та Фермерським господарством "Флеш" (позичальник) укладено Договір поворотної фінансової допомоги (позики) №1 (далі по тексту - Договір позики), за умовами якого (п. 1.1. Договору позики) Позикодавець зобов`язується надати Позичальнику позику (надалі - "Позика"), а Позичальник зобов`язується прийняти Позику, використати її за цільовим призначенням і повернути Позику у визначеному даним Договором порядку та строки.

Позичальник зобов`язаний повернути Позику в межах фактично отриманих сум не пізніше 30 серпня 2016 року (п. 5.1. Договору).

Згідно з п. 5.1. Договору (в редакції Додаткової угоди №1 від 31.08.2016 року до Договору) позичальник зобов`язаний повернути позику в межах фактично отриманих сум не пізніше 13 вересня 2016 року.

31.08.2016 року між позивачем та відповідачем укладено Додаткову угоду №2 до Договору позики, згідно якої Договір позики викладено в новій редакції.

Відповідно до п. 1.1. Договору позики (в редакції від 31.08.2016 року) Позикодавець зобов`язується надати Позичальнику позику (надалі - "Позика"), а Позичальник зобов`язується прийняти Позику, використати її за цільовим призначенням і повернути Позику у визначеному даним Договором порядку та строки.

Згідно з п. 3.2. Договору позики, в редакції від 31.08.2016, розмір Позики, яку Позикодавець надає Позичальнику у відповідності до даного Договору, становить 10547000,00 гривень (десять мільйонів п`ятсот сорок сім тисяч гривень 00 копійок).

Відповідно до п. 5.1. Договору позики в редакції додаткової угоди №2 від 31.08.2016 позичальник зобов`язаний повернути Позику в межах фактично отриманих сум не пізніше 13 вересня 2016 року.

Згідно з ст. 1046 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК) за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України (надалі - ГК), суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За змістом ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Згідно з п. 9.4. Договору позики в редакції від 31.08.2016 сторони погодили, що кредитор (Позикодавець) за цим Договором може бути замінений на іншу особу, в тому числі переданням ним своїх прав іншій особі за договором (правочином) відступлення права вимоги. Також Сторони домовились, що зобов`язання Позичальника по цьому Договору можуть бути припинені в спосіб та в порядку, що передбачені ст. 601 Цивільного кодексу України (зарахування зустрічних однорідних вимог).

01.08.2017 між TOB "АРАТТА-АГРО" (Первісний кредитор) та Фізичною особою- підприємцем Опанасюк Олександрою Євгенівною (Новий кредитор) укладено Договір відступлення права вимоги (далі по тексту - Договір уступки), за умовами якого Первісний кредитор (ТОВ "АРАТТА-АГРО") передає Новому кредиторові (ФОП Опанасюк О.Є.), а Новий кредитор приймає усі права вимоги, що належать Первісному кредиторові, і стає кредитором за Договором поворотної фінансової допомоги (позики) №1 від 11.06.2015, укладеним між Первісним кредитором та Фермерським господарством "Флеш"

Відповідно до п.п 1.4.-1.5. Договору відступлення права вимоги Новий кредитор (відповідач-2) набув право вимагати від ФГ "Флеш" належного виконання наступних грошових зобов`язань: повернення поворотної фінансової допомоги (позики) в розмірі 4 495 610,00 грн. (чотири мільйони чотириста дев`яносто п`ять тисяч шістсот десять гривень 00 копійок). Право вимоги засновано на договорі поворотної фінансової допомоги (позики) №1 від 11.06.2015, укладеному між TOB "АРАТТА-АГРО" та ФГ "Флеш" та наступними платіжними дорученнями: № 38 від 15.02.2016 на суму 31610 грн, №403 від 06.05.2016 на суму 530000 грн, №1630 від 21.06.2016 на суму 2235000 грн, №1631 від 22.06.2016 на суму 245000 грн, №1839 від 23.06.2016 на суму 400000 грн, №1848 від 23.06.2016 на суму 100000 грн, №1895 від 04.08.2016 на суму 210000 грн, №1917 від 08.08.2016 на суму 73000 грн, №1932 від 17.08.2016 на суму 500000 грн, №1943 від 18.08.2016 на суму 150000 грн та №1952 від 26.08.2016 на суму 21000 грн.

Надання Товариством з обмеженою відповідальністю "АРАТТА-АГРО" позивачу фінансової допомоги на загальну суму 4 495 610,00 грн, згідно умов договору поворотної фінансової допомоги (позики) №1 від 11.06.2015, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями № 38 від 13.02.2016 на суму 40000 грн, №403 від 06.05.2016 на суму 530000 грн, "1630 від 21.06.2016 на суму 2235000 грн, №1631 від 22.06.2016 на суму 245000 грн, №1839 від 23.06.2016 на суму 400000 грн, №1848 від 23.06.2016 на суму 100000 грн, №1895 від 04.08.2016 на суму 210000 грн, №1917 від 08.08.2016 на суму 73000 грн, №1932 від 17.08.2016 на суму 500000 грн, №1943 від 18.08.2016 на суму 150000 грн та №1952 від 26.08.2016 на суму 21000 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Як встановлено судом, відповідачем-2 було належним чином повідомлено позивача про здійснення відступлення прав за Договором відступлення права вимоги шляхом відправлення відповідного повідомлення від 14.09.2017 про заміну кредитора у зобов`язанні, що підтверджується наявним в матеріалах справи копії опису вкладення в цінний лист та фіскального чеку пошти від 21.09.2017, отже позивач був належним чином повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні шляхом направлення на його адресу відповідних повідомлень.

Також, позивача належним чином повідомлено про зміну кредитора у зобов`язанні за Договором поворотної фінансової допомоги (позики) №1 від 11.06.2015.

Згідно з положеннями частини 1 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (стаття 215 ЦК України).

Статтею 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

За змістом статей 514, 516 вказаного Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків.

Тобто, за загальним правилом заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, оскільки не впливає на характер, обсяг і порядок виконання ним своїх обов`язків, не погіршує становище боржника та не зачіпає його інтересів, однак сторони мають право додатково врегулювати порядок заміни кредитора у договорі.

Доказів недійсності або розірвання Договору поворотної фінансової допомоги (позики) №1 від 11.06.2015 в тому числі визнання недійсним або виключення пункту 9.4. Договору позики в редакції від 31.08.2016 передбачаючого наявність у кредитора права передачі прав вимоги за договором позики, своєчасного повернення наданої грошової допомоги судам обох інстанцій не надано.

Відповідно до положень частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Постановою Верховного суду від 13.02.2018 у справі за позовом Фермерського господарства "ФЛЕШ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "АРАТТА-АГРО", Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Дружба-Нова", Товариства з обмеженою відповідальністю "КЕРНЕЛ-ТРЕЙД" про визнання недійсними договорів уступки права вимоги встановлено дійсність укладеного між позивачем та відповідачем-1 Договору поворотної фінансової допомоги (позики) №1 від 11.06.2015 та додаткових угод №1 і №2 від 31.08.2016 положення якого містять граничний строк повернення грошової допомоги - 13.09.2016 та пункт 9.4. Договору позики (в редакції від 31.08.2016) передбачаючий наявність у кредитора права передачі прав вимоги за договором іншому кредитору.

Вищенаведене також спростовує доводи позивача, в тому числі й щодо повного погашення заборгованості за договором позики, оскільки останні стосуються взаємовідносин з ТОВ "КЕРНЕЛ-ТРЕЙД" за іншою неоспорюваною в цій справі угодою.

За таких підстав, суд, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання недійсним договору.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно рішень у справах "Пономарьов проти України", "Устименко проти України", "Рябих проти Російської Федерації", "Нєлюбін проти Російської Федерації", повноваження судових органів стосовно перегляду оскаржених рішень мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків. Скасування чи зміна оскаржуваних судових рішень мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.

У рішенні у справі "Сутяжник проти Росії" (заява № 8269/02) від 23.07.2009, Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що не може бути скасоване правильне по суті судове рішення та не може бути відступлено від принципу правової визначеності лише з підстав порушення незначних правил при розгляді та задля правового пуризму, судове рішення може бути скасоване лише з метою виправлення істотної судової помилки.

Отже, зазначені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду ухвали судом апеляційної інстанції, скаржник не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 73, 76-79, 86 Господарського процесуального кодексу України. А тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275 Господарського процесуального кодексу України, Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фермерського господарства "ФЛЕШ" залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 24.04.2019 залишити без змін.

Матеріали справи №927/718/17 направити до Господарського суду Чернігівської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Б.М. Грек

Судді Б.В. Отрюх

О.О. Хрипун

повний текст виготовлено 26.07.2019