ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2019 року

м. Київ

справа № 904/5246/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Могил С.К. - головуючий (доповідач), Волковицька Н.О., Случ О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південна залізниця"

на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 10.04.2019 (колегія суддів у складі: Березкіна О.В. - головуючий, Дармін М.О., Антонік С.Г.)

та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.01.2019 (суддя Бондарєв Е.М.)

у справі № 904/5246/18

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південна залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дорбуд-Монтаж"

про стягнення 274 843, 07 грн. штрафу,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2018 року Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південна залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дорбуд-Монтаж" про стягнення 274 843, 07 грн. штрафу за порушення умов договору № П/Е-171695/НЮ від 19.08.2017.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем не були виконані обов`язки, визначені п. 1.1. та п. 6.4. договору, в частині виконання повного обсягу робіт у строки, передбачені п. 5.1 договору, відповідно до проектно-кошторисної документації.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 28.01.2019, залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 10.04.2019, у задоволенні позову відмовлено.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, між Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південна залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (замовником) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Дорбуд-Монтаж" (підрядником) 19.08.2017 укладено договір № П/Е-171695/НЮ, за умовами якого підрядник зобов`язується виконати на свій ризик із свого матеріалу і обладнання, своїми силами та засобами монтажні та пусконалагоджувальні роботи на об`єкті "Модернізація залізничного напрямку (електрифікація дільниці) Полтава-Кременчук-Бурти. Тягова підстанція Кременчук - закінчення робіт" відповідно до проектно-кошторисної документації, яка надається підряднику замовником, а замовник зобов`язаний прийняти та оплатити роботи, виконані підрядником відповідно до договору. Склад та обсяги робіт, що є предметом договору, визначаються на підставі проектно-кошторисної документації "Модернізація залізничного напрямку (електрифікація дільниці) Полтава-Кременчук-Бурти. Тягова підстанція Кременчук".

Відповідно до п. 3.1 договору, з урахуванням додаткових угод № 1 від 05.10.2017 та № 2 від 29.12.2017, ціна договору визначається згідно з договірною ціною (залишок) (додаток № 1а) 2 665 255, 90 грн., в тому числі ПДВ 20% - 444 209, 32 грн. та типовою формою № КБ-3 (додаток № 16) 83 174, 80 грн., в тому числі ПДВ 20% - 13 862, 47 грн., які становлять невід`ємну частину договору. Загальна вартість виконання робіт складає 2 748 430, 70 грн. разом з 20% ПДВ.

Пунктом 4.1 договору передбачено, що розрахунки за виконані підрядником роботи проводяться замовником на підставі підписаних сторонами актів приймання виконаних робіт (типова форма № КБ-2в) та довідки про вартість виконаних підрядних робіт (типова форма № КБ-3). Розрахунки за поставлене підрядником обладнання проводяться замовником на підставі виставленого рахунка-фактури, видаткової накладної та акта приймання-передачі обладнання.

За умовами п. 5.1 договору строк виконання робіт визначається календарним планом, що становить невід`ємну частину договору (додаток № 2), початок виконання робіт здійснюється за письмовою заявкою замовника.

Пунктом 7.2 договору передбачено, що за невиконання своїх обов`язків, передбачених розділом 1 договору, підрядник сплачує штраф у розмірі 10% від вартості договору.

Пунктом 10.1 договору визначено, що останній набирає чинності з моменту підписання сторонами і діє до 01.08.2018 (з урахуванням додаткової угоди № 2 від 29.12.2017).

У додатку № 2 до договору сторони погодили календарний план на виконання монтажних та пусконалагоджувальних робіт на об`єкті "Модернізація залізничного напрямку (електрифікація дільниці) Полтава-Кременчук-Бурти. Тягова підстанція Кременчук закінчення робіт" (додаток №2), і визначили початок робіт - після надання заявки замовником, строк закінчення виконання робіт - до 01.08.2018.

Звертаючись до суду з даним позовом позивач послався на невиконання відповідачем умов договору в частині виконання повного обсягу робіт у строки, передбачені п. 5.1 договору, та відповідно до проектно-кошторисної документації.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог місцевий господарський суд, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивачем не надано доказів передачі відповідачу проектно-кошторисної документації, передбаченої п.п. 1.1, 1.2 договору, згідно з якою останній повинен був виконати роботи, та не надано доказів передачі будівельного майданчику у стані, придатному для виконання таких робіт. При цьому, наданий акт перевірки відповідності виконаних робіт будівельної частини під установку фільтр-компенсуючого пристрою на тяговій підстанції Кременчук від 23.01.2019 не може бути доказом порушення строків виконання зобов`язання відповідачем саме за договором П/Е-171695/НЮ від 19.08.2017, оскільки відсутня проектно-кошторисна документація, відповідно до якої можливо ідентифікувати, що саме такі роботи необхідно було виконати відповідачу. Окрім того, вказаний акт підписано станом на час розгляду справи та в односторонньому порядку позивачем, а в матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення відповідача про дату та час роботи комісії. Інших доказів, що підтверджують вину відповідача в порушенні строків виконання робіт, позивачем не надано.

Апеляційний господарський суд додатково зазначив про помилковість доводів позивача про те, що акт огляду будівельного майданчика на ТП "Кременчук" від 29.09.2017, складений за участю головного інженеру виробничого підрозділу "Кременчуцька дистанція електропостачання" ОСОБА_1 та в.о. директора ТОВ "Дорбуд Монтаж" є неналежним доказом, оскільки позивач не оспорював складання такого акта за участю його представника, зазначивши лише про відсутність у нього повноважень для огляду об`єкта та підписання акта, а у заявці на початок робіт за договором позивач прямо визначив головного інженера виробничого підрозділу "Кременчуцька дистанція електропостачання" ОСОБА_1 в якості контактної особи. Також до апеляційної скарги позивач надав лише декілька титульних листів проекту за спірним договором та зміст проекту, п. 1.7 якого визначено майданчик будівництва тягової підстанції та її компонування, проте вимоги, які містяться в даному пункті, позивачем не надано ані суду першої, ані апеляційної інстанції.

Не погоджуючись з постановою апеляційного та рішенням місцевого господарських судів, позивач звернувся до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову.

В обґрунтування своїх вимог заявник касаційної скарги посилається на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до помилкового висновку про відмову у задоволенні позову. Так скаржник зазначає, що:

- встановлений сторонами в договорі строк виконання робіт пов`язувався з виконанням замовником зобов`язання з направлення ним заявки підряднику. З виконанням будь-яких інших обов`язків замовника (в тому числі з передачею проектно-кошторисної документації та будівельного майданчика) строк виконання робіт за договором жодним чином не пов`язаний;

- саме відповідач в акті огляду будівельного майданчика від 29.09.2017, пославшись на проект 125/14-ЕП1, фактично підтвердив наявність у нього проектно-кошторисної документації;

- твердження відповідача щодо відсутності у нього проектно-кошторисної документації спростовується також листом відповідача від 30.03.2018 № 3003/1 щодо стану виконання робіт за договором, за змістом якого відбувається закупівля необхідного для виконання робіт обладнання;

- обґрунтовуючи оскаржувані рішення суди спирались на недостовірні докази відповідача, надані ним лише в копіях, та існування яких заперечувалось позивачем.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.06.2019 відкрито провадження за касаційною скаргою, призначено її до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та надано строк на подання відзиву на касаційну скаргу до 23.07.2019.

До Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду не надходило відзиву на касаційну скаргу у встановлений в ухвалі від 26.06.2019 строк.

Переглянувши в касаційному порядку постанову апеляційного та рішення місцевого господарських судів, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення касаційної скарги, з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються нормами глави 61 ЦК України (договір підряду).

Відповідно до п. 11.4 договору у всьому іншому, не передбаченому умовами даного договору, відносини сторін регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), Господарського кодексу України, Постановою КМУ від 01.08.2005 № 668 "Про затвердження Загальних умов укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві".

Приписами ч. 1 ст. 837 ЦК України унормовано, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Частиною 1 ст. 846 ЦК України визначено, що строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

За умовами укладеного між сторонами у справі договору, а саме п.п. 1.1, 1.2, підрядник зобов`язувався виконати на свій ризик із свого матеріалу і обладнання, своїми силами та засобами монтажні та пусконалагоджувальні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, яка надається підряднику замовником. При цьому склад та обсяги робіт, що є предметом договору, визначаються на підставі проектно-кошторисної документації "Модернізація залізничного напрямку (електрифікація дільниці) Полтава-Кременчук-Бурти. Тягова підстанція Кременчук".

В свою чергу саме за невиконання своїх обов`язків, передбачених розділом 1 договору, підрядник, відповідно до п. 7.2, сплачує штраф у розмірі 10% від вартості договору.

Таким чином, для правильного вирішення даного спору необхідно встановити той обсяг робіт, які повинні були бути виконані відповідачем, і враховуючи умови розділу 1 договору - визначені проектно-кошторисною документацією.

Разом з тим, судами обох інстанцій встановлено, що позивачем не надано проектно-кошторисної документації, а до апеляційної скарги останній надав лише декілька титульних листів проекту за спірним договором, а також зміст проекту, п. 1.7 якого визначено майданчик будівництва тягової підстанції та її компонування, проте вимоги, які містяться в даному пункті, позивачем не надано ані суду першої, ані апеляційної інстанції.

Таким чином, за відсутністю проектно-кошторисної документації, яка не була надана ані суду першої інстанції, ані апеляційному суду, останні були позбавлені можливості з`ясувати, які ж види робіт повинен був виконати відповідач, у якому обсязі, та чи пов`язано невиконання цих робіт з діями (бездіяльністю) позивача щодо надання майданчику у належному стані для здійснення відповідачем монтажних та пусконалагоджувальних робіт, у зв`язку з чим дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для стягнення штрафу, передбаченого п. 7.2 договору.

При цьому доводи скаржника про те, що саме відповідач в акті огляду будівельного майданчика від 29.09.2017, пославшись на проект 125/14-ЕП1, фактично підтвердив наявність у нього проектно-кошторисної документації, а листом від 30.03.2018 № 3003/1 він спростував свої доводи щодо відсутності у нього проектно-кошторисної документації не спростовують викладеного вище, оскільки відповідна проектно-кошторисна документація, з урахуванням ст.ст. 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), повинна була бути надана позивачем до суду, який, виконуючи вимоги ст. 86 ГПК України, повинен був надати їй відповідну оцінку.

Інші доводи скаржника висновків судів попередніх інстанції не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, повноваження з чого у суду касаційної інстанції відсутні в силу приписів ст. 300 ГПК України.

Враховуючи викладене та встановлені судами обох інстанцій обставини справи, а також приймаючи до уваги межі перегляду справи в суді касаційної інстанції, які не дають їй права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, колегія суддів погоджується з висновками апеляційного та місцевого господарських судів про відмову у задоволенні позову, у зв`язку з чим касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова апеляційного та рішення місцевого господарських судів - без змін.

Оскільки суд відмовляє у задоволенні касаційної скарги та залишає без змін оскаржувані судові рішення, судові витрати, відповідно до ст. 129 ГПК України, покладаються на заявника касаційної скарги.

Керуючись ст.ст. 240, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південна залізниця" залишити без задоволення.

Постанову Центрального апеляційного господарського суду від 10.04.2019 та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.01.2019 у справі № 904/5246/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Могил С.К.

Судді: Волковицька Н.О.

Случ О.В.