ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

"24" липня 2019 р. Справа № 911/894/19

Господарський суд Київської області у складі судді Сокуренко Л.В. за участю секретаря судового засідання Абраменко М.К., розглянувши справу в судовому засіданні

За позовом Приватного підприємства "Обухівміськвторресурси"

до Фізичної особи-підприємця Пацуриної Ольги Григорівни

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача

Фізична особа-підприємець Іщенко Т.М.

про стягнення 3 449,28 грн.

Учасники судового процесу:

від позивача: Бойко Ю.А.;

від відповідача: не з`явився;

від третьої особи: не з`явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне підприємство "Обухівміськвторресурси" звернулося до Господарського суду Київської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Пацуриної Ольги Григорівни про стягнення 3 449,28 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем, як замовником, умов договору № 254 від 27.02.2018 про надання послуг з вивезення побутових відходів в частині здійснення оплати за надані послуги. Враховуючи наявну заборгованість відповідача позивачем подано зазначену позовну заяву про стягнення з останнього 3 449,28 грн. основного боргу.

Ухвалою суду від 08.04.2019 було відкрито провадження у справі № 911/894/19. Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи ціну позову, характер спірних правовідносин та предмет доказування, господарським судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, у зв`язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - для подання відповіді на відзив, судове засідання призначено на 08.05.2019.

08.05.2019 в судовому засіданні представник позивача надав усні пояснення по справі.

Представник відповідача в дане судове засідання не з`явився, вимоги ухвали про відкриття провадження у справі не виконав, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином.

08.05.2019 в судовому засіданні суд оголосив ухвалу про відкладення судового засідання на 29.05.2019, яка занесена до протоколу судового засідання.

29.05.2019 в судове засідання з`явився представник позивача.

Представник відповідача повторно у судове засідання не з`явився, вимоги ухвали про відкриття провадження у справі не виконав, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином.

В судовому засіданні 29.05.2018 судом було вирішено здійснювати розгляд справи у порядку загального позовного провадження; залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Фізичну особу-підприємця Іщенко Тамару Миколаївну; призначено підготовче засідання на 20.06.2019, запропоновано відповідачу у строк протягом п`ятнадцяти днів з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі подати до суду відзив на позов у порядку, передбаченому статтею 178 Господарського процесуального кодексу України, з викладенням мотивів повного або часткового відхилення вимог позивача з посиланням на діюче законодавство; письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову; докази направлення відзиву позивачу.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно з ч. 4 ст. 89 Цивільного кодексу України відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами частини 1 статті 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом у загальному позовному провадженні, про дату судового засідання та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду від 29.05.2019 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 08702 , Київська обл., м . Обухів , м -н Яблуневий, 2 , кв . 5 , а також на фактичне місцезнаходження: 08702 , Київська обл., м. Обухів, м-н Яблуневий, територія ГК «Урожай», м-н «Продуктовий.»

Зазначені поштові відправлення за номерами 377 та 385 було вручено адресату 30.05.2019, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, які містяться у матеріалах справи.

11.06.2019 від позивача до канцелярії суду надійшли додаткові матеріали по справі.

20.06.2019 в судовому засіданні представником позивача надано оригінали документів по справі (для огляду).

Представники відповідача та третьої особи в дане судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце проведення судового засідання були повідомлений належним чином.

В судовому засіданні 20.06.2019 судом оголошено ухвалу про відкладення підготовчого судового засідання на 04.07.2019.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно з ч. 4 ст. 89 Цивільного кодексу України відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами частини 1 статті 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

В судовому засіданні 04.07.2019 оголошено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 24.07.2019, яка занесена до протоколу судового засідання.

З метою повідомлення відповідача про дату судового засідання, 05.07.2019 судом складено та направлено відповідачу ухвалу-повідомлення, яку Фізична особа-підприємець Пацурина Ольга Григорівна отримала 13.07.2019 (копія рекомендованого повідомлення про вручення за № 993 міститься у матеріалах справи).

В судовому засіданні 24.07.2019 представник позивача надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд позов задовольнити повністю з посиланням на наступне.

Як стверджує позивач, 30 грудня 2016 року між позивачем та виконавчим комітетом Обухівської міської ради був укладений договір про надання послуг із вивезення побутових відходів від мешканців багатоквартирних житлових будинків, підприємств, установ, організацій, суб`єктів підприємницької діяльності на території Обухівської міської ради, згідно якого позивач зобов`язався надавати послуги із вивезення побутових відходів від мешканців багатоквартирних житлових будинків, а також установ, організацій, підприємств і фізичних осіб, які здійснюють господарську та економічну діяльність на території Обухівської міської ради. Відповідно до розділу 8 Договору, фінансове забезпечення господарської діяльності позивача забезпечується за рахунок грошових коштів, які надходять від споживачів у тому числі суб`єктів підприємницької діяльності. Договір набрав чинності з 01 січня 2017 року.

Договірні відносини між позивачем та відповідачем встановилися дише 27 лютого 2018 року на підставі договору №254 про надання послуг з вивезення побутових відходів (надалі за текстом - договір), тобто через 14 місяців після того як позивач розпочав надавати послугу фізичним та юридичним особам. Оскільки фактичне надання послуг відповідачу відбувалося ще до укладання сторонами договору, тому останні закріпили в умовах зазначеного правочину (п. 11.1), що викладені у договорі умови застосувуються до відносин, які виникли до моменту його підписання.

З урахуванням вищенаведеного, позивач надав відповідачу послуги із вивезення твердих і великогабаритних побутових відходів за період з 01.01.2017 по 31.12.2018 на загальну суму 3 449,28 грн, що підтверджується актами надання послуг, копія яких містяться у матеріалах справи.

Проте, відповідачем у строки, визначені умовами договору, послуги не оплачені.

Враховуючи наяву прострочену заборгованість, позивачем і подано зазначену позовну заяву до суду про стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі 3 449,28 грн.

В свою чергу, представник відповідача, в судові засідання жодного разу не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, позовних вимог не оспорив, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті (ч. 1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України).

Зі змісту п. 1 ч.3 ст.202 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що суд розглядає справу за відсутності учасника справи, якого було належним чином повідомлено про судове засідання, та яким не було повідомлено про причини неявки.

Згідно ч.1 ст.3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За приписами ст.9 Конституції України, статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України» і статті 4 Господарського процесуального кодексу України господарські суди у процесі здійснення правосуддя мають за відповідними правилами керуватися нормами документів, ратифікованих законами України.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції» Україна повністю визнає на своїй території дію приписів Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Суду в усіх питаннях, що стосуються її тлумачення і застосування.

Водночас ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи.

У рішенні 15-рп/2004 від 02.11.2004р. Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ст.69 Кримінального кодексу України (справа про призначення судом більш м`якого покарання) визначено, що справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню. У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом і засобах, що обираються для їх досягнення.

Значення принципів справедливості та добросовісності поширюється не тільки на сферу виконання зобов`язань, а і на сферу користування правами, тобто, такі засади здійснення судочинства виступають своєрідною межею між припустимим використанням права (як формою правомірного поводження) та зловживанням правами (як формою недозволеного використання прав).

Одночасно, застосовуючи відповідно до ч.1 ст.11 Господарського процесуального кодексу України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «ЮніонЕліментаріяСандерс проти Іспанії» (AlimentariaSanders S.A. v. Spain).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 24.07.2019 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд Київської області, -

ВСТАНОВИВ:

27.02.2018 між Приватним підприємством "Обухівміськвторресурси" (далі - виконавець, позивач) та Фізичною особою-підприємцем Пацуриною Ольгою Григорівною (далі - споживач, відповідач) укладено договір № 254 про надання послуг з вивезення побутових відходів (надалі - договір). Пунктами 2.1, 2.2 та 2.5 зазначеного правочину сторони узгодили, що виконавець надає споживачеві послуги з вивезення твердих, великогабаритних, ремонтних та рідких побутових відходів. Послуги з вивезення твердих побутових відходів надаються за контейнерною схемою. Виконавець вивозить тверді побутові відходи за контейнерною схемою з 6.00 до 23.00 години на підставі затвердженого графіку вивезення, який є додатком № 1 до цього договору і може бути змінений виконавцем в односторонньому порядку.

Відповідно до п. п. 3.1 та 3.2 договору, обсяг надання послуг розраховується виконавцем на підставі затверджених рішенням Обухівської міської ради норм. Розрахунок обсягу і вартості послуг за цим договором здійснюється відповідно до положень додатку 3 до Правил надання послуг з вивезення твердих побутових відходів, затверджених постановою Кабінету міністрів України № 1070 від 10 грудня 2008 року та у відповідності до тарифів, затверджених рішеннями Обухівської міської ради № 326-16-УІІ від 29 листопада 2016 року «Про встановлення Приватному підприємству «Обухівміськвторресурси» тарифів з вивезенійпобутових відходів від мешканців багатоквартирних житлових будинків, підприємств, установ, організацій, суб`єктів підприємницької діяльності на території Обухівської міської ради».

Умовами пунктів 4.6 та 4.7 договору сторони визначили, що послуги за цим договором оплачуються споживачем у безготівковій формі відповідно до наданого йому виконавцем рахунку - фактури та двох оригінальних примірників акту приймання - передачі наданих послуг (виконаних робіт), в яких відображає інформацію про перелік та зміст наданих послуг (далі за текстом - акт).

Споживач впродовж 3 (трьох) робочих днів з моменту отримання акту повинен підписати (акцептувати) його та направити в такому ж порядку виконавцеві один примірник, або в цей же строк надати останньому свою обґрунтовану письмову відмову від підписання. У разі неотримання виконавцем у визначений в цьому пункті строк підписаного акту чи обґрунтованої письмової відмови від його підписання, послуги за цим договором вважаються наданими в повному обсязі без будь-яких зауважень.

Як встановлено судом, позивачем, на виконання умов договору, було надано відповідачу послуги з вивезення твердих, великогабаритних, ремонтних та рідких побутових відходів на загальну суму 3 449, 28 грн., що підтверджується актами надання послуг № 1599 від 28.02.2018 на суму 1 724,69 грн.; № 1596 від 28.02.2018 на суму 287,45 грн.; № 2537 від 31.03.2018 на суму 143,72 грн.; 3566 від 30.04.2018 на суму 143,72 грн.; № 4666 від 31.05.2018 на суму 143,72 грн.; № 5542 від 30.06.2018 на суму 143,72 грн.; № 6490 від 31.07.2018 на суму 143,72 грн.; № 7608 від 31.08.2018 на суму 143,72 грн.; № 8687 від 30.09.2018 на суму 143,72 грн.; № 9767 від 31.10.2018 на суму 143,72 грн.; № 10761 від 30.11.2018 на суму 143,72 грн. та №11557 від 31.12.2018 на суму 143,72 грн.(копії долучені до матеріалів справи).

Згідно з пунктами 4.1 та 4.3 договору, розрахунковим періодом є кожен календарний місяць. У разі застосування щомісячної системи оплати послуг, платежі вносяться не пізніше ніж до 20 числа наступного періоду (календарного місяця), що настає за розрахунковим.

Відповідно до п. п. 10.1 та 11.1 договору, цей договір є укладеним та набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін, і діє до 31 грудня 2031 року. Умови цього договору розповсюджуються і на відносини, які виникли до моменту його укладання.

З огляду на встановлений ст.204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає до уваги договір № 254 про надання послуг з вивезення побутових відходів від 27.02.2018, як належну підставу, у розумінні норм ст.11 названого Кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків.

За правовою природою укладений між сторонами договір є договором надання послуг.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Згідно статті 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 527 Цивільного кодексу України визначено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Як встановлено судом, позивачем, на виконання умов договору, було надано відповідачу послуги з вивезення твердих, великогабаритних, ремонтних та рідких побутових відходів на загальну суму 3 449, 28 грн., що підтверджується актами надання послуг № 1599 від 28.02.2018 на суму 1 724,69 грн.; № 1596 від 28.02.2018 на суму 287,45 грн.; № 2537 від 31.03.2018 на суму 143,72 грн.; 3566 від 30.04.2018 на суму 143,72 грн.; № 4666 від 31.05.2018 на суму 143,72 грн.; № 5542 від 30.06.2018 на суму 143,72 грн.; № 6490 від 31.07.2018 на суму 143,72 грн.; № 7608 від 31.08.2018 на суму 143,72 грн.; № 8687 від 30.09.2018 на суму 143,72 грн.; № 9767 від 31.10.2018 на суму 143,72 грн.; № 10761 від 30.11.2018 на суму 143,72 грн. та №11557 від 31.12.2018 на суму 143,72 грн.(копії долучені до матеріалів справи).

При цьому, судом враховано, що акти надання послуг за № 2537 від 31.03.2018 на суму 143,72 грн. та за № 7608 від 31.08.2018 на суму 143,72 грн. не підписані споживачем. Судом встановлено, що позивачем було направлено зазначені акти разом із претензією вих. № 853 від 17.12.2018 та вимогою (повторна) про сплату заборгованості вих. № 385 від 04.06.2019(копії претензій та доказів направлення долучені до матеріалів справи). Одночасно, відповідачем не надано будь-яких зауважень та заперечень щодо наданих послуг. Протилежного матеріали справи не містять.

Щодо акта надання послуг за № 1599 від 28.02.2018 на суму 1 724,69 грн., відповідно до якого позивачем надано відповідачу послуги за період з 01.01.2017 по 31.12.2017, господарський суд зауважує наступне.

Відповідно до статті 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частина 3 статті 631 ЦК України передбачає право сторін встановити у договорі, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.

Як було зазначено вище, пунктом 11.1 договору позивач та відповідач погодили, що умови цього договору розповсюджуються і на відносини, які виникли до моменту його укладання.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З урахуванням вищенаведеного у сукупності, судом приймаються акти надання послуг № 1599 від 28.02.2018 на суму 1 724,69 грн.; № 1596 від 28.02.2018 на суму 287,45 грн.; № 2537 від 31.03.2018 на суму 143,72 грн.; 3566 від 30.04.2018 на суму 143,72 грн.; № 4666 від 31.05.2018 на суму 143,72 грн.; № 5542 від 30.06.2018 на суму 143,72 грн.; № 6490 від 31.07.2018 на суму 143,72 грн.; № 7608 від 31.08.2018 на суму 143,72 грн.; № 8687 від 30.09.2018 на суму 143,72 грн.; № 9767 від 31.10.2018 на суму 143,72 грн.; № 10761 від 30.11.2018 на суму 143,72 грн. та №11557 від 31.12.2018 на суму 143,72 грн., як належні та допустимі докази надання позивачем відповідачу послуг на загальну суму 3 449,28 грн.

За приписами ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Згідно з пунктами 4.1 та 4.3 договору, розрахунковим періодом є кожен календарний місяць. У разі застосування щомісячної системи оплати послуг, платежі вносяться не пізніше ніж до 20 числа наступного періоду (календарного місяця), що настає за розрахунковим.

Таким чином, приймаючи до уваги умови договору, суд приходить до висновку, що строк виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань є таким що настав.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

В свою чергу відповідачем, свої зобов`язання щодо оплати за вказані послуги не виконано. Доказів оплати до матеріалів справи не долучено, протилежного суду не доведено.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, а також враховуючи, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував та належних доказів на заперечення відомостей повідомлених позивачем не надав, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню повністю в сумі 3 449,28 грн.

З огляду на повне задоволення позовних вимог, з урахуванням ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1 Позовні вимоги задовольнити повністю.

2.Стягнути з Фізичної особи-підприємця Пацуриної Ольги Григорівни (місцезнаходження: АДРЕСА_7 ; ІПН НОМЕР_3 ) на користь Приватного підприємства "Обухівміськвторресурси" (місцезнаходження: 08700, Київська обл., м. Обухів, вул. Київська, 21; ) 3 449,28 грн. основного боргу та 1 921,00 грн. судового збору.

3. Рішення господарського суду набирає законної сили у відповідності до приписів ст.241 Господарського процесуального кодексу України. Згідно ч.1 ст.256 та п.п.17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено та підписано 05.08.2019.

Суддя Л.В. Сокуренко