ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

22.07.2019 р. Справа№ 914/878/18

м.Львів

Господарський суд Львівської області у складі судді Кітаєвої С.Б., за участю секретаря судового засідання Зарицької О.Р., розглянувши скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Партнер Дістрібьюшн", м.Львів

на дії старшого державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Шемберка О.П. по виконан6ню рішення суду у справі №914/878/18

за позовом: Фізичної особи - підприємця Жупінас Романа Анатолійовича, м.Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Партнер Дістрібьюшн", м.Львів

про стягнення заборгованості. Ціна позову 297 010,09 грн.

особа, дії якої оскаржуються: старший державний виконавець Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Шемберко О.П.,

за участю представників сторін:

від позивача : не з`явився;

від відповідача - Рурич І.В. - представник,-

від органу виконання рішення: не з`явився

встановив.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 18.09.2018 у справі №914/878/18 позов задоволено частково. Суд стягнув з відповідача (Товариства з обмеженою відповідальністю "Партнер Дістрібьюшн",79040, м.Львів, вул.Городоцька, буд.355, оф.325; ідентифікаційний код 37171990) на користь позивача (Фізичної особи-підприємця Жупінаса Романа Анатолійовича, АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) 220300,00 грн. основного боргу, 13783,42 грн. пені, 20020,43 грн. інфляційних втрат, 4925,06 грн. 3% річних та 3885,43 грн. судового збору; в решті позову відмовив.

Окрім того, суд стягнув з позивача (Фізичної особи-підприємця Жупінаса Романа Анатолійовича, АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь відповідача ( Товариства з обмеженою відповідальністю "Партнер Дістрібьюшн",79040, м.Львів, вул.Городоцька, буд.355, оф.325; ідентифікаційний код 37171990) 3422,93 грн. витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Суд відмовив позивачу, Фізичній особі-підприємцю Жупінасу Роману Анатолійовичу, у відшкодуванні за рахунок відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю "Партнер Дістрібьюшн", витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 29701,00 грн.

Суд відмовив відповідачу, Товариству з обмеженою відповідальністю "Партнер Дістрібьюшн", у відшкодуванні за рахунок позивача, Фізичної особи-підприємця Жупінаса Романа Анатолійовича, 32671,10 грн. витрат на професійну правничу допомогу в розмірі та 501,19 грн. витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 07 лютого 2019 рішення Господарського суду Львівської області від 18.09.2018 у справі №914/878/18 залишено без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Партнер Дістрібьюшн» без задоволення; витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги суд поклав на скаржника; стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю «Партнер Дістрібьюшн» на користь Фізичної особи-підприємця Жупінаса Романа Анатолійовича витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 12 000,00 грн.

Постанова Західного апеляційного господарського суду від 07 лютого 2019 у справі №914/878/18 набрала законної сили з дня її прийняття, в касаційному порядку, в строки передбачені ст.288 ГПК України, не оскаржувалась.

13.03.2019 на виконання рішення Господарського суду Львівської області від 18.09.2018 та постанови Західного апеляційного господарського суду від 07 лютого 2019 Господарський суд Львівської області видав у справі №914/878/18 три накази, а саме :

1. наказ, виготовлений на бланку №049746, на стягнення з Фізичної особи-підприємця Жупінаса Романа Анатолійовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Партнер Дістрібьюшн" (79040, м.Львів, вул.Городоцька, буд.355, оф.325; ідентифікаційний код 37171990) 3422,93 грн. витрат, пов`язаних з розглядом справи;

2. наказ, виготовлений на бланку №049747, на стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Партнер Дістрібьюшн"(79040, м.Львів, вул.Городоцька, буд.355, оф.325; ідентифікаційний код 37171990) на користь Фізичної особи-підприємця Жупінаса Романа Анатолійовича(( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) 220300,00 грн. основного боргу, 13783,42 грн. пені, 20020,43 грн. інфляційних втрат, 4925,06 грн. 3% річних та 3885,43 грн. судового збору;

3. наказ, виготовлений на бланку №049748, на стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Партнер Дістрібьюшн" (79040, м.Львів, вул.Городоцька, буд.355, оф.325; ідентифікаційний код 37171990) на користь Фізичної особи-підприємця Жупінаса Романа Анатолійовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) втрат на професійну правничу допомогу в розмірі 12 000,00 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Партнер Дістрібьюшн" подло на розгляд до Господарського суду Львівської області скаргу вих.№0407/19 від 04.07.2019р. (вх.№1855/19 від 09.07.2019р.), відповідно до якої скаржник просить суд:

- визнати дії старшого державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Шемберка Олега Петровича щодо винесення повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 16.05.2019 року неправомірними;

- скасувати повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 16.05.2019 року, винесене старшим державним виконавцем Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Шемберком Олегом Петровичем по виконавчому провадженню про стягнення заборгованості з Фізичної особи-підприємця Жупінас Роман Анатолійович;

- зобов`язати державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві направити запит до державних органів з метою отримання інформації про дату народження Фізичної особи-підприємця Жупінас Роман Анатолійович ;

- зобов`язати державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві відкрити виконавче провадження про стягнення заборгованості з Фізичної особи-підприємця Жупінас Роман Анатолійович.

Згідно Витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 09.07.2019р., скаргу передано для розгляду судді Кітаєвій С.Б.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 11.07.2019 скаргу на дії старшого державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Шемберка О.П. по справі № 914/878/18 прийнято до провадження, розгляд скарги призначено на 22.07.2019.

Ухвала суду від 11.07.2019 у справі №914/878/18 скерована сторонам по справі та до Подільського РВ ДВС м.Києва ГТУЮ у м.Києві, що підтверджується даними за відтиском штампу суду на звороті ухвали, копіями Списку рекомендованих листів по Господарському суду Львівської області , які відіслані 12.07.2019, копією фіскального чека до зазначеного Списку, а також даними «Укрпошти» за результатами відстеження відісланої судом кореспонденції.

У судовому засіданні 22.07.2019 представник відповідача (скаржника) підтримав подану ним скаргу.

Позивач та державний виконавець, або інша посадова особа органу державної виконавчої служби, в судове засідання не з`явились, хоча така явка визнавалась судом обов`язковою.

Положеннями статті 19 Конституції України врегульовано, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, порядок подання скарги на дії органу виконання судового рішення врегульований приписами статті 340 ГПК України, згідно з якою скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції; про подання скарги суд повідомляє відповідний орган державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного дня після її надходження до суду.

При цьому положеннями вказаної статті та розділу VI "Судовий контроль за виконанням судових рішень" ГПК України не передбачено обов`язок сторони виконавчого провадження при зверненні до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність органу виконання судового рішення надсилати копію такої скарги як органу виконання, так і іншим учасникам справи (постанова Верховного Суду від 23.11.2018 у справі № 24/87).

Натомість приписами частини 2 статті 340 ГПК України на господарський суд покладено обов`язок не пізніше наступного дня повідомляти орган виконання судового рішення про надходження до суду скарги на дії зазначеного органу.

Процесуальним законом прямо не встановлено форму такого повідомлення, проте з огляду на положення частини 1 статті 342 ГПК України щодо розгляду скарги в судовому засіданні за участю стягувача, боржника і органу виконання судового рішення, у системному взаємозв`язку з приписами статей 232, 234 цього Кодексу, вбачається, що таке повідомлення всіх учасників одночасно здійснюється судом шляхом винесення ухвали, якою призначається розгляд скарги в судовому засіданні.

Таким чином, учасники справи та орган виконання судового рішення мають можливість дізнатись про надходження скарги тільки шляхом ознайомлення з відповідним процесуальним документом суду, після чого можуть реалізувати свої процесуальні права, зокрема щодо надання обґрунтованих заперечень (пояснень) на таку скаргу, що є реалізацією задекларованого у статті 13 ГПК України принципу змагальності сторін.

У той же час у розділі VI ГПК України відсутні положення, які б передбачали можливість відкладення розгляду скарги. Відповідно, відсутні право і обов`язок суду щодо вчинення таких процесуальних дій , у випадку неявки в засідання учасників справи, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, що перш за все обумовлено обмеженим строком на розгляд скарги, який становить лише 10 днів (частина 1 статті 342 ГПК України).

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 04 березня 2019 у справі №911/1407/15.

Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду (ч. 2 ст. 342 ГПК України).

Розглянувши матеріали справи та доводи скарги, надані докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

Стягувач за наказом Господарського суду Львівської області від 13.03.2019 по справі №914/878/18, виготовленому на бланку №049746, - Товариство з обмеженою відповідальністю "Партнер Дістрібьюшн" (79040, м.Львів, вул.Городоцька, буд.355, оф.325; ідентифікаційний код 37171990) звернувся до Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві із заявою вих.№0705/19 від 07.05.2019 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення Господарського суду Львівської області від 18.09.2018 та постанови Західного апеляційного господарського суду від 07.02.2019 у справі №914/878/18 на підставі виданого судом 13.03.2019 наказу про стягнення з Фізичної особи-підприємця Жупінаса Романа Анатолійовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Партнер Дістрібьюшн" (79040, м.Львів, вул.Городоцька, буд.355, оф.325; ідентифікаційний код 37171990) 3422,93 грн. витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом першим частини першої ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» унормовано, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення (п. 1 ч. 1 ст. 26 ЗУ "Про виконавче провадження").

Вимоги до заяви та документи, які додаються до неї, визначені ч. 2-4 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження».

Повідомленням від 16.05.2019 (№ 59111443/9 від 16.05.2019) про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання старшим державним виконавцем Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Шемберко Олегом Петровичем повернуто ТзОВ «Партнер Дістрібьшн» без прийняття до виконання. В обґрунтування цього повідомлення старший державний виконавець зазначив, що виконавчий документ поданий на виконання з порушенням вимоги п.3 ч.1 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» згідно якої у виконавчому документі зазначаються: повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних- осіб) стягувача або боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи, РНОКПП. Саме відсутність у виконавчому документі інформації про дату народження боржника (як зазначено у повідомленні) позбавляє державного виконавця технічної можливості відкрити виконавче провадження в АСВП. Відтак, із врахуванням наведеного, та на підставі п.6 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», старший державний виконавець Шемберко О.П. повернув виконавчий документ без прийняття до виконання.

Зазначене повідомлення згідно поштового штемпеля на конверті, у якому воно скеровувалось скаржнику, було відправлено 24.06.2019 та отримано скаржником 27.06.2019, що підтверджується роздруківкою інформації про наявність та стан пересилання поштових відправлень Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта».

Скарга скерована скаржником до Господарського суду Львівської області 03.07.2019 і поступила до суду 09.07.2019 та зареєстрована в документообігу суду за вх.№1855/19, що підтверджується документами у справі.

Заявник вважає, що повідомлення від 16.05.2019 про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, винесене старшим державним виконавцем Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Шемберко Олегом Петровичем, є незаконним та підлягає скасуванню, оскільки в наказі Господарського суду Львівської області від 13.03.2019 у справі №914/878/18 не повинно бути зазначено дату народження фізичної особи-підприємця.

Розглянувши матеріали скарги, надавши оцінку аргументам скаржника, господарський суд дійшов висновку про часткове задоволення скарги з таких підстав.

Статтею 124 Конституції України встановлено, що судові рішення є обов`язковими до виконання на усій території України.

При цьому держава Україна на своїй території повинна забезпечити реалізацію всіх прав, що випливають з Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у тому числі й права на справедливий суд.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що стадія виконання судового рішення є частиною правосуддя (рішення у справах "Півень проти України" від 29.06.2004 заява № 56849/00, "Горнсбі проти Греції" від 19.03.1997).

Існування заборгованості, яка підтверджена остаточним і обов`язковим для виконання судовим рішенням, дає особі, на користь якої таке рішення винесено, підґрунтя для "законного сподівання" на виплату такої заборгованості і становить "майно" цієї особи у значенні ст. 1 Першого протоколу (рішення Європейського суду з прав людини від 06.10.2011 у справі "Агрокомплекс проти України").

У рішенні від 15.10.2009 Європейський суд з прав людини у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" вказав на те, що відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту ст. 1 Першого протоколу.

Європейський суд з прав людини також наголошував, що виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати.

У справі "Фуклєв проти України" (рішення від 07.06.2005) Європейський суд з прав людини вказав, що Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012 № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення від 25.04.2012 № 11-рп/2012).

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Із моменту звернення у належний спосіб до органів виконавчої служби із заявою про відкриття виконавчого провадження, стягувач має право розраховувати, що компетентний орган здійснить всі можливі заходи для виконання постановленого судового рішення, що набрало законної сили.

У відповідності до ст. 339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Судом встановлено, що 16.05.2019 старшим державним виконавцем Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Шемберко Олегом Петровичем винесено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання. В обґрунтування цього повідомлення старший державний виконавець зазначив, що виконавчий документ не відповідає вимогам, повертається без виконання згідно з п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження".

За приписами п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

Згідно з частиною 1 статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

У повідомленні від 16.05.2019 старшим державним виконавцем конкретизовано, яким саме вимогам не відповідає виконавчий документ: п.3 ч.1 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки у виконавчому документі відсутня інформація про дату народження боржника.

Проаналізувавши зміст наказу Господарського суду Львівської області від 13.03.2019 у справі №914/878/18 (т.3, арк.с.164) на відповідність вимогам ч. 1 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження", суд дійшов висновку, що виконавчий документ містить всі обов`язкові реквізити і дані, які передбачені Законом України "Про виконавче провадження" (в редакції Закону, яка діяла станом на дату видачі наказу господарського суду -13.03.2019).

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" вимога про зазначення у виконавчому документі дати народження боржника стосується лише фізичних осіб, а не фізичних осіб-підприємців, які є суб`єктами господарювання.

Визначення поняття фізичної особи міститься у ст. 24 Цивільного кодексу України, відповідно до якої, людина як учасник цивільних відносин вважається фізичною особою.

Суб`єктами господарювання є: громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці (п. 2 ч. 2 ст. 55 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 128 Господарського кодексу України громадянин визнається суб`єктом господарювання в разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи.

До підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин (ст. 51 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 2 ст. 50 Цивільного кодексу України фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом.

Згідно з ч. 1 ст. 51 Цивільного кодексу України фізична особа-підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

Закон України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, їхньої символіки (у випадках, передбачених законом), громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб-підприємців.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань документ в електронній або у випадку, передбаченому цим Законом, у паперовій формі, який формується та оновлюється за результатами проведення реєстраційних дій і містить відомості про юридичну особу або її відокремлений підрозділ, фізичну особу-підприємця (у тому числі про взяття на облік в органах державної статистики та державної фіскальної служби, видачу ліцензії та документів дозвільного характеру) або громадське формування, що не має статусу юридичної особи.

Державна реєстрація юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб-підприємців офіційне визнання шляхом засвідчення державою факту створення або припинення юридичної особи, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, засвідчення факту наявності відповідного статусу громадського об`єднання, професійної спілки, її організації або об`єднання, політичної партії, організації роботодавців, об`єднань організацій роботодавців та їхньої символіки, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, зміни відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, про юридичну особу та фізичну особу-підприємця, а також проведення інших реєстраційних дій, передбачених цим Законом. (п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань»).

Проаналізувавши вищенаведене, суд дійшов висновку, що у господарських відносинах фізичні особи-підприємці приймають участь як суб`єкти господарської діяльності, а не як фізичні особи лише на підставі їх реєстрації і внесення відомостей про них до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Під час здійснення господарської діяльності фізичні особи-підприємці реалізують свою господарську компетенцію, тобто сукупність господарських прав та обов`язків. При цьому решта прав та обов`язків фізичної особи, що становлять її правоздатність як людини, набуваються та виконуються нею поза межами здійснення господарської діяльності, в порядку реалізації нею її цивільної дієздатності, передбаченої Цивільним кодексом України та регулюються ним.

В наказі Господарського суду Львівської області від 13.03.2019 боржником вказано фізичну особу-підприємця Жупінаса Романа Анатолійовича , тому вимоги п. 3 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" щодо зазначення дати народження боржника - фізичної особи не застосовуються до даного виконавчого документа.

Таким чином відсутність у виконавчому листі відомостей про дату народження боржника не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчих документів без прийняття до виконання.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.08.2018 у справі №471/283/17-ц та від 27.12.2018 у справі №469/1357/16-ц.

Частиною 4 статті 236 ГПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Статтею 2 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавці.

Обмеження стягувача у справі на отримання присудженого за наказом суду через відсутність у його та й суду відомостей про дату народження боржника, за висновками суду, є порушенням основних засад виконавчого провадження, а також права на справедливий суд та принципу доступу до правосуддя, встановленим у практиці Європейського суду з прав людини і Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Керуючись однією з аксіом цивільного судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem», що означає «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права», суд вважає, що стягувач не може бути незаконно позбавлений закріпленого в Конституції України права на виконання рішення суду (постанова Верховного Суду від 10.10.2018 у справі № 2-42/11).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає неправомірними дії старшого державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Шемберко Олега Петровича щодо винесення повідомлення від 16.05.2019 про повернення виконавчого документа №914/878/18 від 13.03.2019 (виготовленого судом на бланку №049746) стягувачу без прийняття до виконання, а повідомлення від 16.05.2019 - таким, що підлягає скасуванню. Отже, скарга в зазначеній частині підлягає задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 343 Господарського процесуального кодексу України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов`язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобов`язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

Аналогічну правову позицію наведено у постанові Верховного Суду від 02.04.2018 у справі № 17/116/2011.

Оскільки дії старшого державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Шемберка О.П. щодо винесення повідомлення від 16.05.2019 про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання визнаються судом неправомірними, а повідомлення таким, що підлягає скасуванню, суд, враховуючи положення ч.2 ст.ст.343 ГПК України, з метою усунення порушення та поновлення порушеного права скаржника, вбачає за необхідне зобов`язати старшого державного виконавця Шемберка О.П. (або іншу посадову особу) Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, прийняти до виконання наказ Господарського суду Львівської області від 13.03.2019 у справі № 914/878/18 (виготовлений судом на бланку №049746) та винести постанову про відкриття виконавчого провадження.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 у справі №914/3587/14.

Щодо вимоги скаржника про зобов`язання державного виконавця направити запит до державних органів з метою отримання інформації про дату народження Фізичної особи-підприємця Жупінас Романа Анатолійовича, суд зазначає наступне.

За змістом частин першої та другої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 3 частини третьої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Отже, дії по вчиненню запитів для одержування від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідних для проведення виконавчих дій пояснень, довідок та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну виконавець має право вчиняти під час здійснення виконавчого провадження.

На переконання суду, зазначена вимога скаржника є передчасною. Скарга не стосується бездіяльності державного виконавця щодо виконання ним обов`язків, передбачених ст.18 Закону, судом (у даному конкретному випадку) не встановлюється, чи були виконані державним виконавцем всі належні та необхідні дії під час виконавчого провадження, спрямовані на виконання судового наказу від 13.03.2019 № 914/878/18, в тому числі, чи необхідним для проведення виконавчих дій з виконання вищезазначеного наказу суду є отримання державним виконавцем інформації щодо дати народження Фізичної особи-підприємця Жупінаса Романа Анатолійовича .

Відтак, в цій частині скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 234, 235, 339-343 Господарського процесуального кодексу України , Господарський суд Львівської області,-

УХВАЛИВ:

1.Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Партер Дістрібьюшен» вих.№0407/19 від 04.07.19 (вх.№1855/19 від 09.07.2019) задоволити частково.

2.Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Шемберка Олега Петровича щодо винесення повідомлення від 16.05.2019 про повернення виконавчого документа №914/878/18 від 13.03.2019 стягувачу без прийняття до виконання.

3.Скасувати повідомлення старшого державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Шемберка Олега Петровича щодо винесення повідомлення від 16.05.2019 про повернення виконавчого документа №914/878/18 від 13.03.2019 стягувачу без прийняття до виконання.

4. Зобов`язати старшого державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Шемберка Олега Петровича (або іншу посадову особу Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві) усунути порушення (поновити порушене право заявника - ТзОВ «Партнер Дістрібьюш) у спосіб прийняття до виконання наказу Господарського суду Львівської області від 13.03.2019 у справі № 914/878/18 (виготовленого судом на бланку №049746) та винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

5. В решті скарги -відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 235 господарського процесуального кодексу України.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст.ст.256,257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено - 26.07.2019.

Суддя Кітаєва С.Б.