номер провадження справи 5/48/19
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.07.2019 Справа № 908/742/19

м. Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі: судді Проскурякова К.В., при секретарі Рачук О.О., розглянувши матеріали справи

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю АСКАНІЯ ДІСТРІБ`ЮШН (02121, м. Київ, вул. Бориспільське шосе, буд. 41-В, )

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю УКРАЇНСЬКИЙ РІТЕЙЛ (69006, м. Запоріжжя, вул. Добролюбова, буд. 25, кім. 207, )

про стягнення 1 008 340,05 грн.

За участю представників сторін:

Від позивача: Білик Д.А., довіреність № б/н від 17.05.2019 р., адвокат (посвідчення адвоката України №7025/10 від 19.10.2018 р.)

Від відповідача: Біла О.М., довіреність № 66/2019 від 18.06.2019 р., адвокат (посвідчення адвоката України №1770 від 13.02.2012 р.)

СУТНІСТЬ СПОРУ:

В провадженні Господарського суду Запорізької області перебуває справа №908/742/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю АСКАНІЯ ДІСТРІБ`ЮШН до Товариства з обмеженою відповідальністю УКРАЇНСЬКИЙ РІТЕЙЛ про стягнення 1 008 340,05 грн.

Відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.03.2019 р. справу №908/742/19 розподілено судді Проскурякову К.В.

Ухвалою суду від 28.03.2019р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №908/742/19 в порядку загального позовного провадження, присвоєно справі номер провадження 5/48/19, підготовче засідання призначено на 24.04.2019р. Ухвалою суду від 24.04.2019р. №908/742/19 розгляд справи у підготовчому проваджені відкладено на 27.05.2019р. Ухвалою від 27.05.2019р. №908/742/19 продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів - до 26.06.2019 р., розгляд справи у підготовчому провадженні відкладено до 19.06.2019 р. Ухвалою суду від 19.06.2019р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 26.06.2019р. Ухвалою суду від 26.06.2019р. №908/742/19 відкладено розгляд справи по суті на 17.07.2019р. У судовому засіданні 17.07.2019р. судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 222 Господарського процесуального кодексу України, судове засідання 17.07.2019р. здійснювалось із застосуванням технічних засобів фіксації судового процесу за допомогою ПАК Оберіг.

Позивач підтримує позовні вимоги у повному обсязі, викладених у позовній заяві №11/03/19 від 11.03.2019р. та запереченнях на відзив №20/06/19 від 20.06.2019р. Суду надано наступні пояснення: 11.12.2017 р. між ТОВ АСКАНІЯ ДІСТРІБ`ЮШН та ТОВ УКРАЇНСЬКИЙ РІТЕЙЛ укладено договір поставки№03/2018. На виконання умов вказаного договору позивач здійснив свої зобов`язання по поставці товару, відповідач здійснив часткову оплату за отриманий товар, включаючи суму повернутих товарів, отже сума боргу відповідача складає 1 008 340,05 грн., яку відповідачем не сплачено. На підставі викладеного, посилаючись на ст.ст. 11, 80, 203, 526, 530, 549, 611, 612, 629, 692 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, просить суд позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача з позовними вимогами не погодився, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та письмових поясненнях, а саме: відповідач не заперечує, що між ним та позивачем було укладено Договір поставки №03/2018 від 11.12.2017р. Проте у наданих позивачем видаткових накладних у графі «Отримав» міститься підпис та печатка ТОВ «Український Рітейл», проте не зазначено посаду та дані особи, які вчиняли підпис з боку відповідача. Також, на думку відповідача, не можливо встановити повноваження осіб, які підписали документи. Відповідач вказує, що в матеріалах справи відсутні належні докази поставки товару, а надані документи не є належними в розумінні чинного законодавства. Представник ТОВ «Український Рітейл» зазначає, що наявність печатки не є обов`язковим реквізитом первинного документу, на відміну від зазначення посади особи, що проводила господарські операції. Відповідач зазначає, що товаро-транспортна накладна №19756 від 17.08.2018р. та видаткова накладна №1/5/3443 від 17.08.2018р. на суму 74 951,64 грн., видаткова накладна №1/5/4266, видаткова накладна №1/5/4263 не містить печатки та підписів з боку відповідача. Відповідач просить суд відмовити позивачу у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Наявні матеріали справи дозволяють розглянути справу по суті.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 11.12.2017р. між Товариством з обмеженою відповідальністю УКРАЇНСЬКИЙ РІТЕЙЛ (далі Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю АСКАНІЯ ДІСТРІБ`ЮШН (далі Постачальник) було укладено договір поставки №03/2018 (далі Договір), відповідно до умов якого постачальник зобов`язується поставляти, а покупець приймати та сплачувати товар (далі Товар), на умовах цього договору (п.1.1. договору).

У пункті 1.2. Договору зазначено, що найменування, асортимент і ціна поставляємого Товару зазначається у Додатку №1«Специфікація», яка є невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до п. 2.1. Договору, товар постачається постачальником окремими партіями у відповідності до замовлень на поставку. Постачальник зобов`язується приймати від Покупця замовлення на поставку товару й здійснювати поставку товару за адресами, в кількості й на дату, зазначені в замовленні, своїми транспортними засобами й за свій рахунок.

Згідно п. 2.2. Договору, замовлення передаються Покупцем по електронному зв`язку. При використанні сторонами засобу передачі замовлення шляхом передачі електронного повідомлення (EDI-документа) через платформу електронної комерції, сторони підписують Додаток №2. Замовлення має містити інформацію, зазначену в Додатку №3.

Пунктом 2.6. Договору встановлено, що зобов`язання з постачання вважаються виконаними з моменту передачі товару і повного пакету належним чином оформлених товаросупроводжуючих документів Покупцеві відповідно умовам цього договору і чинного законодавства України. Замовлення вважається виконаним, а Постачальник вважається таким, що виконав своїм зобов`язання з поставки, якщо він здійснив поставку товарів:

- в узгоджений з покупцем день і час;

- в асортименті і кількості, відповідно до замовлення;

- за цінами, затвердженим сторонами в специфікації;

- з повним пакетом вірно заповненої супровідної документації;

- у повній відповідності з чинним законодавством України та умовами даного договору.

Відповідно до п. 2.18. Договору, Постачальник зобов`язав зазначати у всіх документах, пов`язаних із поставкою (в тому числі у товарній накладній, рахунках-фактурах та інших супровідних документах), своє найменування, номер і дату договору, номер і дату замовлення.

Згідно п. 2.23. Договору, сторони мають право встановити особливі умови поставки Товару, про що складається та підписується відповідний Додаток №6 до цього договору.

У пункті 3.2. Договору встановлено, що приймання товару за кількістю та якістю проводиться Покупцем у місці поставки товару в момент отримання товару від постачальника на підставі супровідних документів. Покупець має право прийняти товар без спеціальної перевірки за якістю, якщо товари знаходяться в спеціальній тарі та упаковці без явних видимих ??дефектів.

Приписами п. 3.3. Договору закріплено, що якщо при передачі товару покупцеві буде виявлено невідповідність товару вимогам цього договору, Покупець має право відмовитися від отримання даного товару, оформивши акт розбіжностей (в порядку п. 3.6. цього договору) та зробивши відповідну відмітку в накладній. Даний випадок трактується як невиконання зобов`язань з поставки товару в установлений строк.

Пунктом 3.6. Договору встановлено що, у випадках, передбачених п. 3.3 та п. 3.5 цього договору, складається акт розбіжностей за участю представника покупця та особи, яка безпосередньо здійснює доставку (передачу) товару, в якому вказуються виявлені під час прийняття невідповідності.

Особа, яка здійснила безпосередню доставку (передачу) товару (водій, експедитор, перевізник і таке інше) має право відобразити свої заперечення при складанні акту розбіжностей.

Акт розбіжностей підписується представником Покупця та особою, яка здійснила безпосередню доставку (передачу) товару (водій, експедитор, перевізник і таке інше), з зазначенням посади та розшифрування підпису. На видатковій накладній ставиться відмітка про складання акту розбіжностей.

Згідно п. 3.7. Договору визначено, що разом з товаром Постачальник зобов`язаний пред`явити наступні супровідні документи:

- товарно-транспортна накладна;

- видаткова накладна;

- інші документи на товар, надання яких передбачено законодавством України.

На кожний транспортний засіб Постачальника оформлюється окремий комплект товаросупроводжуючих документів з обов`язковим зазначенням номеру замовлення.

Відповідно до п. 6.5. Договору, вимоги щодо оплати товару вказуються в Додатку №6 до цього договору.

Розділом 10 Договору, встановлено наступне: всі суперечки, які будуть виникати між сторонами при виконанні цього договору, будуть вирішуватися шляхом переговорів. При неможливості врегулювати суперечки шляхом переговорів, сторони передають його на розгляд суду згідно з чинним законодавством України. У всьому іншому, не передбаченому цим договором, сторони керуються чинним законодавством України.

У відповідності до п. 11.1. 11.3. Договору закріплено, що цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до "31" грудня 2018р. У разі, якщо за 30 календарних днів до дати закінчення терміну дії цього договору жодна зі сторін в письмовій формі не заявить про його розірвання, Договір автоматично пролонгується на кожний наступний рік. Закінчення строку дії цього Договору не звільняє сторони від відповідальності за невиконання або неналежне виконання умов цього Договору, що мало місце в період дії Договору. Будь-які зміни умов цього Договору оформляються шляхом додаткових угод і додатків до цього Договору і набувають юридичну силу з моменту їх підписання уповноваженими представниками сторін.

Також, між сторонами були укладені Протоколи розбіжностей та Додаткові угоди до вказаного договору.

Між сторонами було укладено Додаток №6 до Договору, пунктами 3, 8, 9 якою встановлено: оплата товару здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 75 (сімдесят п`ять) календарних днів. Датою оплати вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку Покупця. Цей додаток є невід`ємною частиною Договору поставки. Цей додаток діє з 02.05.2018р. до закінчення терміну дії Договору поставки, якщо інше не буде передбачено за погодженням сторін.

Договір поставки №03/2018 від 11.12.2017р. та Додатки до цього договору підписані обома сторонами та скріплені печатками підприємств.

Судом враховано, що станом на час подання позовної заяви договір є чинним. Доказів розірвання договору чи додаткових угод або визнання недійсними суду не надано.

З огляду на статтю 509 Цивільного кодексу України вбачається, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України.

За приписами ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У відповідності до статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором (ст. 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 Господарського кодексу України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності, виконуються на підставі договорів.

Відповідно до частини 1 статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (частина 1 статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 662 ЦК України унормовано, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Аналогічний припис містить Господарський кодекс України, частинами 1, 7 ст. 193 якого встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору (ч. 1). ... Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом (ч. 7).

Таким чином, на підставі дій позивача, який поставив товар, та дій відповідача, який цей товар прийняв, у сторін виникли взаємні права та обов`язки: у позивача право вимагати оплати за поставлений товар, а у відповідача обов`язок сплатити вартість отриманого товару.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Договір, укладений сторонами з дотримання вимог, необхідних для чинності правочину, у тому числі відповідно до чинних нормативно-правових актів, має обов`язкову силу для сторін. Будучи пов`язаними взаємними правами та обов`язками (зобов`язаннями), сторони не можуть в односторонньому порядку відмовлятись від виконання зобов`язання.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч.ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України).

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч. 1 ст. 691 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 692 ЦК України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

На виконання умов Договору поставки №03/2018 від 11.12.2017р. у період з 17.08.2018р. по 22.12.2018р. позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 1 024 238,04 грн. , що підтверджується відповідними видатковими накладними, які містяться в матеріалах справи.

Позивач зазначив, що відповідачем було здійснено лише часткову оплату на суму 12 083,67 грн., тому за вказаний періоди за відповідачем існує борг в розмірі 1 008 340,05 грн.

Судом встановлено, що вищевикладені документи свідчать про приймання-передачу визначеного товару, які містять найменування, кількість, ціну, підписані сторонами без заперечень та без зауважень, та підписи скріплено печатками підприємств, що спростовує заперечення відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву щодо їх неналежного оформлення.

Відповідач доказів виконання свого зобов`язання з оплати за поставлений позивачем товар у повному обсязі суду не надав.

Згідно з частиною 1 статті 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як встановлено судом, строк оплати за поставлений товар, зазначений позивачем у спірних видаткових накладних, станом на час розгляду справи по суті, є таким, що настав.

Суд приходить до висновку, що між сторонами в межах укладеного договору утворився звичай ділового обороту приймання товару на складі покупця за підписами працівників складу. Питання підтвердження їх повноважень договором не визначено сторонами.

Зобов`язання належного оформлення довіреностей на своїх працівників покладається на ТОВ «Український Рітейл», а позивач не може нести відповідальність за невиконання відповідачем вимог закону щодо належного оформлення повноважень його власних працівників.

Крім цього, відповідач не заперечив, що отриманий товар за видатковими накладними було ним реалізовано та отримано право податкового кредиту, що підтверджується реєстром податкових накладних, що свідчить про схвалення відповідачем дій своїх працівників.

Відповідно до визначень термінів, що міститься в статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Частинами 1 та 2 статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан та результати діяльності підприємства. Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Первинні документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Вказаний перелік обов`язкових реквізитів зазначений у супровідних документах визначених п. 3.7. договору.

З огляду на викладене, суд зазначає, що неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію (в первинних документах), зокрема відсутність зазначення посади і прізвища особи, відповідальної за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, за наявності на документі підпису матеріально-відповідальної особи, завіреного печаткою покупця, а також за наявності на первинних документах відомостей про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції та тощо, не є підставою для визнання господарської операції такою, що не відбулась, за умови, що достовірність здійснення господарських операцій за такими первинними документами підтверджена іншими належними доказами у справі, зокрема доказами, які свідчать про відображення здійснення спірних господарських операцій з поставки та отримання товару в податкових документах. Жодних доказів того, що підписи на видаткових накладних не належать представникам відповідача суду не надано.

При дослідженні матеріалів справи судом встановлено, що на видаткових накладних №1/5/4263 від 08.10.2018р. на суму 382,50 та Товарно-транспортній накладній №24457 від 08.10.2018р., видатковій накладній №1/5/4266 від 08.10.2018р. на суму 3 424,50 грн. та Товарно-транспортній накладній №24460 від 08.10.2018р., видатковій накладній №1/5/3443 від 17.08.2018р. на суму 79 951,64 грн. та Товарно-транспортній накладній №19756 від 17.08.2018р. відсутній підпис уповноваженої особи на отримання товару, а тому у суду відсутні підстави щодо прийняття зазначених документів до розгляду, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту поставки товару відповідачу за цими документами.

Проте, доказів погашення залишку заборгованості у розмірі 929 581,41 грн. за отриманий товар відповідачем суду не надано, наявність заявленої до стягнення заборгованості ним не спростована, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача вказаної суми основного боргу є доведеними, обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно із ст.ст. 74, 76-79 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи, належними, допустимими, достовірними, достатніми доказами та підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача основної заборгованості у розмірі 929 581,41 грн.

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку щодо стягнення судового збору з відповідача пропорційно заявленим позовним вимогам, а саме з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 13 943,74 грн.

Керуючись ст. ст. 74, 76-79, 86, 129, 233, 236 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Український Рітейл (69006, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Добролюбова, буд. 25, кім. 207; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю АСКАНІЯ ДІСТРІБ`ЮШН (02121, м. Київ, вул. Бориспільське шосе, буд. 41-В, ) суму основного боргу у розмірі 929 581 (дев`ятсот двадцять дев`ять тисяч п`ятсот вісімдесят одна) грн. 41 коп. та понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 13 943 (тринадцять тисяч дев`ятсот сорок три) грн. 74 коп. Видати наказ.

3. В іншій частині позову відмовити.

Суддя К.В. Проскуряков

Повне рішення складено: 29.07.2019р.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.