ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.07.2019м. ДніпроСправа № 904/2275/19

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Назаренко Н.Г. за участю секретаря судового засідання Клевець К.В., розглянувши справу

за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "АНТАРЕС-2000", м. Полтава

до Товариства з обмеженою відповідальністю "МАЙСТЕР-БУД", м. Дніпро

про стягнення заборгованості в розмірі 97 733,91 грн.

Представники:

Від позивача: не з`явився

Від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АНТАРЕС-2000" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "МАЙСТЕР-БУД" про стягнення заборгованості в розмірі 97 733,91 грн. за Договором № 3339 від 01.02.2018 р. на спеціалізовану постову охорону об`єкта-будівельного майданчика.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем умов Договору №3339 від 01.02.2018, в частині повної та своєчасної оплати за надані послуги.

Ухвалою суду від 04.06.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, справу призначено до розгляду в засіданні на 24.06.2019.

В судове засідання 24.06.2019 представник Позивача не з`явився, 20.06.2019 до канцелярії суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі уповноваженого представника Позивача.

Ухвалою суду від 24.06.2019 відкладено розгляд справи у порядку спрощеного провадження на 23.07.2019.

03.07.2019 до канцелярії суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі уповноваженого представника Позивача.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про наявність справи у суді повідомлений належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями (а.с. 136, 142, 143).

Відповідач вимог ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі не виконав, письмовий відзив на позовну заяву не подав, з клопотання про відкладення розгляду справи не звертався.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

При розгляді справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

В судовому засіданні 23.07.2019 оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення в порядку ст. 240 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.02.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Майстер-Буд» (відповідач замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «АНТАРЕС-2000» (позивач - виконавець) було укладено договір №3339 на спеціалізовану постову охорону об`єкта.

Згідно з пунктом 1.1 договору, замовник передає, а виконавець приймає під спеціалізовану постову охорону визначені в Додатку № 1 до даного Договору (Дислокація) приміщення, що належать замовнику на праві власності або знаходяться в його користуванні на законних підставах та знаходяться на об`єкті на тих же підставах (об`єкт), розташовані за адресою будівельний майданчик за адресою м. Полтава, АДРЕСА_1 . АДРЕСА_2 .Юрченка, 1 а (будівництво спорткомплексу).

Відповідно до п. 1.2. договору, під майном розуміються товарно-матеріальні цінності, які належать замовнику на праві власності або передані йому у володіння чи користування чи зберігання на підставах визначених законодавством, а також які обліковуються на балансі замовника у первинних бухгалтерських документах та мають балансову вартість (з урахуванням амортизаційних та інших витрат).

Згідно з п. 1.3. договору, виконавець здійснює, спеціалізовану постову охорону об`єкта шляхом виставлення охоронних постів, обладнаних замовником технічними засобами охорони і спостереження окремих приміщень об`єкта, з виведенням на пости, здійснення патрулювання (якщо вказано у дислокації) території об`єкта в дні і години, вказані в Дислокації. 1.3.1. В Дислокації охорони об`єкта вказується найменування і адреса об`єкта, кількість постів охорони, дні і час охорони.

Відповідно до п. 1.3. договору, вказівки виконавця по здійсненню режиму охорони персоналом замовника є обов`язковими.

Згідно з п. 2.1. договору, виконавець надає замовнику послуги, а замовник сплачує за надані послуги за цінами, які зазначені у Додатку № 2 «Умови розрахунку оплати за послуги Виконавця», що додається до Договору і є його невід`ємною частиною.

Відповідно до п. 2.2. договору, вартість послуг виконавця визначена сторонами у додатку № 2.

Згідно з п. 2.3. договору, ціни на послуги встановлюються в національній валюті України.

Відповідно до п. 2.4. договору, у разі зміни норм витрат на охорону, в тому числі при проведенні державної індексації доходів населення, збільшення мінімальної заробітної плати, збільшення податків, інших заходів держави, що спричиняють збільшення витрат на утримання охорони, сума оплати послуг змінюється на основі представленого виконавцем обґрунтованого розрахунку, який набирає чинності з дати підписання сторонами додаткової угоди до даного Договору та нової редакції Додатку № 2.

Пунктом 2.5. договору визначено, що оплата за охорону здійснюється замовником шляхом перерахування на поточний рахунок виконавця грошових коштів, не пізніше 5 числа наступного місяця за звітний місяць, на підставі виставлених виконавцем актів виконаних робіт та рахунків.

Охоронні послуги надані виконавцем за місяць вважаються виконаними і прийнятими замовником, якщо останній на протязі місяця не пред`явив мотивовану письмову претензію виконавцю по якості наданих послуг. Охоронні послуги вважаються викопаними за умови складання сторонами та підписання акту виконаних робіт (п. 2.6. договору).

До закінчення поточного місяця виконавець надає замовнику два примірники Акта приймання наданих послуг, який останній зобов`язаний протягом трьох робочих днів підписати і один примірник підписаного Акта повернути виконавцю. У випадку наявності у замовника заперечень щодо обсягу послуг, наданих виконавцем у звітному місяці, замовник зобов`язаний в той же строк у письмовій формі, надати виконавцю свої обґрунтовані заперечення (п. 2.7. договору).

За умови неповернення замовником підписаного Акта приймання наданих послуг чи ненадання обґрунтованих заперечень щодо обсягу послуг, наданих виконавцем у звітному місяці, в строк, визначений п.2.7. даного Договору, вважається, що послуги у такому місяці надані виконавцем в повному обсязі і прийняті замовником без зауважень (п. 2.8. договору).

У разі затримки оплати наданих послуг Замовником, Замовник сплачує Виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ під суми наданих послуг за кожний день затримки та втрачає право на пред`явлення будь яких матеріальних претензій по якості наданих послуг за період існування заборгованості (п. 2.9. договору).

Відповідно до пункту 4.1 договору, договір на послуги набирає чинності з дати його підписання сторонами та діє до 31 грудня 2018 року (включно). Якщо за один місяць до закінчення терміну дії Договору жодна із сторін письмово не повідомила іншу сторону про припинення дії Договору по закінченню його терміну або про його переукладення, Договір залишається в силі на колишніх умовах на невизначений термін.

Відповідно до п.п. 5.1.3. п. 5.1. договору, цей договір може бути розірваний достроково з ініціативи виконавця у випадку невиконання чи неналежного виконання замовником своїх обов`язків за умовами договору з вмотивованим письмовим попередженням за 15-ть календарних днів до дати розірвання договору.

Згідно з додатком №1 «Дислокація охорони об`єкта» позивач зобов`язаний забезпечити охорону об`єкта відповідача шляхом виставлення 1 цілодобового поста охорони (рухомий патруль) за адресою м. Полтава, вул. П.Юрченка, 1 а (будівництво спорткомплексу).

Згідно з додатком №2 «Умови розрахунку оплати за послуги Виконавця» вартість охорони за місяць становить 20 575,00 грн. з ПДВ.

На виконання умов договору, позивач надав, а відповідач прийняв послуги охорони, що підтверджується наявними в матеріалах справи акти здачі-прийняття робіт (наданих послуг), а саме:

- послуги у лютому 2018 року вартістю 20 575 грн. (акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 28 лютого 2018 року №А-00000205, акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31 березня 2018 року №А-00000278) оплачені повністю 16 червня 2018 року;

- послуги у березні 2018 року вартістю 20 575 грн. (акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31 березня 2018 року №А-00000235, акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31 березня 2018 року №А-00000278) оплачені повністю 16 червня 2018 року;

- послуги у квітні 2018 року вартістю 20 575 грн. (акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 30 квітня 2018 року №А-00000279) оплачені повністю 16 червня 2018 року;

- послуги у травні 2018 року вартістю 20 575 грн. (акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31 травня 2018 року №А-00000311) оплачені повністю 28 вересня 2018 року;

- послуги у червні 2018 року вартістю 20 575 грн. (акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 30 червня 2018 року №А-00000383) оплачені повністю 28 вересня 2018 року;

- послуги у липні 2018 року вартістю 20 575 грн. (акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31 липня 2018 року №А-00000460) оплачені повністю 28 вересня 2018 року;

- послуги у серпні 2018 року вартістю 20 575 грн. (акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31 серпня 2018 року №А-00000543) оплачені повністю 28 вересня 2018 року;

- послуги у вересні 2018 року вартістю 20 575 грн. (акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 30 вересня 2018 року №А-00000608) оплачені повністю 27 грудня 2018 року;

- послуги у жовтні 2018 року вартістю 20 575 грн. (акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31 жовтня 2018 року №А-00000689) оплачені повністю 27 грудня 2018 року;

- послуги у листопаді 2018 року вартістю 20 575 грн. (акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 30 листопада 2018 року №А-00000830) оплачені повністю 27 грудня 2018 року;

- послуги у грудні 2018 року вартістю 20 575 грн. (акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31 грудня 2018 року №А-00000895) - не оплачені;

- послуги у січні 2019 року вартістю 20 575 грн. (акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31 січня 2019 року №А-00000044) - не оплачені;

послуги у лютому 2019 року вартістю 20 575 грн. (акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 28 лютого 2019 року №А-00000161) - не оплачені;

- послуги у березні 2019 року вартістю 16 592,74 грн. (акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 28 лютого 2019 року №А-00000439) - не оплачені.

Таким чином, за період з 01.02.2018 р. по 26.03.2019 р. виконавцем (позивачем) надані замовнику (відповідачу) послуги на загальну суму 284 067,74 грн., оплата за отримані послуги замовником здійснена частково в розмірі 205 750 грн.

Заборгованість відповідача становить 78 317,74 грн.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань, 12.02.2019 позивач направив на адресу відповідача лист №11/02-02 від 11.02.2019, в якому повідомив про дострокове розірвання договору №3339 на спеціалізовану постову охорону об`єкта від 01.02.2018.

Також, 14.02.2019 позивачем направлено на адресу відповідача претензію №11/02-02 від 13.02.2019, в якій позивач просив відповідача сплатити заборгованість за надані послуги з охорони об`єкту.

14.03.2019 позивач повторно направив на адресу відповідача лист №11/02-02 від 11.02.2019, в якому повідомив про дострокове розірвання договору №3339 на спеціалізовану постову охорону об`єкта від 01.02.2018.

19.03.2019 позивач направив на адресу відповідача лист №13/03-07 від 13.03.2019, в якому направив відповідачу для підпису акти здачі-приймання робіт та просив повернути підписані акти на адресу позивача.

Відповідач на вимоги позивача не відреагував, заборгованість не сплатив.

Звертаючись до господарського суду із цим позовом, позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором №3339 на спеціалізовану постову охорону об`єкта від 01.02.2018 в частині оплати та просить суд стягнути з відповідача суму основної заборгованості у розмірі 78 317,74 грн., інфляційні втрати - 3 969,18 грн., пеню - 13 790,31 грн., 3% річних - 1656,68 грн., що і є причиною виникнення цього спору.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, на підставі наступного.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Господарське зобов`язання виникає, зокрема із господарського договору (стаття 174 Господарського кодексу України).

Предметом спору у даній справі є позовні вимоги про стягнення з відповідача суми заборгованості за договором про надання послуг.

Відповідно до положень ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов`язання або одностороння змiна його умов не допускається, якщо iнше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, iнших актiв цивiльного законодавства.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Зобов`язання відповідача щодо оплати послуг передбачено умовами договору та нормами законодавства.

Враховуючи умови п. 2.5 розділу 2 договору, строк оплати послуг є таким, що настав.

При цьому, умовами договору визначено, що охоронні послуги надані виконавцем за місяць вважаються виконаними і прийнятими замовником, якщо останній на протязі місяця не пред`явив мотивовану письмову претензію виконавцю по якості наданих послуг. Охоронні послуги вважаються викопаними за умови складання сторонами та підписання акту виконаних робіт (п. 2.6. договору).

До закінчення поточного місяця виконавець надає замовнику два примірники Акта приймання наданих послуг, який останній зобов`язаний протягом трьох робочих днів підписати і один примірник підписаного Акта повернути виконавцю. У випадку наявності у замовника заперечень щодо обсягу послуг, наданих виконавцем у звітному місяці, замовник зобов`язаний в той же строк у письмовій формі, надати виконавцю свої обґрунтовані заперечення (п. 2.7. договору).

За умови неповернення замовником підписаного Акта приймання наданих послуг чи ненадання обґрунтованих заперечень щодо обсягу послуг, наданих виконавцем у звітному місяці, в строк, визначений п.2.7. даного Договору, вважається, що послуги у такому місяці надані виконавцем в повному обсязі і прийняті замовником без зауважень (п. 2.8. договору).

Відповідач, у строки встановлені договором, не надав своїх заперечень щодо обсягу послуг, за таких обставин та відповідно до п. 2.8. договору, послуги надані виконавцем в повному обсязі і прийняті замовником без зауважень.

Станом на час розгляду справи доказів сплати заборгованості від відповідача не надійшло.

З урахуванням викладеного, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі 78 317,74 грн. підлягають задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача інфляційні втрати у сумі 3 969,18 грн. за період з березня 2018 року по квітень 2019 року, пеню - 13 790,31 грн. та 3% річних - 1 656,68 грн. за період з 06.03.2018 по 29.05.2019 суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Стаття 549 Цивільного кодексу України зазначає, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник має передати кредиторові у випадку порушення боржником зобов`язання.

Згідно до положень ч. 2 ст.551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" (надалі-Закон) встановлено, що його норми регулюють договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань.

Відповідно до ст. 1 Закону платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (ст. 3 Закону).

У разі затримки оплати наданих послуг замовником, замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ під суми наданих послуг за кожний день затримки та втрачає право на пред`явлення будь яких матеріальних претензій по якості наданих послуг за період існування заборгованості (п. 2.9. договору).

Перевіривши розрахунки позивача, судом встановлено, що пеня за період з 06.03.2018 по 29.05.2019 становить 18 098,12 грн.

З огляду на вимоги статей 79, 86 ГПК України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Враховуючи, що розмір пені, за розрахунком суду перевищує заявлений позивачем, суд не може вийти за межі позовних вимог тому до стягнення підлягає сума пені заявлена позивачем 13 790,31 грн.

Згідно з ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних з простроченої суми.

3% річних за порушення відповідачем зобов`язань з оплати за період з 06.03.2018 по 29.05.2019, що підлягають до стягнення становлять 1 537,18 грн.

В решті вимог про стягнення 3% річних у розмірі 119,50 грн. слід відмовити.

При перевірці розрахунку інфляційних втрат позивача суд враховує приписи Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань".

Так, п. 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур`єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

У застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.97 N 62-97р; цього листа вміщено в газеті "Бизнес" від 29.09.97 N 39, а також в інформаційно-пошукових системах "Законодавство" і "Ліга".

Загальна сума інфляційних втрат, що підлягає до стягнення за період з квітня 2018 року по квітень 2019 року становить 996,97 грн.

В решті вимог про стягнення інфляційних втрат у розмірі 2972,21 грн. слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно до ст. 74, 77 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

У відповідності до статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

На підставі викладеного позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача основної заборгованості у розмірі 78 317,74 грн., інфляційних втрат - 996,97 грн., пені - 13 790,31 грн. та 3% річних - 1537,18 грн.

Згідно з приписами ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на сторін пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Також позивач просив суд стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6600,00 грн.

З цього приводу суд зазначає наступне.

За змістом приписів статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до приписів частин 1-3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Крім того, частинами 4-5 зазначеної статті передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, п. п. 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

На підтвердження понесених витрат на оплату послуг адвоката позивач надав до суду Договір про надання правової допомоги №35 від 31.08.2019 (а.с.31-33), звіт про виконану роботу від 29.05.2019 (а.с.34), квитанцію №9 від 29.05.2019 на суму 6600 грн. (а.с.30); ордер ПТ №112474 від 29.05.2019 (а.с.27); свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серія ПТ №1944 (а.с.28), посвідчення адвоката від 09.01.2018 (а.с.29).

Відповідно до ч.ч. 5 та 6 ст. 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідач з заявою про зменшення розміру витрат позивача на правову допомогу не звертався.

Однак, зважаючи на те, що витрати на правову допомогу відпостяться до судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами пропорційно задоволеним позовним вимогам, суд вважає за необхідне розподілити витрати на адвокатські послуги також пропорційно задоволеним вимогам, стягнувши з відповідача на користь позивача 6 391,22 грн.

У стягненні 208,78 грн. витрат на правову допомогу слід відмовити.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "АНТАРЕС-2000" до Товариства з обмеженою відповідальністю "МАЙСТЕР-БУД" про стягнення заборгованості в розмірі 97 733,91 грн. за Договором № 3339 від 01.02.2018 р. на спеціалізовану постову охорону об`єкта-будівельного майданчика задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "МАЙСТЕР-БУД" (49000, м. Дніпро, вул. Курсантська, 7 , ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АНТАРЕС-2000" (36038, м. Полтава, вул. Шевченка, буд. 100, ) суму основної заборгованості у розмірі 78 317,74 грн., 996,97 грн. - інфляційних втрат, 13 790,31 грн. - пені, 1 537,18 грн. - 3% річних, 1 860,23 грн. - витрат по сплаті судового збору та 6 391,22 грн. - витрат на правову допомогу, про що видати наказ, після набрання рішенням законної сили.

В решті позовних вимог про стягнення з відповідача 3% річних у сумі 119,50 грн., інфляційних втрат - 2 972,21 грн. та втрат на правову допомогу - 208,78 грн. - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судові рішення справі набирають законної сили відповідно до ст.ст. 241, 284 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 26.07.2019

Суддя Н.Г. Назаренко