ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

24.07.2019 Справа № 917/924/19

Господарський суд Полтавської області у складі судді Безрук Т.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовною заявою Приватного підприємства "Транснет Т"

до Приватного підприємства "Дорада"

про стягнення 20 000,00 грн.

без виклику представників сторін

встановив:

Приватне підприємство "Транснет Т" звернулось до Господарського суду Полтавської області з позовною заявою до Приватного підприємства "Дорада" про стягнення 20000,00 грн. за договором № ЗМ-000501 від 02.05.2018 транспортно-експедиційного обслуговування та перевезення вантажів автомобільним транспортом в міжнародному сполученні, у тому числі відшкодування збитків, понесених внаслідок витрат на сплату штрафу дорожнім службам Угорщини за перевантаження транспортного засобу, за перевантаження понад 18% від заявленої у заявці ваги вантажу, відшкодування вартості три доби понаднормового простою транспортного засобу.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що позивачем були надані відповідачу передбачені вказаним договором послуги по транспортно-експедиційному обслуговуванню та перевезення вантажів. Проте, відповідач в порушення умов договору допустив перевантаження транспортного засобу понад встановлені норми, що призвело до витрат позивача на суму 7797,41 грн. на сплату штрафу дорожнім службам Угорщини за перевантаження транспортного засобу. Також, згідно п. 4.2.1, 4.2.3 договору відповідач має сплатити 14862,86 грн. компенсації за перевантаження понад 18% від заявленої у заявці ваги вантажу. Крім того, відповідач повинен відшкодувати 3000,00 грн. відшкодування вартості три доби понаднормового простою транспортного засобу.

Позивач у позові зазначає, що загальна сума, належна до відшкодування становить 25660,27 грн. На оплату цієї суми позивач виписав відповідачу рахунок-фактуру № СФ-0000769 від 02.07.2018. У позові позивач вказує, що відповідач оплатив йому лише 5660,27 грн. Борг в сумі 20000,00 грн. відповідачем не був оплачений.

За протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.06.2019р. даний позов було передано на розгляд судді Безрук Т. М.

За ухвалою суду від 18.06.2019. року відкрито провадження у справі № 917/924/19, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін згідно з ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) сторони суду не надали.

Про відкриття провадження у справі позивач та відповідач повідомлені належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями від 19.06.2019р.

Відповідно до частини п`ятої статті 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

За ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За ч. 2 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

За ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Ухвалою суду від 18.06.2019 було встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи. Зокрема було встановлено відповідачу строк у 15 днів з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позов.

Ухвала від 18.06.2019 р. була вручена відповідачу 21.06.2019 р., що підтверджується поштовим повідомленням. Отже, останнім днем подачі суду відзиву на позов є 08.07.2019р.

Згідно ст.113 ГПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені,- встановлюються судом.

Згідно ч.8 ст.165 ГПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Згідно ст.118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідач відзив на позов не надав. Встановлені строки для його подання закінчилися.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

22.07.2019 до суду надійшло клопотання позивача від 17.07.2019 про стягнення з відповідача понесених судових витрат у розмірі 1921,00 грн. - на сплату судового збору та 7000,00 грн. витрат на правову допомогу.

В цьому клопотанні позивач посилається на те, відповідачем було сплачено заявлені до стягнення 20000,00 грн.

Як свідчать подані докази, відповідач сплатив позивачу 20000,00 грн. за платіжним дорученням № 4783 від 24.06.2019 за послуги по рахунку № 769 від 02.07.2018.

Тобто, після звернення позивача з даним позовом до суду відповідач повністю сплатив заявлений до стягнення борг згідно виставленого позивачем рахунком-фактурою № СФ-0000769 від 02.07.2018.

Зазначене свідчить про відсутність предмета спору між сторонами. Це є підставою для закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Позивач у клопотанні від 17.07.2019 (вхід. № 7581 від 22.07.2019) прохає стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 1921,00 грн. на сплату судового збору та 7000,00 грн. на правову допомогу на підставі ч. 3 ст. 130 ГПК України.

В ч. 3 ст. 130 ГПК України зазначено, що у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Порядок подання заяви про відмову від позову та її розгляд регулюються ст.ст. 46, 191 ГПК України.

Отже, відмова від позову це окрема процесуальна дія позивача, вчинення якої врегульовано ст. 191 ГПК України.

В ст. 191 ГПК України встановлено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Окремої письмової заяви, в якій би було заявлено позивачем про його відмову від позову, позивачем суду не надано.

У резолютивній частині клопотання від 17.07.2019 (вхід. № 7581 від 22.07.2019) також позивачем не вказується про те, що він відмовляється від позову, лише заявлено прохання про стягнення судових витрат. У тексті клопотання лише констатується про сплату відповідачем боргу після звернення позивача з позовом (що є підставою для закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України), та цитується ст. 130 ГПК України з метою відшкодування судових витрат.

Оскільки відмови від позову фактично позивачем не заявлено, суд не може постановити ухвалу про її прийняття у порядку ст. 191 ГПК України.

Друге речення ч. 3 ст. 130 ГПК України не може бути виокремлено як самостійна норма та застосовано без зв`язку з першим реченням цієї частини. Воно підлягає застосуванню лише у разі надходження від позивача заяви про відмову від позову.

Отже, в даному випадку підлягають застосуванню загальні правила розподілу судових витрат, встановлені в ст.129 ГПК України.

В ч.4 ст. 129 ГПК України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В даному випадку рішення по суті спору судом не прийнято, провадження у справі закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України в зв`язку з відсутністю предмета спору.

В ч. 1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" зазначено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема, закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Відповідно до ст.7 Закону України "Про судовий збір" сплачений позивачем судовий збір в сумі 1921,00 грн. за платіжним дорученням № 164 від 03.06.2019р. підлягає поверненню з державного бюджету після надходження відповідної заяви від позивача.

Відшкодування інших судових витрат в цьому випадку не проводиться.

Керуючись п.2 ч.1 ст. 231, ст. ст. 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Закрити провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання. Ухвала може бути оскаржена протягом десяти днів шляхом подання апеляційної скарги через відповідний суд згідно з підп.17.5 п. 17 ч. 1 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Дата підписання ухвали: 24.07.2019.

Суддя Т. М. Безрук