ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу в частині вимог

05 серпня 2019 року Справа № 915/1815/19

м. Миколаїв

Суддя Господарського суду Миколаївської області Давченко Т.М.,

розглянувши заяву державного підприємства "Адміністрація морських портів України",

просп. Перемоги, 14, м. Київ, 01135,

в особі Миколаївської філії державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (адміністрація Миколаївського морського порту),

вул. Заводська, 23, м. Миколаїв, 54020,

про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "МЕТАЛ СТИВІДОРІНГ КОМПАНІ",

вул. Заводська, 23/26, м. Миколаїв, 54002,

грошових коштів у загальній сумі 36588 грн. 55 коп.

В С Т А Н О В И В:

Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" в особі Миколаївської філії державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (адміністрація Миколаївського морського порту) (далі - Адміністрація) звернулося з заявою від 26.07.2019 №2560/18-01-02/Вих/18 про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "МЕТАЛ СТИВІДОРІНГ КОМПАНІ" (далі - ТОВ "МСК") грошових коштів у загальній сумі 36588 грн. 55 коп., із яких: 34068 грн. - основний борг; 2321 грн. 75 коп. - пеня; 198 грн. 80 коп. - 3 % річних, з посиланням на неналежне виконання ТОВ "МСК" грошових зобов`язань за укладеним з Адміністрацією договором від 14.07.2015 № 70-П-МИФ-15 про надання послуг зі зберігання майна, з урахуванням додаткової угоди до нього від 26.07.2016 № 1, а саме, зобов`язань щодо своєчасної та у повному обсязі оплати договірних послуг, наданих заявником у березні-квітні 2019 року, внаслідок чого утворився основний борг у спірній сумі, на яку Адміністрацією нараховано пеню, в порядку п. 5.4 договору, та здійснено нарахування, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Дана заява в частині вимог Адміністрації про стягнення з ТОВ "МСК" пені та 3 % річних не підлягає задоволенню у зв`язку з таким.

Господарським процесуальним законодавством передбачено, що судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ч.1 ст.148 ГПК України).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 1 ст. 230 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

З аналізу указаних норм законодавства слідує, що пеня за своєю правовою природою є не грошовою заборгованістю за договором, а видом штрафних санкцій, яку сторона сплачує у разі невиконання/неналежного виконання свого грошового зобов`язання.

Пунктом 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, 3 % річних виступають способом захисту майнового права та інтересу шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, заявлені Адміністрацією до стягнення з ТОВ "МСК" пеня та 3 % річних за своєю правовою природою не є грошовою заборгованістю, що виникла на підставі договору, а тому за такими вимогами не може бути виданий судовий наказ.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.

Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу. У разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу (ч.ч. 2, 3 ст.152 ГПК України).

Суд роз`яснює, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п.п. 3-6 ч. 1 ст. 152 ГПК України, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку (ч. 2 ст.153 ГПК України).

Керуючись ст.ст. 148, 150, 152-153, 234 ГПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Відмовити державному підприємству "Адміністрація морських портів України" в особі Миколаївської філії державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (адміністрація Миколаївського морського порту) у видачі судового наказу в частині вимог про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "МЕТАЛ СТИВІДОРІНГ КОМПАНІ" пені в сумі 2321 грн. 75 коп., та 3 % річних у сумі 198 грн. 80 коп.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Південно-західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Миколаївської області протягом 10 днів з дня постановлення ухвали.

Суддя Т.М.Давченко