ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

24.07.2019 Справа № 908/1812/19

м.Запоріжжя Запорізької області

Суддя Господарського суду Запорізької області Корсун В.Л. розглянувши матеріали заяви СІКОМІЛО ТРЕЙДІНГ ЛІМІТЕД про забезпечення позову у справі

за позовною заявою: СІКОМІЛО ТРЕЙДІНГ ЛІМІТЕД, 105, г. Грива Дигеніс Авеню , Стедес Корт, 2 поверх , кв . 202 , м . Лімасол , Кіпр

представник заявника ОСОБА_1 , АДРЕСА_5

до відповідача 1: Товариства з обмеженою відповідальністю «СУ-112», 69035, м. Запоріжжя, вул. Лермонтова, буд. 26 приміщення 22

до відповідача 2: ОСОБА_2 , АДРЕСА_6

до відповідача 3: ОСОБА_3 , АДРЕСА_7

до відповідача 4: ОСОБА_4 , АДРЕСА_8

до відповідача 5: Департаменту Реєстраційних послуг Запорізької міської ради, 69002, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Олександрівська, буд. 84

третя особа: приватний нотаріус Донецького міського нотаріального округу Михайлова Наталія Олександрівна, АДРЕСА_11

третя особа: виконавчий комітет Донецької міської ради, 83050, Донецька область, м. Донецьк, вул. Артема, буд. 98

про визнання недійсними 2 рішень загальних зборів учасників, 2 договорів купівлі-продажу часток у статутному капіталі ТОВ «СУ-112», зобов`язати відповідача 5 скасувати реєстраційні дії відносно ТОВ «СУ-112»

Без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

22.07.2019 до господарського суду Запорізької області засобами електронного зв`язку (сформовано в системі «Електронний суд») надійшла позовна заява СІКОМІЛО ТРЕЙДІНГ ЛІМІТЕД з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «СУ-112» (надалі ТОВ «СУ-112, відповідач 1), ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 , відповідач 2), ОСОБА_3 ( ОСОБА_3 , відповідач 3), ОСОБА_4 ( ОСОБА_4 , відповідач 4), Департаменту Реєстраційних послуг Запорізької міської ради (надалі Департамент, відповідач 5) про:

визнання недійсним повністю рішень загальних зборів учасників ТОВ "СУ-112":

- від 03.10.2012, оформлене протоколом № 03/10 загальних зборів учасників ТОВ "СУ-112" від 03.10.2012;

- від 17.10.2012, оформлене протоколом № 17/10 загальних зборів учасників ТОВ «СУ-112» від 17.10.2012.

Визнати недійсними повністю такі договори купівлі-продажу часток у статутному капіталі ТОВ "СУ-112":

- договір, укладений 09.10.2012 між СІКОМІЛО ТРЕЙНДІНГ ЛІМІТЕД, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 з моменту його укладання;

- договір, укладений 17.10.2012 між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 з моменту його укладання.

Зобов`язати Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради скасувати реєстраційні дії відносно ТОВ "СУ-112":

- державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи; 12.10.2; ОСОБА_7 ; Виконавчий комітет Донецької міської ради; інші зміни, зміна складу або інформації про засновників;

- державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи; 18.10.2; ОСОБА_7 ; Виконавчий комітет Донецької міської ради; зміна складу або інформації про засновників;

- внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах; 20.12.2; ОСОБА_7 ; Виконавчий комітет Донецької міської ради; зміна видів діяльності;

- державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи; 27.04.2; ОСОБА_6 ; Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради; зміна місцезнаходження;

- внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах; 29.04.2; ОСОБА_6 ; Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради; зміна керівника юридичної особи, зміна складу підписантів.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи № 908/1812/19 між суддями від 22.07.2019 вказану позовну заяву визначено для розгляду судді Корсуну В.Л.

Разом з позовною заявою надійшла заява від 20.07.2019 про забезпечення позову, в якій позивач просить суд:

1. Заборонити до розгляду справи по суті державним реєстраторам Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, нотаріусам, а також: всім іншим державним реєстраторам юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (в розумінні Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань») проводити реєстраційні дії щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «СУ-112» (ідентифікаційний код 36981934, місцезнаходження: 69035, місто Запоріжжя, вул. Лєрмонтова, будинок 26, приміщення 22), а саме:

- державну реєстрацію змін до установчих документів юридичної особи, зокрема, але не виключно, про зміну складу та часток засновників товариства, розміру статутного капіталу, виключення учасників товариства, зміну особи, що уповноважена вчиняти дії від імені товариства, зміну органів управління товариства, зміну місцезнаходження товариства;

- державну реєстрацію рішення про виділ юридичної особи;

- державну реєстрацію рішення про припинення юридичної особи,

- державну реєстрацію припинення юридичної особи в результаті її реорганізації;

- державну реєстрацію припинення юридичної особи в результаті її ліквідації;

- проводити передачу реєстраційної справи юридичної особи.

2. Заборонити до розгляду справи по суті загальним зборам учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «СУ-112» (ідентифікаційний код 36981934, місцезнаходження: 69035, місто Запоріжжя, вул. Лєрмонтова, буд. 26, прим. 22) приймати такі рішення:

- про визначення та перерозподіл часток учасників товариства у статутному капіталі товариства;

- про внесення змін до Статуту товариства та затвердження нової редакції;

- про реєстрацію змін у єдиному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань;

- про зміну місцезнаходження товариства;

про виділ або припинення (шляхом реорганізації, ліквідації, злиття) товариства.

В обґрунтування вимог вказаної заяви про забезпечення позову заявник зазначає, що системність проведення загальних зборів за відсутності позивача після незаконної продажі його частки у статутному капіталі відповідача 1, існує значний ризик того, що відповідач 1 в особі своїх теперішніх учасників (відповідачі 2 та 3 у цій справі) продовжать дії з перешкоджання у поновленні позивача у складі учасників товариства шляхом прийняття нових рішень загальних зборів і проведення на їх підставі реєстраційних дій; між самими учасниками відповідача 1 відбувся судовий спір з приводу їх часток у статутному капіталі ТОВ «СУ-112», за відсутності позивача були проведені чергові незаконні збори, та внесені відповідні реєстраційні записи до ЄДР; метою таких умисних дій є бажання відповідачів 2 та 3 вивести нерухоме майно зі статутного капіталу відповідача 1 та продати його, як наслідок, припинення діяльності товариства і реальна загроза неможливості виконати рішення суду у цій справі. При цьому, заявник зазначає, що будинок та земельна ділянка у м. Ялта, АР Крим), є внеском у статутний капітал відповідача-1, що підтверджується виписками № 99/2019/267871235 від 19.06.19 та № 99/2019/268125519 від 21.06.019 з Єдиного державного реєстру нерухомості про об`єкт нерухомості (будинок та земельна ділянка під ним, що є внеском у статутний капітал відповідача-1). Єдиним власником цієї нерухомості з 29.11.2017 є ОСОБА_2 . На вказане нерухоме майно реєстраційними органами АР Крим 26.09.18 був накладений арешт та заборона здійснювати дії щодо них. Отже, після 03.10.12 в результаті зміни учасників, ОСОБА_2 перереєструвала нерухоме майно на себе, і як відомо представнику позивача, має намір продати це майно. Доказів на підтвердження таких намірів та в чому вони полягають суду не надано.

Крім того, вказує, що з огляду на злочинну спрямованість дій та бездіяльності на перешкоду поверненню позивачу його частки в статутному капіталі, є ризик того, що ТОВ «СУ-112» (в особі його нинішніх учасників - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ) не зупиниться на вчиненому, і може вчинити такі дії: змінити розмір статутного капіталу; змінити склад учасників товариства; змінити інші положення статуту (наприклад, щодо порядку формування органів товариства, їх повноважень, кворуму та порядку прийняття ними рішень); припинити товариство шляхом реорганізації (поділу, приєднання, злиття, перетворення) або ліквідації. Вчинення кожної з цих дій є перешкодою повернення позивача у склад учасників ТОВ «СУ-112», оскільки кожне з наведених рішень призведе до відступу від єдиної законної редакції статуту ТОВ «СУ-112» - тієї, що була затверджена рішенням загальних зборів від 11.04.2012 та зареєстрована 18.04.2012, і передбачала наступні розміри часток: частка СІКОМІЛО ТРЕЙДІНГ ЛІМІТЕД - 905 993,00 грн., що дорівнює 100 %статутного капіталу (п. 2.1 Статуту). Прийняття рішення про припинення товариства, більше того, на думку заявника, призведе до унеможливлення розгляду і вирішення спору про поновлення позивача у корпоративних правах, оскільки такими діями відповідач створить підставу для закриття провадження у справі, передбачену п. 6 ч. 1 ст. 231 ГПК України. Будь-яка інша редакція статуту, прийнята ТОВ «СУ-112» за відсутності участі у зборах та голосування позивача, є незаконною, оскільки будь-яке таке рішення загальних зборів є прийнятим за відсутності кворуму та з відсутністю необхідних повноважень у представника позивача. Таким чином, такий спосіб забезпечення позову, як заборона вчинення реєстраційних дій, прямо передбачений Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань».

Розглянувши матеріали заяви від 20.07.19 про забезпечення позову суд дійшов висновку про наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень

Статтею 136 ГПК України передбачено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 ГПК України, заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше 2 днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 140 ГПК України).

За змістом ч. 1 ст. 116 ГПК України, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

У п. 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.11 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» вказано, що заходи до забезпечення позову застосовуються як гарантія реального виконання рішення суду. При цьому, у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Згідно із п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.11 № 16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову», забезпечення позову (як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи) може застосовуватись як за основним, так і за зустрічним позовом на будь-якій стадії процесу, включаючи перегляд рішення, ухвали, постанови (далі - рішення) в апеляційному або у касаційному порядку.

Питання про забезпечення позову може вирішуватися господарським судом як без проведення окремого судового засідання, так і в засіданні з викликом представників сторін, інших учасників судового процесу із заслуховуванням їх думки.

В п. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.11 № 16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» зазначено, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, питання задоволення заяви сторони у справі про застосування заходів до забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку, виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити припущення про утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову.

Саме лише посилання в заяві на потенційну загрозу у позивача в ускладненні відновлення порушених прав без наведення відповідного обґрунтування та надання належних доказів не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Судом враховано, що заявник у своїй заяві про забезпечення позову вказує на те, що на вказане в тексті цієї ухвали нерухоме майно реєстраційними органами АР Крим 26.09.18 був накладений арешт та заборона здійснювати дії щодо них.

У зв`язку з викладеним, наведені вище твердження заявника надають суду підстави для висновку про те, що до спірного майна (яке розташоване на тимчасово окупованій території України - АР Крим), вже застосовані заходи забезпечення, шляхом накладення арешту та заборони здійснювати дії щодо такого майна.

Також заявник в даній заяві вказує на ту обставину, що ТОВ «СУ-112» знаючи про незаконність рішень загальних зборів від 03.10.12 та 17.10.12 вчиняє перешкоди на шляху поновлення позивача у складі учасників товариства. Однак, вказані вище рішення не визнані судом незаконними, доказів вказаного матеріали справи не містять, що свідчить про наявність припущень у заявника.

Суд зазначає, що самі лише посилання позивача, виходячи із власних нічим не підтверджених припущень (передбачень, прогнозів) на існуючу, на його думку, реальну загрозу, без надання відповідних доказів, не є достатньою підставою для задоволення клопотання про забезпечення позову.

Доводи наведені заявником в обґрунтування заяви про забезпечення позову, мають оціночний характер та підлягають з`ясуванню, оцінці та доведенню під час вирішення спору по суті, та однозначно, не свідчать, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду або призведуть до порушень прав заявника.

Питання задоволення заяви про застосування заходів забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку окремо, виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити висновок про те, що невжиття таких заходів матиме наслідки, визначені у ч. 2 ст. 136 ГПК України.

Також слід зазначити, що вжиття передбачених ст. 137 ГПК України заходів до забезпечення позову є правом суду, а не його обов`язком.

Забезпечення позову є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, тому у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника; забезпечення збалансованості інтересів сторін; імовірність настання вищезазначених негативних наслідків в разі невжиття таких заходів. Оцінка ефективності заходу забезпечення позову здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 ГПК України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Між тим, із змісту заяви вбачається, що вимоги про заборону до розгляду справи по суті державним реєстраторам Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, нотаріусам, а також всім ін. державним реєстраторам юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (в розумінні Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань») проводити реєстраційні дії щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «СУ-112», про заборону до розгляду справи по суті загальним зборам учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «СУ-112» приймати рішення ґрунтуються лише на припущеннях. Крім того, посилання позивача на те, що останній був ошуканий організованою злочинною групою у складі ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 ґрунтуються лише на не підтверджених жодним чином доводах позивача у розумінні положень як чинного ГПК України так ст. 75 цього Кодексу.

А саме лише посилання позивача на те, що до розгляду справи по суті може стати неможливим виконання рішення суду або ускладниться його виконання, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Тим більше, з урахуванням того, що в силу тверджень позивача про місцезнаходження відповідачів 2, 3 та 4 та території м. Донецьк та Донецької області, яка тимчасово непідконтрольна Україні, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Як наслідок, позивачем на адресу відповідачів 2, 3 та 4 матеріали позовної заяви не направлялись з підстав не залежних від нього.

З огляду на викладене у тексті цієї ухвали, а також враховуючи вимоги розумності, обґрунтованості, адекватності, збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, не доведеності обставин щодо ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви позивача про забезпечення позову у цій справі. У зв`язку з чим, як наслідок, у задоволенні заяви СІКОМІЛО ТРЕЙДІНГ ЛІМІТЕД від 22.07.19 про забезпечення позову відмовлено.

Слід зазначити, що відмова у задоволенні цієї заяви у наданому до суду вигляді не позбавляє права позивача звернутись із відповідною заявою та наданням доказів на підтвердження своїх тверджень.

Керуючись ст.ст. 73-74, 76, 77, 86, 136-141, 144, 234, 235 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити СІКОМІЛО ТРЕЙДІНГ ЛІМІТЕД у задоволенні заяви про забезпечення позову, яка надійшла на адресу суду 22.07.19.

Відповідно до ч. 8 ст. 140 ГПК України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Статтею 235 ГПК України визначено, що ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Пунктом 3 ч. 1 ст. 255 ГПК України закріплено, що окремо від рішення суду першої інстанції мажуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову.

Згідно з вимогами ст. 256 ГПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 261 цього Кодексу.

Повний текст ухвали складено 24.07.2019.

Суддя В.Л. Корсун