ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2019 року Справа № 915/717/19

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Олейняш Е. М. при секретарі судового засідання Ковальжи А. І., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Нікспецтранс", вул. Шнеєрсона, 2А, кв. 25, м. Миколаїв, 54001 ()

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрхімресурс", вул. В. Нестерчука, буд. 1, м. Калинівка, Калинівський район, Вінницька область, 22400 ()

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Миколаївське підприємство "Термінал-Укрхарчозбутсировина", вул. Велика морська, буд. 63, м. Миколаїв, 54001 ()

про стягнення грошових коштів в сумі 2 086 091, 16 грн. та зобов`язання вчинити дії

за участю представників сторін:

від позивача: Сафронов Ю.І. ордер серія МК №152538 від 13.03.2019 року;

від відповідача ТзОВ МП "Термінал-Укрхарчозбутсировина": Гузенко А.М. адвокат ордер серія МК №148853 від 01.04.2019 року;

від відповідача ТзОВ "Укрхімресурс": Дробаха С.В. адвокат ордер серія ВН № 102316 від 22.04.2019 року.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Миколаївської області звернулось ТзОВ "Нікспецтранс" з позовною заявою, в якій просить суд:

- стягнути з ПАТ "Укрхімресурс" на користь ТзОВ "Нікспецтранс" суму боргу за договором про надання транспортних послуг № 1901 від 08.01.2019 р. у розмірі 1 586 091, 16 грн., в тому числі: вартість наданих послуг у розмірі 1 539 991, 20 грн.; збитки від інфляції станом на 13.03.2019 року у розмірі 7 699, 96 грн.; неустойка у вигляді штрафу станом на 13.03.2019 року у розмірі 38 400, 00 грн.;

- стягнути з ПАТ "Укрхімресурс" та ТзОВ Миколаївське підприємство "Термінал-Укрхарчозбутсировина" в солідарному порядку на користь ТзОВ "Нікспецтранс" суму збитків, завданих неналежним виконанням договору про надання транспортних послуг № 1901 від 08.01.2019 р. у розмірі 500 000,00 грн.;

- зобов`язати ПАТ "Укрхімресурс" забезпечити розвантаження транспортних засобів ТзОВ "Нікспецтранс" марки Вольво д/н НОМЕР_1 з напівпричепом Wecon д/н НОМЕР_2 та марки Вольво д/н НОМЕР_3 з напівпричепом STL д/н НОМЕР_4 та забезпечити безперешкодний виїзд з території підприємства.

І. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 28.03.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання по справі на 02.05.2019 року.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 28.03.2019 року відмовлено в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 02.05.2019 року задоволено клопотання відповідача ТзОВ "Укрхімресурс" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 02.05.2019 року відкладено підготовче засідання по справі на 14.05.2019 року.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 06.05.2019 року відмовлено ТзОВ "Укрхімресурс" у задоволенні клопотання (вх. № 7271/19 від 03.05.2019 року) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції по справі № 915/717/19, призначеного на 14.05.2019 року.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 11.05.2019 року відмовлено ТзОВ "Укрхімресурс" у задоволенні клопотання (вх. № 7679/19 від 11.05.2019 року) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції по справі № 915/717/19, призначеного на 14.05.2019 року.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 14.05.2019 року відкладено підготовче засідання по справі на 27.05.2019 року.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 21.05.2019 року задоволено клопотання відповідача ТзОВ "Укрхімресурс" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 27.05.2019 року (з урахуванням ухвали суду від 28.05.2019 року) продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання по справі на 19.06.2019 року.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 06.06.2019 року задоволено клопотання відповідача ТзОВ "Укрхімресурс" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 19.06.2019 року закрито підготовче провадження по справі та призначено розгляд справи по суті на 10.07.2019 року.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 04.07.2019 року задоволено клопотання відповідача ТзОВ "Укрхімресурс" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

В судовому засіданні 10.07.2019 року оголошено перерву до 16.07.2019 року.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 16.07.2019 року прийнято відмову позивача від позову в частині позовних вимог згідно клопотання вх. № 11882/19 від 16.07.2019 року.

Закрито провадження у справі № 915/717/19 в частині зобов`язання ПАТ "Укрхімресурс" забезпечити розвантаження транспортних засобів ТзОВ "Нікспецтранс" марки Вольво д/н НОМЕР_1 з напівпричепом Wecon д/н НОМЕР_2 та марки Вольво д/н НОМЕР_3 з напівпричепом STL д/н НОМЕР_4 та забезпечити безперешкодний виїзд з території підприємства на підставі п. 4 ч. 1 ст. 231 ГПК України у зв`язку з відмовою позивача від позову в частині позовних вимог.

В судовому засіданні 16.07.2019 року судом відповідно до ч. 1 ст. 240 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ІІ. ЗАЯВИ ТА КЛОПОТАННЯ У СПРАВІ.

Заяви та клопотання відсутні.

ІІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ УЧАСНИКІВ ПРОЦЕСУ.

1. Правова позиція позивача.

Позивач зазначає, що предметом спору є вимога про стягнення грошової заборгованості: суми боргу за договором про надання транспортних послуг з урахуванням інфляції та неустойки у вигляді штрафу; суми збитків, завданих неналежним виконанням договору про надання транспортних послуг.

Підставою позову позивачем зазначено обставини, які полягають в наступному:

- відповідач ТзОВ "Укрхімресурс" не виконав умови договору про надання транспортних послуг, зокрема не підписав акти виконаних робіт та не провів оплату за надані транспортні послуги на загальну суму 1 539 991, 20 грн.;

- факт надання транспортних послуг підтверджується, в т. ч. товарно-транспортними накладними, які підписані відповідачем ТзОВ "Укрхімресурс"

- неналежне виконання умов договору щодо своєчасної оплати за надані послуги має наслідком нарахування інфляційних втрат відповідно до ст. 625 ЦК України в розмірі 7 699, 96 грн. (станом 13.03.2019 року);

- два транспортні засоби позивача марки Вольво д/н НОМЕР_1 з напівпричепом Wecon д/н НОМЕР_2 , який прибув ще 15.02.2019 року о 6:45 год. та марки Вольво ВЕ9729ВТ з напівпричепом STL д/н НОМЕР_4 , який прибув 14.02.2019 року о 19:51 год. до пункту розвантаження в м. Калинівка, вул. Нестерчука, 1 - до цього часу й досі не розвантажені через дії замовника щодо перевірки якості вантажу. Відповідно до листів відповідачів вину за поставку неякісного товару перекладають на позивача. При цьому, в якості доказу відповідач надав акт, складений лише своїми працівниками та результати власної лабораторії;

- відповідач ТзОВ "Укрхімресурс", не виконавши власне зобов`язання, передбачене п. 2.2.4 Договору опломбувати вантаж для його збереження при транспортуванні та розвантажувально-завантажувальних роботах, щоб виключити доступ до вантажу, не забезпечив власну упаковку вантажу ідентифікаційними знаками відмінності, чим погодився використовувати упаковку перевізника та прийняв на себе відповідальність за вантаж при умові цілісності упаковки. Аналогічний правовий висновок зроблений Вищим господарським судом України в постанові від 14.05.2014 року по справі № 917/1710/13;

- відповідальність щодо оформлення супровідних документів на вантаж, в т. ч. сертифікат якості, завантаження вантажу, опломбування та розвантаження лежить виключно на замовнику перевезення та вантажовідправнику, оскільки в даному випадку це різні особи (відповідачі);

- посилаючись на приписи ст. 22, 612 ЦК України позивач зазначає, що відповідачами було завдано збитків позивачу. Так, у зв`язку з затриманням відповідачем ТзОВ "Укрхімресурс" транспортних засобів позивача під час розвантаження, позивач не зміг виконати контракт, укладений з іншим контрагентом ТзОВ «Клер транс», у зв`язку з чим позивачем було оплачено виставлену йому претензію за зрив контракту в розмірі 500 000 грн. (вказана сума є сумою збитків, завданих позивачу);

- відповідно до умов п. 4.6 договору позивачем нараховано відповідачу ТзОВ "Укрхімресурс" штраф в сумі 38 400 грн. за простой транспортних засобів позивача.

Позовні вимоги обґрунтовані положеннями ст. 526, 612, 613, 909, 917, 918, 920 ЦК України, ст. 193 ГК України, Правилами перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердженими наказом Мінтрансу № 363 від 14.10.1997 року, та умовами договору.

2. Правова позиція відповідача ТзОВ «Укрхімресурс».

Відповідачем ТзОВ «Укрхімресурс» подано суду відзив на позовну заяву (вх. № 6415/19 від 19.04.2019 року) (том 2, арк. 1-9), в якому останній просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

В обґрунтування заперечень зазначено наступне:

- ТзОВ «Укрхімресурс» не був зобов`язаний надавати заявки на подачу автотранспорту виключно на електронну пошту позивача, оскільки умовами договору було передбачено ще й інший вид подання заявки на подачу автотранспорту, а саме на основі вказівок замовника. Оскільки чіткого переліку вимог для надання таких вказівок умовами договору № 1901 і додатковою угодою № 1 до нього не передбачено, то можна зробити висновок, що такі вказівки могли надаватись у телефонному режимі, що і було зроблено;

- факт того, що позивач приступив до виконання своїх обов`язків за договором про надання транспортних послуг № 1901 на основі отриманих вказівок ТзОВ «Укрхімресурс» свідчить про те, що така заявка була прийнята та оброблена, тому фактично така вказівка була належним чином погоджена із позивачем відповідно до вимог законодавства;

- позивач вказує на те, що його транспортні засоби не були розвантажені, через що йому було завдано збитки. Проте, при цьому позивач не врахував, що вантаж, який було доставлено його транспортними засобами до місця призначення виявився неналежної якості;

- позивач не надав належних доказів про те, що ТзОВ МП «ТЕРМІНАЛ-УХЗС» вчиняли дії щодо затримки транспортних засобів позивача з вини ТзОВ «Укрхімресурс». Більш того, оскільки повноваженнями щодо затримки транспортних засобів ТзОВ МП «ТЕРМІНАЛ-УХЗС» не наділений, то фактично відповідач ТзОВ МП «ТЕРМІНАЛ-УХЗС» не міг би жодним чином впливати на рух транспортних засобів позивача, їх вчасне відправлення та вчасне прибуття до місця призначення;

- відповідальність за вантаж, збереження його цілісності та якості була покладена на позивача. Так, ТзОВ «Укрхімресурс» мав повне право відмовитись від прийняття вантажу неналежної якості і такими діями права та інтереси позивача апріорі не могли бути порушені;

- в судових засіданнях представник відповідача усно зазначав, що оплата за послуги з перевезення не проведена, оскільки позивачем доставлено неякісний вантаж.

Заперечення обґрунтовані приписами ст. 307, 308, 314 ГК України, ст. 917, 920, 924 ЦК України, положеннями Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні та Статутом автомобільного транспорту Української РСР.

3. Правова позиція відповідача ТзОВ МП «Термінал-Укрхарчозбутсировина».

Відповідачем ТзОВ МП «Термінал-Укрхарчозбутсировина» подано суду відзив на позовну заяву (вх. № 6762/19 від 23.04.2019 року) (том 2, арк. 39-41), в якому останній просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

В обґрунтування заперечень зазначено наступне:

- позивачем в якості підстави позову зазначено договір про надання транспортних послуг № 1901 від 08.01.2019 року, укладений між ТзОВ «Укрхімресурс» та ТзОВ «Нікспецтранс», у зв`язку з невиконанням відповідачем ТзОВ «Укрхімресурс» умов вищевказаного договору. Проте, відповідач ТзОВ МП «Термінал-Укрхарчозбутсировина» не є стороною вищевказаного договору, відтак, не має зобов`язань перед позивачем;

- позивачем не наводиться жодних фактів та доказів про порушення відповідачем ТзОВ МП «Термінал-Укрхарчозбутсировина» прав позивача;

- вимогу про стягнення збитків в солідарному порядку з відповідачів позивач обгрунтовує тим, що відповідач ТзОВ «Укрхімресурс» затримав два транспортних засоби позивача, у зв`язку з чим позивач, на його думку, отримав збитки у розмірі 500 000 грн.; жодних фактів та доказів на підтвердження завдання збитків позивачу відповідачем ТзОВ МП «Термінал-Укрхарчозбутсировина» в позові не наводиться;

- в силу ст. 224, 225 ГК України позивачем не доведено складу цивільного правопорушення відносно відповідача ТзОВ МП «Термінал-Укрхарчозбутсировина»;

- позивачем подано до суду позов за відсутності підстави спору.

Заперечення обґрунтовані приписами ст. 224, 225 ГК України.

ІV. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН З ПОСИЛАННЯМ НА ДОКАЗИ, НА ПІДСТАВІ ЯКИХ ВСТАНОВЛЕНІ ВІДПОВІДНІ ОБСТАВИНИ.

V. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ДЖЕРЕЛА ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД.

Розглянувши матеріали справи, керуючись принципом верховенства права, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд встановив наступне.

08.01.2019 року між ТзОВ «Укрхімресурс» (замовник) та ТзОВ "Нікспецтранс" (виконавець) було укладено договір про надання транспортних послуг № 1901 (том 1, арк.13-14)

Відповідно до п. 7.1 договору даний договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31 грудня 2019 року.

Договір підписано та скріплено печатками сторін.

15.01.2019 року до договору між сторонами було укладено Додаткову угоду № 1 до договору про надання транспортних послуг № 1901 від 08.01.2019 року (том 1, арк. 16).

Відповідно до п. 2 Додаткової угоди додаткова угода набирає чинності з моменту її підписання і діє до 02.03.2019 року включно, але до виконання сторонами своїх зобов`язань.

Відповідно до п. 4 Додаткової угоди при наданні виконавцем замовнику послуг з доставки вантажу на умовах, що не врегульовані даною додатковою угодою, сторони керуються положеннями Договору про надання транспортних послуг № 1901 від 08.01.2019 року.

Враховуючи вищевикладене, на підставі ст. 11, 202, 509 ЦК України між сторонами на підставі договору виникло господарське зобов`язання, яке в силу ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ст. 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 ГК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Відповідно до ч. 3 ст. 307 ГК України вантажовідправник і перевізник у разі необхідності здійснення систематичних впродовж певного строку перевезень вантажів можуть укласти довгостроковий договір, за яким перевізник зобов`язується у встановлені строки приймати, а вантажовідправник - подавати до перевезення вантажі у погодженому сторонами обсязі.

Відповідно до ст. 311 ГК України плата за перевезення вантажів та виконання інших робіт, пов`язаних з перевезенням, визначається за цінами, встановленими відповідно до законодавства.

Умовами договору та додаткової угоди сторони передбачили наступне.

Відповідно до п. 1.1 Договору виконавець зобов`язується надати замовнику послуги з доставки вантажу, автомобільним транспортом відповідно до заявки та на умовах, визначених цим договором, а замовник прийняти та оплатити належним чином виконані виконавцем послуги.

Відповідно до п. 1.2 Договору замовник направляє заявку виконавцю по факсимільному зв`язку або електронною поштою не пізніше, ніж за 2 (дві) доби до бажаної дати здійснення перевезення. У заявці вказується: вид, найменування, кількість вантажу, вагу, найменування відправника і адреса пункту завантаження, дата і час завантаження, найменування вантажоодержувача, та адресу пункту розвантаження, дата і час розвантаження, інші вимоги до умов перевезення, обов`язкові для виконавця.

Відповідно до п. 1.3 Договору протягом 24-годин з моменту отримання заявки, виконавець повинен направити замовнику шляхом електронного зв`язку підтвердження або відмову від прийняття заявки.

Відсутність вищевказаних повідомлень виконавця у встановлений термін трактується, як згода виконавця в прийнятті заявки.

Відповідно до п. 1.4 Договору у разі прийняття заявки, виконавець направляє її замовнику з проставлянням печатки та підпису уповноваженого представника виконавця, та зазначенням: П.І.Б. водія, номера тягача і цистерни та, при необхідності, технічних засобів, які забезпечують підтримку температурного режиму вантажу. Підписані заявки є невід`ємною частиною цього Договору.

Відповідно до п. 1.5 Договору для цілей п. 1.2, 1.3, 1.4, 1.5 даного Договору листування сторін здійснюється факсимільним зв`язком або електронною поштою виключно на вказані адреси Сторін:

Замовника: адреса електронної пошти.

Виконавця: адреса електронної пошти.

Відповідно до п. 1, п. 1.1, п. 1.1.1, п. 1.1.2 Додаткової угоди у відповідності до даної додаткової угоди виконавець зобов`язується надавати замовнику послуги із доставки вантажу у період з 17.01.2019 року по 02.03.2019 року на основі вказівок замовника або повідомлень замовника, направлених з електронної пошти замовника на електронну пошту виконавця із зазначенням дати здійснення перевезення, кількості вантажу, на наступних умовах:

- маршрут перевезення: Миколаївська обл., Вітовський р-н, с. Галицинове, вул. Набережна, 27 - Вінницька обл., м. Калинівка, вул. В. Нестерчука, 1.

- адреса завантаження - Миколаївська обл., Вітовський р-н, с. Галицинове, вул. Набережна , 27 .

- адреса вивантаження - Вінницької обл. м. Калинівка, вул. В. Нестерчука, 1.

Відповідно до п. 2.1.3 Договору виконавець зобов`язаний прийняти від вантажовідправника вантаж, доставити його в пункт призначення і здати вантажоодержувачу. Вантажовідправниками і вантажоодержувачами є особи, визначені замовником.

Відповідно до п. 2.1.8 Договору виконавець зобов`язаний одночасно з передачею вантажу одержувачу, надати замовнику оригінали товаросупровідних документів.

Відповідно до п. 3.1 Договору оплата наданих виконавцем послуг за цим договором здійснюється замовником в гривнях, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок виконавця протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати прийняття вантажу вантажоодержувачем, вказаної в товаросупровідних документах, та тільки після надання оригіналів документів зазначених в п. 3.4 Договору. Термін оплати може бути змінений та відображається у заявках, що є невід`ємними частинами договору.

Відповідно до п. 3.1.1 Договору факт надання послуги підтверджується актом виконаних робіт, які підписуються обома сторонами. Акт виконаних робіт складається та направляється виконавцем не пізніше наступного дня з моменту розвантаження вантажу за адресою пункту, що передбачена сторонами.

Відповідно до п. 3.3 Договору ціна за надані виконавцем послуги та інші необхідні умови договору відображаються в заявці на партію товару, та/або в додатковій угоді до даного договору, та/або в акті виконаних робіт.

Відповідно до п. 3.4 Договору на протязі 14 (чотирнадцяти) календарних днів з дати фактичного виконання робіт по кожній партії товару, але не пізніше 9 (дев`ятого) числа місяця наступного з дати фактичного виконання робіт, виконавець зобов`язаний надати замовнику оригінали наступних документів: акт виконаних робіт - 1 (один) примірник, ТТН або СМR (завірені вантажоодержувачем) - 1 (один) примірник, рахунок на суму оплати даних послуг - 1 (один) примірник, один з документів визначений в п. 3.1 та 3.3 Договору, з відображенням ціни за надані виконавцем послуги та іншими необхідними умовами договору - 1 (один) примірник.

Відповідно до п. 1.2 Додаткової угоди оплата наданих виконавцем послуг згідно даної Додаткової угоди здійснюється замовником в гривнях, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок виконавця протягом 7 (семи) календарних днів з дати прийняття вантажу вантажоодержувачем, вказаної в товаросупровідних документах, та тільки після надання оригіналів наступних документів: акт виконаних робіт - 1 (один) примірник, ТТН або СМR (завірені вантажоодержувачем) - 1 (один) примірник, рахунок на суму оплати даних послуг - 1 (один) примірник.

1. Щодо вимоги про стягнення заборгованості за надані транспортні послуги.

Судом встановлено, що за період з 28.01.2019 року по 06.03.2019 року позивачем надано відповідачу ТзОВ «Укрхімресурс» транспортні послуги з перевезення вантажів:

1. За період з 28.01.2019 року по 08.02.2019 року позивачем було надано транспортні послуги на загальну суму 617 596, 80 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи актами здачі-прийняття робіт (надання послуг), товарно-транспортними накладними, рахунками на оплату (том 1, арк. 118-223).

Акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) підписано позивачем та відповідачем ТзОВ «Укрхімресурс».

Відповідачем повністю проведено оплату за надані за вищевказаний період з 28.01.2019 року по 08.02.2019 року транспортні послуги в загальній сумі 617 596, 80 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями, які перевірені судом (том 1, арк. 224-229).

2. За період з 09.02.2019 року по 06.03.2019 року позивачем було надано транспортні послуги на загальну суму 1 539 991, 20 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи актами здачі-прийняття робіт (надання послуг), товарно-транспортними накладними, рахунками на оплату (том 1, арк. 17-117; том 2, арк. 80-82).

Вищевказані товарно-транспортні накладні підписані позивачем та відповідачем ТзОВ «Укрхімресурс».

Акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) підписано позивачем та не підписано відповідачем ТзОВ «Укрхімресурс».

Акти та рахунки направлені на електронну пошту, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами (том 1, арк. 162-194). В силу п. 1.5 Договору сторони погодили листування між сторонами факсимільним зв`язком або електронною поштою.

В судому засіданні 10.07.2019 року представник відповідача ТзОВ «Укрхімресурс» усно зазначив, що оскільки по двом транспортним засобам надано послугу з перевезення товару, який виявився неякісним, у зв`язку з чим відповідач не зміг переробити гліцерин у готову продукцію, отримав збитки внаслідок невиконання контрактів з міжнародними контрагентами, вказані обставини стали підставою для не оплати послуг з перевезення за вищевказаний період. Отже, відмова в проведенні розрахунків - це позиція керівництва ТзОВ «Укрхімресурс» до врегулювання всіх питань.

Відповідач ТзОВ "Укрхімресурс" факт доставки позивачем неякісного вантажу підтверджує Актами № 7 та № 8 приймання продукції за якістю, складеними лабораторією ТзОВ "Укрхімресурс" (том 2, арк. 18-19), протоколами випробувань № 16258-1 ПХ від 15.03.2019 року, № 16258-2 ПХ від 15.03.2019 року, № 16258-3 ПХ від 15.03.2019 року, № 16258-4 ПХ від 15.03.2019 року, складеними ДП "Дніпростандартметрологія" (том 2, арк. 20-27), Актом встановлення невідповідності якості вантажу від 15.02.2019 року, складеним інженером-лаборантом та начальником відділу складської логістики ТзОВ "Укрхімресурс", а також водіями ТзОВ "Нікспецтранс" (том 2, арк. 28), Актами відбору проб (зразків) Вінницької ТПП та Експертними висновками ТПП (том 3, арк. 12-20).

Позивач в свою чергу не погоджується з фактом доставки неякісного вантажу, вказуючи, що відбір зразків вантажу відбувся без присутності представника перевізника, що вбачається з актів відбору зразків гліцерину від 19.02.2019 року, пломби на транспортних засобах були непошкодженими (том 3, арк. 5-7)

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 920 ЦК України у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ст. 924 ЦК України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало.

Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 310 ЦК України перевізник зобов`язаний повідомити одержувача про прибуття вантажу на його адресу.

Одержувач зобов`язаний прийняти вантаж, який прибув на його адресу. Він має право відмовитися від прийняття пошкодженого або зіпсованого вантажу, якщо буде встановлено, що внаслідок зміни якості виключається можливість повного або часткового використання його за первісним призначенням.

Відповідальність перевізника за збереження вантажу припиняється з моменту його видачі одержувачу в пункті призначення. Якщо одержувач не затребував вантаж, що прибув, в установлений строк або відмовився його прийняти, перевізник має право залишити вантаж у себе на зберігання за рахунок і на ризик вантажовідправника, письмово повідомивши його про це.

Відповідно до ч. 1 ст. 314 ГК України перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини.

Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 314 ГК України за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, перевізник відповідає, зокрема, у разі пошкодження вантажу - в розмірі суми, на яку зменшилася його вартість.

Відповідно до ч. 4 ст. 314 ГК України якщо внаслідок пошкодження вантажу його якість змінилася настільки, що він не може бути використаний за прямим призначенням, одержувач вантажу має право від нього відмовитися і вимагати відшкодування за його втрату.

Відповідно до п. 4.2 Договору виконавець відповідає за втрату вантажу в розмірі втраченого, в разі нестачі - на вартість недостачі, за погіршення якості - на розмір погіршення якості прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, недостача або погіршення якості відбутися не з його вини.

Відповідно до п. 4.10 Договору у разі відмови вантажоодержувача отримати вантаж, витрати з доставки вантажу до зазначеного замовником місця несе замовник.

Предметом спору у даній справі є вимога про стягнення плати за надані позивачем послуги з перевезення (виконання основного зобов`язання за договором). Надання транспортних послуг з перевезення вантажу в силу ст. 538 ЦК України зумовлює виникнення зустрічного обов`язку у контрагента - плати за надані транспортні послуги з перевезення.

В свою чергу неналежне виконання обов`язку з перевезення (втрата, пошкодження вантажу тощо) зумовлює настання у перевізника відповідальності у формі відшкодування шкоди за втрату, нестачу, погіршення якості вантажу (за умови доведення факту цивільного правопорушення). В спірному випадку, предметом спору є, зокрема, позовна вимога про стягнення плати за надані транспортні послуги (питання відшкодування шкоди не ставиться в рамках даної справи (не заявлено відповідних вимог)).

Помилковим є твердження відповідача ТзОВ "Укрхімресурс" про відсутність у нього, як замовника, обов`язку з оплати транспортних послуг (послуг перевезення) у зв`язку з доставкою неякісного вантажу. Доказів відмови від одержання вантажу матеріали справи не містять.

Будь-яких інших підстав, доказів або доводів, які б спростовували сам факт надання позивачем відповідачу ТзОВ "Укрхімресурс" послуг з перевезення, та, як наслідок, спростовували б позовні вимоги в частині стягнення 1 539 991, 16 грн., останнім не наведено.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, станом на день розгляду справи заборгованість відповідача ТзОВ "Укрхімресурс" перед позивачем ТзОВ "Нікспецтранс" за договором про надання транспортних послуг № 1901 від 08.01.2019 року становить 1 539 991, 16 грн. (плата за надані виконавцем послуги з доставки вантажу).

Суду не подано доказів сплати вказаної заборгованості, як і не спростовано факту наявності заборгованості, строк оплати якої настав. Враховуючи приписи ст. 530, 629 ЦК України та п. 1.2 договору в редакції додаткової угоди, суд дійшов висновку, що позовна вимога в частині стягнення з відповідача ТзОВ "Укрхімресурс" 1 539 991, 16 грн. є обґрунтованою, підставною та підлягає задоволенню.

2. Щодо вимоги про стягнення інфляційних втрат.

Позивачем нараховано відповідачу ТзОВ «Укрхімресурс» інфляційні втрати на суму 7 699, 96 грн. за лютий 2019 року.

При цьому, в прохальній частині позовної заяви позивач просить суд стягнути інфляційні втрати станом на 13.03.2019 року, а фактично нарахування інфляційних втрат позивачем здійснено за лютий 2019 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 3.1 постанови Пленуму ВГСУ "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" від 17.12.2013 року № 14 інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до п. 3.2 вищевказаної Постанови індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Відповідно до п. 2 Інформаційного листа ВГСУ від 17.07.2012 року згідно з частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція).

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу.

Перевіривши нарахування індексу інфляції, суд зазначає, що по-перше, інфляційні втрати нараховуються за повний місяць, а не по дням. По-друге, в спірному випадку нарахування інфляційних втрат саме за лютий 2019 року є помилковим, оскільки прострочення зобов`язання з оплат за надані транспортні послуги становлять менше місяця по кожному перевезенню окремо (строк оплати по кожній наданій послузі з перевезення з урахуванням відтермінування платежу у сім днів згідно умов договору).

Враховуючи вищевикладене, в задоволенні інфляційних втрат судом відмовлено.

3. Щодо вимоги про стягнення штрафу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Стаття 549 ЦК України встановлює, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до п. 4.6 Договору у разі документально підтвердженого простою автотранспорту з вини замовника, замовник сплачує виконавцю штраф у розмірі 800 гривень за кожну добу простою. Сторонами встановлено наступні часові норми завантаження, розвантаження вантажу:

- 48 годин на завантаження (не включаючи вихідні та святкові дні);

- 48 годин на розвантаження (не включаючи вихідні та святкові дні).

Судом встановлено, що транспортні засоби позивача утримувались відповідачем ТзОВ «Укрхімресурс». В судовому засіданні 10.07.2019 року представник відповідача ТзОВ «Укрхімресурс» зазначив, що транспортні засоби дійсно знаходяться на території відповідача й по сьогоднішній день.

В заяві про відмову від позову вх. № 11882/19 від 16.07.2019 року позивач зазначив, що на підставі ухвали слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області від 03.07.2019 року повернуто на відповідальне зберігання транспортні засоби позивача.

Позивачем нараховано відповідачу штраф в розмірі 38 400, 00 грн. станом на 13.03.2019 року:

- за простой транспортного засобу марки Вольво д/н НОМЕР_1 з напівпричепом Wecon д/н НОМЕР_2 , який прибув 15.02.2019 року о 6:45 год.: 800, 00 грн. х 24 доби (починаючи з 17.02.2019 року) = 19 200, 00 грн.

- за простой транспортного засобу марки Вольво д/н НОМЕР_3 з напівпричепом STL д/н НОМЕР_4 , який прибув 14.02.2019 року о 19:51 год.: 800, 00 грн. х 24 доби (починаючи з 16.02.2019 року) = 19 200, 00 грн.

Перевіривши нарахування штрафу, судом встановлено, що позивачем період простою, на який нараховується штраф, визначено без врахування вихідних та святкових днів як це передбачено п. 4.6 Договору.

Судом здійснено перерахунок розміру штрафу та встановлено:

- простой транспортного засобу марки Вольво д/н НОМЕР_1 з напівпричепом Wecon д/н НОМЕР_2 , який прибув 15.02.2019 року о 6:45 год. становить 22 доби з 19.02.2019 року (16.02.2019 року та 17.02.2019 року вихідні). Отже, штраф становить 17 600, 00 грн. (800 грн. х 22 доби).

- простой транспортного засобу марки Вольво д/н НОМЕР_3 з напівпричепом STL д/н НОМЕР_4 , який прибув 14.02.2019 року о 19:51 год. становить 22 доби з 19.02.2019 року (16.02.2019 року та 17.02.2019 року вихідні). Отже, штраф становить 17 600, 00 грн. (800 грн. х 22 доби).

Разом штраф становить 35 200, 00 грн., який є обгрунтованим та підлягає задоволенню, оскільки умовами договору встановлено чіткі строки для розвантаження транспортних засобів, які відповідачем ТзОВ "Укрхімресурс" не виконано.

4. Щодо вимоги про стягнення збитків.

Позивачем заявлено до стягнення з ТзОВ "Укрхімресурс" та ТзОВ Миколаївське підприємство "Термінал-Укрхарчозбутсировина" в солідарному порядку на користь ТзОВ "Нікспецтранс" суму збитків, завданих неналежним виконанням договору про надання транспортних послуг № 1901 від 08.01.2019 р. у розмірі 500 000,00 грн.

В обгрунтування підстав для стягнення збитків позивач в позовній заяві вказує, що під час чергового завантаження у відповідача ТзОВ Миколаївське підприємство "Термінал-Укрхарчозбутсировина" транспортні засоби позивача марки Рено Магнум були затримані останнім через неоплату відповідачем ТзОВ "Укрхімресурс" придбаного згідно договору поставки товару.

Аналогічно два транспортні засоби позивача марки Вольво були затримані ТзОВ "Укрхімресурс" через дії останнього щодо перевірки якості вантажу.

Матеріалами справи підтверджено, що між ТзОВ «Клер Транс» (замовник) та ТзОВ «Нікспецтранс» (виконавець) було укладено договір про надання послуг з перевезення вантажу № 08/08/18-1 від 08.08.2018 року (том 1, арк. 195-198).

До договору укладено додаткову угоду № 1 від 04.02.2019 року (том 1, арк. 199), якою погоджено період перевезення: з 18.02.2019 року по 11.03.2019 року, а також встановлено штраф в розмірі 500 000 грн. за неперевезення вантажу (арк. 199).

Позивач зазначає, що договір про надання послуг з перевезення вантажу № 08/08/18-1 від 08.08.2018 року укладено на поставку вантажу КАС-32 з м. Черкаси до м. Біла Церква. Оскільки КАС-32 є специфічним вантажем, який можливо перевозити лише в спеціалізованих цистернах, заявками до укладеного договору було визначено поставку саме транспортних засобів позивача марки Вольво д/н НОМЕР_1 з напівпричепом Wecon д/н НОМЕР_2 та марки Вольво д/н НОМЕР_3 з напівпричепом STL д/н НОМЕР_4 , оскільки саме ці транспортні засоби мали необхідні технічні характеристики щодо перевезення даного виду вантажу.

Судом встановлено, що за період з 18.02.2019 року по 11.03.2019 року між ТзОВ «Клер Транс» та ТзОВ «Нікспецтранс» на виконання умов договору № 08/08/18-1 від 08.08.2018 року погоджувались заявки, а саме: 18.02.2019 року, 19.02.2019 року, 20.02.2019 року, 21.02.2019 року, 22.02.2019 року, 23.02.2019 року, 24.02.2019 року, 25.02.2019 року, 26.02.2019 року, 27.02.2019 року, 28.02.2019 року, 01.03.2019 року, 02.03.2019 року, 03.03.2019 року, 04.03.2019 року, 05.03.2019 року, 06.03.2019 року, 07.03.2019 року, 09.03.2019 року, 10.03.2019 року, 11.03.2019 року (том 1, арк. 200-220).

Позивач вказує, що через незаконне тримання відповідачем ТзОВ «Укрхімресурс» транспортних засобів позивача, останній не мав змоги виконати контракт, в зв`язку з чим 12.03.2019 року позивач отримав від ТзОВ «Клер Транс" претензію № 28 на сплату штрафних санкцій за зрив контракту у розмірі 500 000, 00 грн. (том 1, арк. 221-222), яку оплатив платіжними дорученнями № 250 від 22.03.2019 року на суму 150 0000 грн. та № 249 від 22.03.2019 року на суму 350 0000 грн. (том 1, арк. 223-224).

Вказана сума в розмірі 500 000 грн. і заявлена позивачем до стягнення в якості відшкодування збитків.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст. 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно з ч. 1 ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються:

- вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства;

- додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною;

- неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною;

- матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Згідно з приписами ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Системний аналіз ст. 22, 623 ЦК України, ст. 224, 225 ГК України дозволяє дійти висновку, що для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків потрібна наявність усіх елементів складу правопорушення: 1) противоправної поведінки; 2) збитків; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; 4) вини.

Відсутність хоча б одного із вищеперелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована, як правопорушення.

Підставою для відшкодування збитків є вина особи, яка їх заподіяла, за умови безпосереднього причинного зв`язку між неправомірними діями винної особи і самими збитками.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 226 ГК України учасник господарських відносин, який вчинив господарське правопорушення, зобов`язаний вжити необхідних заходів щодо запобігання збиткам у господарській сфері інших учасників господарських відносин або щодо зменшення їх розміру, а у разі якщо збитків завдано іншим суб`єктам, - зобов`язаний відшкодувати на вимогу цих суб`єктів збитки у добровільному порядку в повному обсязі, якщо законом або договором сторін не передбачено відшкодування збитків в іншому обсязі.

Сторона, яка порушила своє зобов`язання або напевно знає, що порушить його при настанні строку виконання, повинна невідкладно повідомити про це другу сторону. У протилежному випадку ця сторона позбавляється права посилатися на невжиття другою стороною заходів щодо запобігання збиткам та вимагати відповідного зменшення розміру збитків.

Відповідно до ст. 227 ГК України у разі заподіяння збитків одночасно кількома учасниками господарських відносин кожний з них зобов`язаний відшкодувати збитки суб`єкту, якому завдано збитків, відповідно до вимог статті 196 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 196 ГК України у разі якщо в господарському зобов`язанні беруть участь кілька управнених або кілька зобов`язаних суб`єктів, кожний з управнених суб`єктів має право вимагати виконання, а кожний із зобов`язаних суб`єктів повинен виконати зобов`язання відповідно до частки цього суб`єкта, визначеної зобов`язанням.

У разі якщо це передбачено законодавством або договором, зобов`язання повинно виконуватися солідарно. При солідарному виконанні господарських зобов`язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України, якщо інше не передбачено законом.

В силу приписів ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.

Проаналізувавши подані суду докази та доводи, суд зазначає наступне. Щодо відповідача ТзОВ Миколаївське підприємство "Термінал-Укрхарчозбутсировина":

- в прохальній частині позовної заяви позивачем заявлено до стягнення збитки з двох відповідачів, у зв`язку з неналежним виконанням договору про надання транспортних послуг № 1901 від 08.01.2019 року. При цьому, відповідач ТзОВ Миколаївське підприємство "Термінал-Укрхарчозбутсировина" не є стороною вказаного договору, відтак не має жодних зобов`язань за вказаним договором;

- позивачем не подано доказів наявності будь-яких договірних відносин між ТзОВ "Нікспецтранс" та ТзОВ Миколаївське підприємство "Термінал-Укрхарчозбутсировина";

- позивачем в порушення ст. 74 ГПК України не подано жодного доказу, який би підтверджував факт затримання відповідачем ТзОВ Миколаївське підприємство "Термінал-Укрхарчозбутсировина" транспортних засобів позивача марки Рено Магнум, як і не подано жодного доказу, який би підтверджував протиправність дій (яких саме) відповідача ТзОВ Миколаївське підприємство "Термінал-Укрхарчозбутсировина" відносно позивача; при цьому, в заявках до договору з ТзОВ «Клер Транс» вказувались транспортні засоби марки Вольво;

- жодних доводів та доказів на їх підтвердження, які б могли свідчити про завдання відповідачем ТзОВ Миколаївське підприємство "Термінал-Укрхарчозбутсировина" позивачу збитків матеріали даної господарської справи не містять.

Позивачем не доведено жодними доказами факту завдання відповідачем ТзОВ Миколаївське підприємство "Термінал-Укрхарчозбутсировина" збитків позивачу (які саме протиправні дії вчинено, причинний зв`язок між діями та наслідками, вину відповідача тощо).

Щодо відповідача ТзОВ "Укрхімресурс", то суд вважає за необхідне зазначити наступне. Позивач посилається на затримання відповідачем ТзОВ "Укрхімресурс" транспортних засобів позивача, у зв`язку з чим останній не зміг виконати умови контракту зі своїм контрагентом.

За приписами законодавства, доведення обставин завдання збитків полягає у поданні належних та допустимих доказів на підтвердження як вчинення цивільного правопорушення, так і заходів, вжитих кредитором з метою запобігання збиткам та їх розміру. Натомість, в спірному випадку вбачається, що два транспортні засоби позивача дійсно, починаючи з 14.02.2019 року та 15.02.2019 року знаходились на території відповідача ТзОВ "Укрхімресурс". Проте, не зважаючи на те, що між позивачем та ТзОВ "Укрхімресурс" виникла спірна ситуація, позивач, починаючи з 18.02.19 року щодня приймає заявки від свого контрагента для виконання перевезень, що на думку суду, свідчить про неналежне ведення самим позивачем власної господарської діяльності. Позивачем не подано жодного доказу, який би підтверджував вжиття заходів для запобігання збиткам (наприклад, внесення змін до договору з контрагентом про перенесення строків виконання зобов`язання, розірвання договору, пошук інших транспортних засобів тощо). Враховуючи вищевикладене, позивачем в порушення ст. 226 ГК України не доведено належними та допустимими доказами у справі факту вжиття необхідних заходів щодо запобігання збиткам та їх розміру, що зумовлює відмову в позові в цій частині.

VІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судовий збір в розмірі 23 627, 87 грн. слід відшкодувати позивачу з відповідача.

Судовий збір в розмірі 9 584, 50 грн. слід покласти на позивача.

Керуючись ст. 129, 233, 236-238, 240, 241, 254, 256 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрхімресурс", вул. В. Нестерчука, буд. 1, м. Калинівка, Калинівський район, Вінницька область, 22400 () на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Нікспецтранс", вул. Шнеєрсона, 2А, кв. 25, м. Миколаїв, 54001 ():

- 1 539 991, 20 грн. (один мільйон п`ятсот тридцять дев`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто одна грн. 20 коп.) - вартості наданих послуг за договором про надання транспортних послуг № 1901 від 08.01.2019 року;

- 35 200, 00 грн. (тридцять п`ять тисяч двісті грн. 00 коп.) - неустойки у вигляді штрафу станом на 13.03.2019 року;

- 23 627, 87 грн. (двадцять три тисячі шістсот двадцять сім грн. 87 коп.) - витрат по сплаті судового збору.

3 Наказ видати позивачу після набрання рішенням законної сили.

4. Відмовити в позові в частині стягнення збитків від інфляційних втрат станом на 13.03.2019 року у розмірі 7 699, 96 грн.

5. Відмовити в позові в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрхімресурс" та Товариства з обмеженою відповідальністю Миколаївське підприємство "Термінал-Укрхарчозбутсировина" в солідарному порядку на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Нікспецтранс" суми збитків, завданих неналежним виконанням договору про надання транспортних послуг № 1901 від 08.01.2019 р. у розмірі 500 000,00 грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повний текст рішення складено 29.07.2019 року у зв`язку з перебуванням судді Олейняш Е. М. у відпустці

Суддя Е.М. Олейняш