СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" липня 2019 р. Справа № 922/3628/18

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Медуниця О.Є., суддя Білецька А.М. , суддя Барбашова С.В.

при секретарі Кохан Ю.В.

за участю представників сторін:

позивача - Замніус М.В., довіреність №12/0/45-19 від 04.01.19 р.,

відповідача - адвокат Шевченко С.В., свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серія ХВ №002307 від 22.01.2019, довіреність № б/н від 28.01.19 р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача (вх. №1802 Х/3) на рішення господарського суду Харківської області від "13" травня 2019 р. (повний текст складено 21.05.2019, суддя Рильова В.В.) у справі № 922/3628/18

за позовом Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, м.Харків

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Харківська міська рада, м.Харків

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Парковий-3", м.Харків

про визнання укладеним договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м.Харкова

ВСТАНОВИЛА:

Департамент економіки та комунального майна Харківської міської ради (позивач) звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просив суд визнати укладеним договір про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова між Департаментом економіки та комунального майна Харківської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "Парковий-3", в редакції, що наведена у прохальній частині позовної заяви.

В обгрунтування позову позивач зазначає, що відповідач є замовником реконструкції нежитлових приміщень 6-го поверху №6-1-:-6-9 в літ. "Н-6" під житлові квартири по проспекту Московському, 118 у м. Харкові . Позивач також посилається на те, що відповідач на дату прийняття в експлуатацію об`єкту будівництва не виконав свій обов`язок, передбачений ст.40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а саме, не уклав з позивачем договір про пайову участь у розвитку інфраструктури м.Харкова.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 13.05.2019 у справі №922/3628/18 в задоволенні позову відмовлено.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем було здійснено будівництво шляхом реконструкції об`єкту в його внутрішніх розмірах, без зміни зовнішніх геометричних розмірів фундаменту і не пов`язане з частиною території, як земної поверхні, що у свою чергу виключає наміри забудови земельної ділянки. За таких обставин, місцевий господарський суд дійшов висновку про відсутність у відповідача обов`язку, передбаченого статтею 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", а саме: брати участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту шляхом перерахування коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

Позивач із вказаним рішенням місцевого господарського суду не погодився, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просить це рішення скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В апеляційній скарзі позивач зазначає про те, що відповідно до декларації про готовність об`єкту до експлуатації, відповідачем проведено роботи з реконструкції приміщень, що є одним із видів будівництва, а тому, відповідач в розумінні Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» є замовником будівництва та, відповідно, зобов`язаний взяти пайову участь у розвитку інфраструктури м.Харкова. На підтвердження своєї правової позиції позивач посилається на постанови Верховного Суду від 30.01.2018 у справах №904/3110/17 від 30.01.2018, №903/736/17 від 25.05.2018, №908/6331/15 від 04.06.2018, №№331/801/16 від 18.04.2018, №642/3423/17 від 15.04.2019, №908/6327/15 від 07.05.2018.

Представник позивача в судовому засіданні 23.07.2019 підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив рішення господарського суду Харківської області від 13.05.2019 у цій справі скасувати та прийняти нове, яким в позові відмовити.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу суду не надав.

В судовому засіданні 23.07.2019 представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

До матеріалів справи надано декларацію про готовність до експлуатації об`єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності, зареєстровану Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю Департаментом територіального контролю Харківської міської ради 26.04.2017 за №ХК35 (далі - декларація) (а.с.76-82).

Відповідно до вказаної декларації, Товариство з обмеженою відповідальністю "Парковий-3" є замовником реконструкції нежитлових приміщень 6-го поверху № 6-1-:-6-9 в літ. "Н-6" під житлові квартири за адресою: пр-т Московський, 118, м.Харків .

Дата початку будівництва - 04 квітня 2017 року; дата закінчення будівництва - 10 квітня 2017 року (п.12 декларації).

В п.13 декларації «Інформація про документ, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою» вказано наступне: "Не зазначається у разі реконструкції, реставрації або капітального ремонту будівель без зміни зовнішніх геометричних розмірів їх фундаментів у плані (п.4 ст. 34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності").

Як зазначено в п.22 декларації: «У зв`язку з реконструкцією приміщень без зміни зовнішньої конфігурації, та як наслідок, відсутності намірів забудови земельної ділянки, зазначати, інформацію щодо договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту, відповідно до ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" не потрібно».

Позивач наполягає на тому, що відповідач зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м.Харкова та укласти договір про пайову участь з органом місцевого самоврядування у відповідності до вимог статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

18.09.2017 позивач направив відповідачу лист - повідомлення №1352/0/124-17 від 08.09.2017 про необхідність укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова при реконструкції нежитлових приміщень 6-го поверху № 6-1-:-6-9 в літ. "Н-6" під житлові квартири про просп . Московському, 118 (а.с.23-24).

Листом №1719/0/124-17 від 17.11.2017 позивач надіслав відповідачу пропозицію про укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м.Харкова та оригінали відповідного договору для розгляду та підписання (а.с.26-28).

Позивач зазначає, що відповідач відповіді на пропозицію не надав, договір про пайову участь у розвитку інфраструктури м.Харкова не підписав, що стало підставою для звернення позивача до суду із цим позовом.

Судова колегія враховує наступне.

Частинами 2, 3 статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" визначено, що замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

Замовник - фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву (п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності").

Територія - частина земної поверхні з повітряним простором та розташованими під нею надрами у визначених межах (кордонах), що має певне географічне положення, природні та створені в результаті діяльності людей умови і ресурси (п. 13 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності").

З аналізу частини 1 статті 2 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" вбачається, що законодавцем визначено поняття забудови території (частини територій земної поверхні) як діяльність юридичних осіб, яка передбачає, зокрема, реконструкцію існуючої забудови та території.

Порядок забудови території визначено статтею 26 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", відповідно до якої, забудова територій здійснюється шляхом розміщення об`єктів будівництва.

Відповідно до частини четвертої статті 26 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.

Частина четверта статті 34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" визначає, що реконструкція, реставрація або капітальний ремонт об`єктів будівництва без зміни зовнішніх геометричних розмірів їхніх фундаментів у плані, … можуть здійснюватися за відсутності документа, що засвідчує право власності чи користування земельною ділянкою.

Отже, для цілей зазначеного Закону реконструкція існуючої забудови нерозривно пов`язана із територією, як частиною земної поверхні, на якій мають проводитися певні роботи з реконструкції будівлі.

Системний аналіз наведених положень дозволяє зробити висновок про те, що у випадку встановлення судами обставин відсутності пов`язаності робіт із реконструкції з частиною території, як земної поверхні (щодо об`єкта права власності, який не прив`язаний до фундаменту будівлі), Закон України "Про регулювання містобудівної діяльності" не поширює свою дію на такі правовідносини та не встановлює обов`язкових правил щодо участі таких осіб у перерахуванні коштів пайової участі на створення інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури.

Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 07.07.2011 №109 затверджено «Перелік об`єктів будівництва для проектування яких містобудівні умови та обмеження не надаються» (чинний на момент виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 25 вказаного Переліку визначено, що під час реконструкції житлових та нежитлових приміщень, без зміни їх зовнішньої конфігурації, улаштування в існуючих житлових будинках, адміністративно-побутових будівлях підприємств та громадських будівлях вбудованих приміщень громадського призначення, містобудівні умови та обмеження не надаються.

Зазначене підтверджує тлумачення наведених норм Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" як таких, що не поширюються на всі без виключення випадки реконструкції приміщень всередині будинків як окремих об`єктів забудови.

Вказана правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 08.05.2018 у справі № 922/1641/17, від 15.05.2018 у справі № 922/3079/17 та від 07.12.2018 у справі №924/71/18.

З декларації про готовність до експлуатації об`єкта будівництва, який належить до І-ІІІ категорії складності (а.с.76-82) вбачається, що відповідачем проведено реконструкцію нежитлових приміщень 6-го поверху будівлі під житлові квартири.

Отже, відповідачем проведено реконструкцію вбудованих приміщень без зміни зовнішніх геометричних розмірів фундаменту будівлі.

Виконані відповідачем роботи із реконструкції не пов`язані з частиною території як земної поверхні, оскільки здійснювались на 6-му поверсі будівлі, тобто, приміщення не є прилеглими до фундаменту будівлі.

Враховуючи наведене, в розумінні ч. 2 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" відповідач не є замовником будівництва, який має намір щодо забудови земельної ділянки, оскільки він не здійснював та не міг здійснювати забудову земельної ділянки.

Проведені відповідачем роботи мають ознаки внутрішньої реконструкції та входять у загальне поняття будівельних робіт за класифікаторами видів будівельних робіт, проте не є такими роботами, за якими, виходячи з цільового тлумачення Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", може бути передбачено обов`язок укладення договорів про пайову участь у розвитку інфраструктури міста.

З огляду на те, що відповідач не підпадає під категорію забудовників, які зобов`язані сплачувати внески на розвиток соціальної інфраструктури відповідно до Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", на нього поширюється дія загальних норм цивільного та господарського законодавства, які визначають свободу волевиявлення сторони при укладенні господарських договорів.

За наведеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову про визнання договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м.Харкова укладеним.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на постанови Верховного Суду від 30.01.2018 у справі №904/3110/17 від 30.01.2018, №903/736/17 від 25.05.2018, №908/6331/15 від 04.06.2018, №№331/801/16 від 18.04.2018, №642/3423/17 від 15.04.2019, №908/6327/15 від 07.05.2018 є безпідставними, оскільки у вказаних справах висновки суду зроблені за встановлення інших обставин справи, зокрема, фактів проведення реконструкції об`єктів будівництва, пов`язаних з розміщенням на певній території (частині земної поверхні) - будівлі майстерні під виробничий корпус з будівництвом топкової; операторської для АЗС; нежитлових будівель, як окремих об`єктів права власності, пов`язаних із землею фундаментом.

Водночас, об`єктом реконструкції у цій справі є приміщення на 6-поверсі завершеного будівництвом будинку.

Отже, доводи апеляційної скарги позивача не спростовують висновків господарського суду Харківської області.

Приймаючи до уваги всі наведені обставини в їх сукупності, судова колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що є підставою для залишення апеляційної скарги позивача без задоволення, а рішення господарського суду Харківської області від 13.05.2019 року у справі №922/3628/18 - без змін.

З урахуванням приписів статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на позивача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.270, п.1 ч.1 ст. 275, ст.ст.276, 282, Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення

Рішення господарського суду Харківської області від 13.05.2019 року у справі №922/3628/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду в порядку ст.ст.287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 29.07.2019р.

Головуючий суддя О.Є. Медуниця

Суддя А.М. Білецька

Суддя С.В. Барбашова