ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"26" липня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/1435/19

Господарський суд Одеської області у складі судді Смелянець Г.Є.,

при секретарі судового засідання Орлов О.О.

розглянувши у судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження

справу №916/1435/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Груп Фактор

до відповідача Публічного акціонерного товариства Північтранс

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1

про стягнення 49 000 грн., -

за участю представників:

від позивача: Король П.В., довіреність від 09.07.2019р.

від відповідача: Макаренко В.В., довіреність №12/19 від 26.12.2018р.

від третьої особи: не з`явився

Суть спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Груп Фактор» звернулося до господарського суду Одеської області з позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Північтранс» страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 49 000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем на підставі укладеного з ПрАТ „Київський страховий дім договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 19.08.2018р. отримано право вимоги страхового відшкодування, яке виплачене ПрАТ „Київський страховий дім потерпілій особі внаслідок ДТП.

28.05.2019р. господарським судом Одеської області постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду, відкриття провадження у справі, розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_1 .

У відзиві на позов вх.№14216/19 від 17.07.2019р. відповідач просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, з посиланням при цьому на те, що ТЗ БАЗ, р/н НОМЕР_1 на момент ДТП був застрахований в ПрАТ «Київський страховий дім» за полісом АЕ/3665426. Відповідно до п. 6 полісу АЕ/3665426 виданого ПрАТ «Київський страховий дім» страхувальником є ОСОБА_2 . Згідно інформації викладеної в постановах Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 24.02.2016р. по справі № 210/1128/16-п та Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 24.02.2016р. по справі № 210/1133/16-п водієм забезпеченого транспортного засобу на момент ДТП був ОСОБА_1 . Відповідно до вимог ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу. Таким чином, у ТОВ «ФК «Груп Фактор» відсутні підстави для стягнення з ПАТ «Північтранс» завданих збитків в порядку регресу, оскільки діючим законодавством чітко визначено коло осіб до яких можливо пред`явити вимогу. Також відповідач посилається на те, що на підтвердження своїх вимог позивач не надає доказів перебування відповідача та водія ОСОБА_1 у трудових відносинах і виконання останнім трудових (службових) обов`язків. Висновок експертного авто товарознавчого дослідження №Д12/02/16 від 05.02.2016р. відповідач вважає неналежним доказом у справі, оскільки страховою компанією не було проведено додаткового дослідження, яким повинно було бути встановлено вартість технічно справних складників (гідних залишків), що може значно зменшити суму матеріального збитку завданого власнику ТЗ на суму страхового відшкодування. Окрім того, відповідач посилається на те, що позивачем не було долучено до матеріалів справи копії свідоцтва про реєстрацію ТЗ „БМВ, НОМЕР_2 , копію платіжного доручення до договору про відступлення права вимоги від 09.07.2018р. у відповідності до п.4.1. даного договору, копію повідомлення боржників про відступлення права вимоги до позивача, що передбачено п.3.4. договору.

У судовому засіданні щодо розгляду справи по суті судом задоволено клопотання позивача та залучено до справи угоду про зарахування зустрічних однорідних вимог від 09.08.2018р., яку надіслано до суду позивачем за допомогою засобів електронного зв`язку.

Представник позивача у судовому засіданні щодо розгляду справи по суті надав пояснення, згідно з якими відповідь на відзив на позов буде надана позивачем в усній формі під час розгляду справи.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову у повному обсязі, посилаючись на обставини зазначені у відзиві на позов.

ОСОБА_1 (третя особа) у судове засідання щодо розгляду справи по суті не з`явився, про причини свого нез`явлення суд не повідомив та письмової пояснення до суду не надав. При цьому, про дату, час і місце судових засідань третю особу повідомлено шляхом надіслання відповідних ухвал та публікації в мережі Інтернет відповідного повідомлення суду.

На підставі ст. 240 ГПК України у судовому засіданні 26.07.2019р. за участю представників сторін оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарським судом встановлено:

27.05.2015р. між ПрАТ "Київський страховий дім" та ОСОБА_2 (страхувальник) укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, забезпеченим транспортним засобом за яким є БАЗ 2215 СПГ, державний номер НОМЕР_1 . Страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду заподіяну майну становить 50 000 грн.

Також судом встановлено, що 24.01.2016р. сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «БАЗ», державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 та транспортного засобу «BMW», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

25.01.2016р. водієм ТЗ БАЗ 2215 СПГ, державний номер НОМЕР_1 ОСОБА_4 подано до ПрАТ „Київський страховий дім повідомлення про подію, що може бути визнана страховою. Аналогічне повідомлення про подію, що може бути визнана страховою подана до ПрАТ „Київський страховий дім водієм ТЗ «BMW», державний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_3 29.01.2016р.

Постановою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.02.2016р у справі №210/1128/16-п ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Постановою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.04.2016р. у справі № 210/1133/16-п ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

05.02.2016р. судовим експертом складено Висновок експертного автотоварознавчого дослідження № Д12/02/16, згідно з яким сума матеріального збитку, з технічної точки зору, власнику пошкодженого автомобілю «BMW», державний номерний знак НОМЕР_2 , складає 168 611,38 грн.

18.03.2016р. ОСОБА_3 звернувся до ПрАТ „Київський страховий дім із заявою про виплату страхового відшкодування.

На підставі наказу „Про виплату (перерахування) страхового відшкодування від 27.05.2016р. №712-4684/1/1 ПрАТ «Київський страховий дім» виплачено страхове відшкодування у розмірі 49 000 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 12668 від 30.05.2016р.

09.08.2018р. між ПрАТ «Київський страховий дім» (первісний кредитор) та ТОВ «Фінансова компанія «Груп Фактор» (новий кредитор) укладено договір відступлення права вимоги, згідно з яким Страховик відступив Позивачу право вимоги до осіб, які винні в завданні збитків за страховими випадками за якими Первісний кредитор здійснив виплату страхового відшкодування зазначених у Додатку №1 до цього договору.

У витягу з Додатку №1 до договору за номером справи 712-4684 містяться відомості щодо боржника ПАТ „Північ транс, договір №АЕ-3665426, розмір права вимоги 49 000 грн.

Згідно з повідомленням ПАТ „Північтранс від 16.07.2019р. за вих.№215 ОСОБА_1 працював у ПАТ „Північтранс водієм автотранспортних засобів з 03.05.2012р. по 04.02.2016р.

Згідно з Робочою інструкцією водія автотранспортного засобу (автобусу),яка 22.10.2014р. затверджена директором ПАТ «Північтранс», функціональними обов`язками водія є завчасно прибути до оператора по обробці перевізних документів підприємства, пред`явити посвідчення на право керування автобусом, отримати за своїм підписом дорожній лист, а також за необхідністю квітки і квітково-заліковий лист. При відправленні для роботи по спеціальним замовленням (туристичним, екскурсійним і іншим), виписати і отримати узгоджений з замовником дорожній лист і схему маршрутів (п.3.4. Інструкції). Пройти перед рейсовий медичний огляд і отримати дозвіл для виходу на лінію (п.3.5.)

У витягу із Паспорту №523/2 автобусного маршруту регулярних перевезень, який працює у режимі маршрутного таксі №306, зазначений відповідний маршрут.

Окрім того, за фактом надходження позову відповідачем проведено службове розслідування, за наслідками якого 03.06.2019р. інженером БД ОСОБА_5 складено доповідну записку на ім`я в.о. директора ПАТ „Північтранс.

Проаналізувавши наявні у справі докази, та надавши їм правову оцінку, господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, з огляду на наступне.

Як вище встановлено господарським судом, внаслідок ДТП, яка відбулася за участю ТЗ БАЗ 2215 СПГ, державний номер НОМЕР_1 цивільно-правова відповідальність власника якого застрахована згідно полісу АЕ/3665426, ПрАТ «Київський страховий дім» здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 49 000 грн. водію ТЗ „БМВ, оскільки водія ТЗ БАЗ 2215 СПГ, державний номер НОМЕР_1 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні цього ДТП.

При цьому обставини щодо наявності вини водія ОСОБА_4 під час вчинення ДТП встановлені у постанові Дзержинського районного суду місті Кривого рогу Дніпропетровської області від у справі від 24.02.2016р. №210/1128/16-н.

Водночас у постанові Дзержинського районного суду місті Кривого рогу Дніпропетровської області у справі від 24.02.2016р. №210/1133/16-п встановлені обставини щодо керування ТЗ водієм ОСОБА_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння та відмову останнього у проходженні медичного огляду.

Також згідно з повідомленням ПАТ „Пінічтранс від 16.07.2019р. за вих.№215 ОСОБА_1 працював у ПАТ „Північтранс водієм автотранспортних засобів з 03.05.2012р. по 04.02.2016р.

Згідно з підпунктами «в» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України від 01 липня 2004року № 1961-IV страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).

Тобто, норми спеціального Закону №1961-ІV надають страховику, який виплатив страхове відшкодування, альтернативне право на звернення з позовом у порядку регресу до водія транспортного засобу, який спричинив ДТП, у визначених Законом випадках. Однак згідно із частиною першою статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Аналіз норм статей 1187 та 1172 ЦК України дає підстави стверджувати, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки роботодавець.

Таким чином шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

При цьому, такий правовий висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018р. у справі №426/16825/16-ц та на підставі ч.4 ст.236 ГПК України враховується господарським судом під час вирішення даного спору.

Також на підставі ч.4 ст.236 ГПК України господарським судом враховується висновок щодо застосування норм права, який викладений у постанові Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25.07.2018р. у справі №914/820/17, згідно з яким з аналізу ч.1 ст.1171 ЦК України суд вбачає, що відповідальність юридичної або фізичної особи за шкоду, завдану їхнім працівниками, наступає лише у випадках, коли заподіювач шкоди не лише перебуває з такою юридичною або фізичною особою в трудових відносинах, а й заподіяв відповідну шкоду саме у зв`язку та під час виконання своїх трудових (службових) обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Водночас в силу вимог ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням законом, судом не приймаються.

У ст.ст.78,79 ГПК України встановлено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч.2 ст.80 ГПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

З огляду на вищевикладене, враховуючи вищенаведені правові висновки Верховного Суду, господарський суд вважає, що предметом доказування у даній справі є обставини перебування транспортного засобу БАЗ 2215 СПГ, державний номер НОМЕР_1 у володінні роботодавця, а саме відповідача, та обставини заподіяння шкоди працівником відповідача ОСОБА_1 саме у зв`язку та під час виконання своїх трудових (службових) обов`язків.

Між тим, у матеріалах справи відсутні та позивачем до суду не надані докази, які свідчать про перебування ТЗ БАЗ 2215 СПГ, державний номер НОМЕР_1 у володінні роботодавця, тобто відповідача. Відповідного клопотання про витребування вказаних доказів позивачем до суду також надано не було.

Також у матеріалах справи відсутні та позивачем до суду не надані докази, які надають суду можливість встановити обставини заподіяння шкоди працівником відповідача ОСОБА_1 саме у зв`язку та під час виконання своїх трудових (службових) обов`язків.

Посилання позивача на те, що такі обставини встановлені у постановах Дзержинського районного суду місті Кривого рогу Дніпропетровської області під час розгляду адміністративних матеріалів господарський суд до уваги не приймає, з огляду на вимоги ч.6 ст. 75 ГПК України, згідно з якими в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Тобто, обставини заподіяння шкоди працівником відповідача ОСОБА_1 саме у зв`язку та під час виконання своїх трудових (службових) обов`язків потребують доказування у загальному порядку шляхом надання до суду відповідних доказів.

При цьому, із документів, які надані до суду самим відповідачем, а саме Робочої інструкції водія автотранспортного засобу (автобусу), затвердженої 22.10.2014р. директором ПАТ «Північтранс» ОСОБА_6 , витягу із Паспорту № 523/2 автобусного маршруту регулярних перевезень маршрутного таксі №306 встановити обставини заподіяння шкоди водієм ОСОБА_1 саме у зв`язку та під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків не уявляється можливим у зв`язку з відсутністю розкладу руху маршрутного таксі №306 станом на момент споєння ДТП 24.01.2016р., витягів із Журналу передрейсових медичних оглядів та отримання дозволу для виходу на маршрут.

На підставі ч.9 ст. 80 ГПК України господарський суд не приймає до уваги угоду про зарахування зустрічних однорідних вимог від 09.08.2018р., яка надана позивачем та залучена судом до справи 19.07.2019р., оскільки позивач не надав до суду доказів надіслання цієї угоди учасникам справи та згідно з поясненнями, які надані представником відповідача у судовому засіданні, відповідач вказану угоду не одержував.

Водночас набуття позивачем прав нового кредитора умовами договору про відступлення права вимоги від 09.08.2018р. не поставлено у залежність від сплати позивачем грошових коштів за набуття прав, а навпаки, у п.2.2. договору про відступлення права вимоги від 09.08.2018р. встановлено, що за цим договором Новий кредитор в день укладення цього договору набуває усі права за Основними договорами, в т.ч. за договором АЕ-3665426.

Поряд з цим, договір про відступлення права вимоги від 09.08.2018р. є чинним та не визнаний недійсним у встановленому законом порядку, а тому обставини щодо неповідомлення відповідача про відступлення права вимоги визнаються судом такими, що не мають значення для вирішення даного спору.

З огляду на вищевикладене у зв`язку із недоведеністю позовних вимог господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ст.129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Груп Фактор у задоволенні позовних вимог у справі №916/1435/19 у повному обсязі.

2. Судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921 грн. покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Груп Фактор

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст.241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Повне рішення складено 31 липня 2019 р.

Суддя Г.Є. Смелянець