ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2019 року

м. Київ

Справа № 904/4761/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Губенко Н.М. - головуючий, Вронська Г.О., Кролевець О.А.,

за участю секретаря судового засідання - Охоти В.Б.,

представників учасників справи:

позивача - Огородник Т .Л.,

відповідача - Запорожець Д. Б.,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Підприємство з експлуатації електричних мереж "Центральна енергетична компанія"

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області

у складі судді Юзіков С.Г.

від 06.02.2019 та

на постанову Центрального апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів: Березкіна О.В., Дармін М.О., Антонік С.Г.

від 23.04.2019

за позовом Приватного виробничого і торгівельно-комерційного підприємства "Южторгпоставка"

до Приватного акціонерного товариства "Підприємство з експлуатації електричних мереж "Центральна енергетична компанія"

про внесення змін до договору.

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст позовних вимог

Приватне виробниче і торгівельно-комерційне підприємство "Южторгпоставка" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Підприємство з експлуатації електричних мереж "Центральна енергетична компанія" про внесення змін до пунктів 4.1, 4.2, 4.3 договору про приєднання електричних мереж №317 ПМ від 22.11.2017, укладеного між сторонами, виклавши їх у наступній редакції: "4.1 Вартість послуги з нестандартного приєднання електроустановок Замовника до електричних мереж Виконавця нараховується відповідно до проектно-кошторисної документації. 4.2 Виконавець зобов`язаний надати Замовнику рахунок на сплату за приєднання не пізніше 3 (трьох) робочих днів від дати погодження проектно-кошторисної документації. 4.3 Замовник сплачує плату за приєднання на поточний рахунок виконавця у такому порядку: 4.3.1 Плата за приєднання сплачується Замовником у формі 100% попередньої оплати на підставі рахунку отриманого від Виконавця; 4.3.2 Оплата рахунку здійснюється Замовником впродовж 10 (десяти) банківських днів з дня його видачі.".

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з урахуванням роз`яснень Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, наведених у листі від 07.07.17 №7463/17.1.3/7-17 та відсутність встановлених відповідних величин питомої вартості приєднання, що позбавляє можливості здійснити правильний розрахунок вартості нестандартного приєднання до електроустановок, зазначений у договорі про приєднання електричних мереж №317 ПМ від 22.11.2017 порядок здійснення розрахунку вартості нестандартного приєднання не відповідає вимогам чинного законодавства, а тому підлягає приведенню у відповідність до положень Закону України "Про ринок електричної енергії". Оскільки відповідач відмовляється внести зміни до вказаного договору, вважаючи його неукладеним, позивач звернувся з даним позовом.

2. Стислий виклад обставин справи, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій

17 листопада 2017 року Приватне виробниче і торгівельно-комерційне підприємство "Южторгпоставка" звернулося до Приватного акціонерного товариства "Підприємство з експлуатації електричних мереж "Центральна енергетична компанія" із заявою про видачу технічних умов на об`єкт - будівлі та споруди, що розташовані по вулиці Автотранспортна, 2 у місті Дніпро , в межах приєднаної потужності існуючих трансформаторів та пропускної спроможності електричних мереж, а саме, 2 281,6 кВт.

22 листопада 2017 року між Приватним акціонерним товариством "Підприємство з експлуатації електричних мереж "Центральна енергетична компанія" (далі - Виконавець послуг) та Приватним виробничим і торгівельно-комерційним підприємством "Южторгпоставка" (далі - Замовник) було укладено договір про приєднання до електричних мереж №317ПМ (далі - Договір), відповідно до пункту 1.1 якого за цим Договором до електричних мереж Виконавця послуг або іншого власника мереж приєднується: промислово-виробнича база, місце розташування об`єкта Замовника (Позивача): м. Дніпро, вул. Автотранспортна, 2.

Згідно з пунктом 2.1 Договору Виконавець послуг забезпечує приєднання електроустановок об`єкта Замовника (будівництво, реконструкція, технічне переоснащення та введення в експлуатацію електричних мереж зовнішнього електропостачання об`єкта Замовника від місця забезпечення потужності до точки приєднання) відповідно до системи зовнішнього електропостачання і проектної документації та здійснює підключення об`єкта Замовника до електричних мереж на умовах Договору.

Пунктом 3.1.1 Договору передбачено, що Виконавець послуг зобов`язаний: забезпечити в установленому порядку приєднання об`єкта Замовника (будівництво та введення в експлуатацію електричних мереж зовнішнього електропостачання об`єкта Замовника від місця забезпечення потужності до точки приєднання) у строки, зазначені в Договорі, після виконання Замовником зобов`язань визначених пунктом 3.2 цього розділу.

Відповідно до пункту 3.2.1 Договору Замовник зобов`язаний: розробити на підставі технічних умов від 22.11.17 №317ПМ, які є додатком до Договору, проектну документацію на електричні мережі зовнішнього електрозабезпечення (від точки приєднання до об`єкта Замовника), внутрішнього електрозабезпечення електроустановок Замовника (у межах земельної ділянки Замовника) та щодо безпеки електропостачання та погодити її з Виконавцем послуг.

Згідно з пунктом 4.1 Договору на дату укладання Договору плата за приєднання не може бути визначена у зв`язку з відсутністю на момент укладання Договору затвердженої величини питомої вартості нестандартного приєднання електроустановок до електричних мереж на 2017 рік. Виконавець послуг здійснює розрахунок плати відповідно до потужності електроустановок Замовника та Методики розрахунку плати за приєднання електроустановок до електричних мереж протягом 10 робочих днів після затвердження НКРЕКП величини питомої вартості нестандартного приєднання електроустановок до електричних мереж на 2017 рік та направляє Замовнику протягом 10 робочих днів з моменту здійснення розрахунку відповідний лист і додаткову угоду до Договору з визначенням плати за приєднання.

Пунктом 4.2 Договору передбачено, що Виконавець послуг зобов`язаний надати Замовнику рахунок на сплату плати за приєднання не пізніше 3 робочих днів від дати укладення Договору.

Згідно з пунктом 4.3 Договору Замовник сплачує плату за приєднання на поточний рахунок Виконавця у такому порядку:

- 4.3.1 Для стандартного приєднання: попередня оплата в розмірі 100 відсотків плати, визначеної п. 4.1 Договору, упродовж 5 робочих днів від дати укладення цього Договору.

- 4.3.2 Для приєднання, яке не є стандартним:

- 4.3.2.1 Оплата в розмірі 20 відсотків плати, визначеної п. 4.1 Договору, упродовж 5 робочих днів від дати підписання Договору сторонами;

- 4.3.2.2 Оплата 60 відсотків плати, визначеної п. 4.1 Договору упродовж 5 робочих днів від дати узгодження розробленої проектної документації з усіма заінтересованими сторонами;

- 4.3.2.3 Остаточний розрахунок в розмірі 20 відсотків плати, визначеної п. 4.1 Договору, упродовж 5 робочих днів після надання послуги з приєднання, що підтверджується підписанням Сторонами двох примірників акта про приєднання/отримання послуги електроустановки до електричних мереж.

За домовленістю Сторін може бути встановлений інший порядок оплати шляхом конкретизації умов цього Договору.

Договір та технічні умови приєднання, які не є стандартними, і які є додатком до Договору, підписаний Виконавцем послуг і Замовником та скріплений печатками обох сторін.

У витязі з журналу реєстрації заяв, видачі ТУ на електрозабезпечення та договорів послуг, який ведеться відповідачем, зазначено, що представник позивача "Лещенко" 22.11.2017 розписався про одержання у відповідача проекту Договору.

Однак, Відповідач не надав до матеріалів справи доказів вручення 22.11.2017 примірника Договору саме представникові позивача, оскільки в наведеному журналі відповідача не зазначено ініціалів Лещенка, який одержав примірники Договору, його посади, документа, який останнього уповноважив на виконання певних дій від імені позивача.

З наданих до матеріалів справи доказів неможливо однозначно визначити коли саме підписано примірник Договору сторонами, оскільки жодна зі сторін не довела належними доказами дату підписання Договору відповідачем і передачу його для підписання позивачем.

Листом від 07.07.2017 №7463/17.1.3/7-17 Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг надала роз`яснення, за яким: через відсутність, станом на сьогоднішній день встановлених відповідних величин питомої вартості нестандартного приєднання, до прийняття НКРЕКП ставок плати за нестандартне приєднання відповідно до норм Закону України "Про ринок електричної енергії", при наданні послуг з приєднання електроустановок замовника до системи розподілу, енергопостачальні компанії мають визначити вартість послуг з приєднання електроустановок замовників, що не є стандартним приєднанням відповідно до проектно-кошторисної документації.

Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, листом від 03.04.2018 №3234/17/7-8 повідомила Приватне акціонерне товариство "Підприємство з експлуатації електричних мереж "Центральна енергетична компанія" про необхідність надання Приватному виробничому і торгівельно-комерційному підприємству "Южторгпоставка" проекту договору про приєднання до електричних мереж, невід`ємним додатком якого є технічні умови, стосовно збільшення потужності до 2 281,6 кВт, з урахуванням існуючої дозволеної потужності 450 кВт та з розрахунком вартості плати за приєднання до електричних мереж з урахуванням роз`яснень, наданих НКРЕКП листом від 07.07.2017 №7463/17.1.3/7-17.

19 вересня 2018 року позивач, з урахуванням роз`яснень Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, звернувся до відповідача з проектом додаткової угоди про зміну умов Договору, у якому запропонував викласти пункти 4.1, 4.2, 4.3 Договору в новій редакції.

Відповідач, листом від 27.09.2018, на зазначене звернення позивача, повідомив, що вважає Договір неукладеним (недійсним), про що повідомляв позивачеві раніше, тому не має жодних законних підстав розгляду та підписання додаткової угоди і повернув позивачеві без підписання два примірники додаткової угоди.

Позивач фактично почав виконувати умови Договору, а саме, замовив розроблення та оплату робочого проекту №-ЕП на об`єкт ПВТКП "Южторгпоставка", розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Автотранспортна, 2.

На виконання пункту 3.2 Договору позивач надав відповідачеві робочий проект №-ЕП на погодження, що підтверджується листом від 21.06.2018.

Відповідач, листом від 02.08.2018 надав позивачеві відповідь, у якій відмовився прийняти робочий проект до розгляду та повернув його.

3. Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 06.02.2019, залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 23.04.2019, позов задоволено. Внесено зміни до пунктів 4.1, 4.2, 4.3 договору про приєднання електричних мереж №317 ПМ від 22.11.2017, укладеного між Приватним акціонерним товариством "Підприємство з експлуатації електричних мереж "Центральна енергетична компанія" та Приватним виробничим і торгівельно-комерційним підприємством "Южторгпоставка", виклавши їх у наступній редакції: "4.1 Вартість послуги з нестандартного приєднання електроустановок Замовника до електричних мереж Виконавця нараховується відповідно до проектно-кошторисної документації. 4.2 Виконавець зобов`язаний надати Замовнику рахунок на сплату за приєднання не пізніше 3 (трьох) робочих днів від дати погодження проектно-кошторисної документації. 4.3 Замовник сплачує плату за приєднання на поточний рахунок виконавця у такому порядку: 4.3.1 Плата за приєднання сплачується Замовником у формі 100% попередньої оплати на підставі рахунку отриманого від Виконавця; 4.3.2 Оплата рахунку здійснюється Замовником впродовж 10 (десяти) банківських днів з дня його видачі.".

Рішення судів першої та апеляційної інстанцій мотивовані тим, що додаткова угода про зміни до умов Договору, які просив внести позивач, не суперечить чинному законодавству, а відповідач заперечень щодо запропонованих позивачем змін до Договору не надав.

4. Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі скаржник просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06.02.2019 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 23.04.2019 у даній справі та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

5. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Скаржник зазначає, що судами першої та апеляційної інстанцій порушено приписи статті 181 Господарського кодексу України, оскільки, на думку скаржника, з урахуванням обставин справи, а саме, направлення відповідачем 22.11.2017 позивачу проекту Договору та не повернення останнім у двадцятиденний строк примірника оформленого та підписаного Договору або протоколу розбіжностей, позивач таким чином порушив вимоги частин 3, 4 статті 181 Господарського кодексу України щодо строків та порядку укладення договору та не досяг згоди щодо всіх істотних умов договору, тому відповідно до частини 8 статті 181 Господарського кодексу України такий договір вважається неукладеним.

Скаржник також зазначає про неправильне тлумачення судом апеляційної інстанції статті 181 Господарського кодексу України, оскільки, на думку скаржника, висновки апеляційного господарського суду про те, що сторонам при укладенні господарських договорів взагалі не треба дотримуватись строків, встановлених статтею 181 Господарського кодексу України, суперечать приписам вказаної норми, яка визначає загальний порядок укладання господарських договорів.

На думку скаржника, судами першої та апеляційної інстанцій порушено норми процесуального права, зокрема, статей 73, 74, 76, 77, 86 Господарського процесуального кодексу України, оскільки відповідач на підтвердження своєї позиції щодо того, що Договір є неукладеним надав до суду письмові докази, які є належними та допустимими, однак, у зв`язку з тим, що суди першої та апеляційної інстанцій порушили зазначені процесуальні норми, вказане призвело до неправильного вирішення справи.

Скаржник також зазначає, що не надавши в рішенні суду мотивованої оцінки кожного аргументу, наведеного учасниками справи щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, суд першої інстанції порушив приписи статей 236, 237, 238 Господарського процесуального кодексу України.

6. Доводи інших учасників справи

15. Приватне виробниче і торгівельно-комерційне підприємство "Южторгпоставка" подало відзив на касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Підприємство з експлуатації електричних мереж "Центральна енергетична компанія", в якому просить залишити її без задоволення, а оскаржувані рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції залишити без змін, як такі, що прийняті відповідно до норм матеріального та процесуального права.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

7. Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

З урахуванням меж розгляду справи судом касаційної інстанції, визначених статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, та згідно із компетенцією, визначеною законом, Верховний Суд в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. При цьому, Верховний Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

8. Джерела права й акти їх застосування. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

Відповідно до частин 3, 4 статті 179 Господарського кодексу України укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування. При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі: вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству; примірного договору, рекомендованого органом управління суб`єктам господарювання для використання при укладенні ними договорів, коли сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примірним договором, або доповнювати його зміст; типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови; договору приєднання, запропонованого однією стороною для інших можливих суб`єктів, коли ці суб`єкти у разі вступу в договір не мають права наполягати на зміні його змісту.

Згідно з частиною 7 статті 179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Статтею 181 Господарського кодексу України визначений загальний порядок укладення господарських договорів. Особливості укладення господарських договорів на основі примірних і типових договорів передбачені статтею 184 Господарського кодексу України.

Відповідно до частини 3 статті 184 Господарського кодексу України укладення господарських договорів на основі примірних і типових договорів повинно здійснюватися з додержанням умов, передбачених статтею 179 цього Кодексу, не інакше як шляхом викладення договору у вигляді єдиного документа, оформленого згідно з вимогами статті 181 цього Кодексу та відповідно до правил, встановлених нормативно-правовими актами щодо застосування примірного або типового договору.

Згідно із пунктом19 частини 1 статті 4 Закону України "Про ринок електричної енергії" учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються такі види договорів: інші договори, передбачені відповідно до нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії.

На час укладення Договору, відносини, які виникають під час приєднання та підключення новозбудованих, реконструйованих чи технічно переоснащених електроустановок замовників (крім електроустановок, призначених для виробництва електричної енергії) до електричних мереж, регулювались Правилами приєднання електроустановок до електричних мереж, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики від 17.01.2013 № 32 (далі - Правила приєднання).

Пунктом 1.2 Правил приєднання передбачено, що договір про приєднання до електричних мереж - письмова домовленість сторін, що є документом встановленої форми, який визначає зміст та регулює правовідносини між сторонами щодо приєднання електроустановок замовника до електричних мереж власника електромереж.

У додатку № 1 до Правил приєднання затверджено типову форму договору про приєднання до електричних мереж, а додаток № 6 містить типову форму технічних умов приєднання до електричних мереж електроустановок, призначених для виробництва електричної енергії.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, між позивачем та відповідачем був укладений Договір, який, у розумінні приписів статей 179, 184 Господарського кодексу України та Правил приєднання, укладено на основі типового договору.

При цьому, враховуючи те, що Договір та технічні умови приєднання, які не є стандартними, і які є додатком до Договору, підписані сторонами та скріплені печатками обох сторін, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку, що сторони дійшли згоди по всім істотним умовам Договору.

В той же час, причиною виникнення спору в даній справі стало питання щодо наявності чи відсутності підстав для внесення змін до Договору у редакції, запропонованій позивачем.

Задовольняючи позовні вимоги суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що додаткова угода про зміни до умов Договору, які просив внести позивач, не суперечить чинному законодавству.

Однак, Верховний Суд вважає такі висновки судів першої та апеляційної інстанцій передчасними та такими, що зроблені без всебічного, повного і об`єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Так, у порушення приписів статті 86 Господарського процесуального кодексу України, ні суд першої інстанції, ні суд апеляційної інстанції не досліджував питання відповідності запропонованих позивачем змін до умов Договору умовам типового договору, затвердженого у додатку № 1 до Правил приєднання.

Тобто, оскільки Договір був укладений на основі типового договору, то, відповідно, всі зміни, які до такого Договору вносяться також повинні визначати нові умови Договору на основі типового договору, у розумінні статті 179 Господарського кодексу України.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, позивач в обґрунтування позову зазначав, що визначений у Договорі порядок здійснення розрахунку вартості нестандартного приєднання не відповідає вимогам чинного законодавства, а тому підлягає приведенню у відповідність до положень Закону України "Про ринок електричної енергії". При цьому, правовою підставою позову, позивачем обрано посилання на приписи статті 188 Господарського кодексу України, статті 651 Цивільного кодексу України.

Згідно з частиною 1 статті 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 статті 651 Цивільного кодексу України визначено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Із вказаної норми слідує висновок, що за рішенням суду може бути, зокрема, змінено договір у таких випадках: 1) істотного порушення договору другою стороною; 2) встановлених договором; 3) встановлених законом.

При цьому, Верховний Суд зазначає, що оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, установлених частиною 2 статті 651 Цивільного кодексу України. Вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, суди повинні з`ясувати не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена у виді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору, а також установити, чи є справді істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16.10.2018 у справі №910/23976/16, від 29.01.2019 у справі №926/708/18 тощо.

Верховний Суд зазначає, що судами першої та апеляційної інстанцій, у порушення приписів статті 86 Господарського процесуального кодексу України, не було встановлено, який саме випадок, визначений частиною 2 статті 651 Цивільного кодексу України, наявний у спірних правовідносинах, чи випадок істотного порушення договору другою стороною, чи випадок, встановлений договором, чи випадок встановлений законом.

Верховний Суд зазначає, що за наявності того, чи іншого випадку, визначеного частиною 2 статті 651 Цивільного кодексу України, при розгляді справи підлягають встановленню ті чи інші обставини.

Крім того, судами першої та апеляційної інстанцій не надано належної оцінки обґрунтуванню позову, зокрема, доводам позивача про необхідність приведення умов Договору до вимог чинного законодавства.

Так, судами першої та апеляційної інстанцій не досліджено питання, чи дійсно після укладення Договору було змінено законодавство, яке регулює правовідносини між позивачем та відповідачем, та у зв`язку з такими обставинами необхідно вносити відповідні зміни до Договору, чи на момент укладення Договору законодавство передбачало певні умови, однак сторонами не було визначено таких умов у Договорі.

Також суди першої та апеляційної інстанцій не дослідили, чи є наведені позивачем обставини для внесення змін до Договору по своїй суті істотними змінами обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, у розумінні статті 652 Цивільного кодексу України.

Крім того, Верховний Суд зазначає, що стаття 188 Господарського кодексу України визначає загальний порядок зміни та розірвання господарських договорів.

Так, відповідно до частини 5 статті 188 Господарського кодексу України якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Статтею 653 Цивільного кодексу України визначено правові наслідки зміни або розірвання договору.

Відповідно до частини 1 статті 653 Цивільного кодексу України у разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо.

Згідно з частиною 3 статті 653 Цивільного кодексу України у разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

За змістом зазначених норм внесення змін до договору можливе лише до чинного договору (такого, що діє на час звернення до суду з позовом та прийняття відповідного судового рішення). В іншому разі буде відсутній предмет спору, яким і виступає у такому разі договір, до якого вносяться зміни.

Тому, перш ніж розглядати по суті заявлену у справі вимогу про внесення змін до Договору, судам першої та апеляційної інстанцій слід було пересвідчитись, шляхом встановлення відповідних обставин та оцінки пов`язаних з цим доказів зі справи, у чинності такого Договору.

Отже, ухвалюючи оскаржувані судові рішення, суди першої та апеляційної інстанцій не встановили тих фактичних обставин справи, від яких залежить її правильне вирішення, та не надали їм належної правової оцінки, тому дійшли передчасного висновку про те, що вимоги позивача в цій справі є обґрунтованими. Тобто оскаржувані рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції постановлено з порушенням норм процесуального права.

Відсутність у Верховного Суду процесуальної можливості з`ясувати дійсні обставини справи перешкоджає прийняттю законного рішення у справі, тому оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи судам слід установити й дослідити фактичні обставини справи, які мають значення для її правильного вирішення, а також надати їм належну правову оцінку з урахуванням викладеного в цій постанові та на підставі вказаних норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

9. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд.

Відповідно до пункту 1 частини третьої та частини четвертої статті 310 Господарського процесуального кодексу України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, Верховний Суд дійшов висновку про те, що касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Підприємство з експлуатації електричних мереж "Центральна енергетична компанія" слід задовольнити частково, оскаржувані рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції скасувати, та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

10. Судові витрати

Відповідно до статті 315 Господарського процесуального кодексу України у постанові суду касаційної інстанції повинен бути зазначений розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Частиною 14 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що в даному випадку справа направляється на новий розгляд до суду першої інстанції, розподіл судових витрат Верховним Судом не здійснюється.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 310, 314-317 Господарського процесуального кодексу України, Суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Підприємство з експлуатації електричних мереж "Центральна енергетична компанія" задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06.02.2019 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 23.04.2019 у справі №904/4761/18 скасувати, а справу передати на новий розгляд до Господарського суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Н.М. Губенко

Судді Г.О. Вронська

О.А. Кролевець