СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" липня 2019 р. Справа № 905/541/19

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Дучал Н.М., суддя Склярук О.І. , суддя Хачатрян В.С.

секретар судового засідання Рудик Т.С.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Збагачувальна фабрика "Свято-Варваринська", с.Сергіївка Покровського району Донецької області (вх. № 1828 Д/1)

на рішення господарського суду Донецької області від 16.05.2019р., повний текст складено 16.05.2019р. (суддя Матюхін В.І.)

у справі № 905/541/19,

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ, в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця", м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Збагачувальна фабрика "Свято-Варваринська", с.Сергіївка Покровського району Донецької області

про стягнення штрафу 22 000,00 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Збагачувальна фабрика "Свято-Варваринська" про стягнення 22 000,00грн. штрафу за неправильно зазначену у залізничній накладній №53662078 масу вантажу за відправкою Удачна Донецької залізниці - Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці, вагон № 68353408.

В обґрунтування заявлених вимог позивачем покладено дані залізничної накладної, комерційного акту № 460005/27 від 07.01.2019р., положення ст.ст.118, 122, 129 Статуту залізниць України.

Рішенням господарського суду Донецької області від 16.05.2019р. у справі №905/541/19 позов задоволено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Збагачувальна фабрика "Свято-Варваринська" на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" 22 000,00грн. штрафу, 1 921,00грн. на відшкодування витрат по оплаті судового збору.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Збагачувальна фабрика "Свято-Варваринська" звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, якою просить скасувати рішення господарського суду Донецької області від 16.05.2019 р. у справі №905/541/19 та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог в повному обсязі.

Апелянт вважає рішення суду першої інстанції прийнятим при неповному з`ясуванні обставин, які мають значення для справи, з невірним застосуванням норм процесуального права. Наголошує, що заяви перевізника про неправильність заповнення накладної можуть бути спростовані тим, що прийнявши вантаж до перевезення він набув договір застави і визнав масу, зазначену в накладній, частиною опису предмета застави. Посилається на п. 26. Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 р. N 644, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2000 р. за N 861/5082 (далі - Правила приймання), згідно з яким залізниці забороняється приймати до перевезення вантажі у вагонах, завантажених з перевищенням їх вантажопідйомності, та в інших випадках, передбачених Правилами перевезення окремих видів вантажів. Відповідач належним чином здав вантаж до перевезення, зазначив в накладних масу вантажу, визначену за результатами зважування на власних 150-ти тонних вагах. Крім того, в подальшому, відповідач не здійснював будь-яких дій по законному чи незаконному зменшенню фактичної маси вантажу безпосередньо в самих вагонах або внесення недостовірних даних в накладній. Тобто, відповідач не вчиняв ніяких дій, які можна було б кваліфікувати як правопорушення і які були б підставою для застосування штрафних санкцій до нього.

Зазначає, що збільшення ваги вугілля в вагоні сталося не з вини вантажовідправника, а через збільшення вологи вугільного концентрату на шляху прямування внаслідок інтенсивних атмосферних опадів.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.06.2019 сформовано колегію суддів Східного апеляційного господарського суду у складі: Дучал Н.М. - головуючий суддя, судді Склярук О.І., Хачатрян В.С.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 18.06.2019р. у справі №905/541/19 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Збагачувальна фабрика "Свято-Варваринська" на рішення господарського суду Донецької області від 16.05.2019р. у справі №905/541/19, встановлено строк для подання Акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" відзиву на апеляційну скаргу.

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" заперечило проти вимог апеляційної скарги, з підстав викладених у відзиві на апеляційну скаргу. Просить апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Збагачувальна фабрика "Свято-Варваринська" на рішення господарського суду Донецької області від 16.05.2019р. у справі №905/541/19 залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.

Наголошує, що існує декілька нормативно-вичерпних способів визначення маси вантажів, а саме: шляхом зважування на вагах; підрахування маси на вантажних місцях за трафаретом чи стандартом; розрахунковим методом; за обміром; умовно. Згідно з п. 22 Правил видачі вантажів, перевірка маси вантажу на станції призначення провадиться, як правило, таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення. За твердженням позивача, маса вантажу за даним перевезенням як при відправлені так і під час контрольного зважування визначена однаковим способом, шляхом зважування на вагонних вагах, а різна модифікація вагонних ваг не впливає на визначення маси вантажу. Вважає, що апелянтом безпідставно ототожнюється спосіб визначення/перевірки маси вантажу (регламентований статтею 37 Статуту ) зі способом зважування на вагах, тоді як у пункті 22 Правил видачі вантажів йдеться саме про спосіб визначення маси вантажу, який в даному випадку є один і той же - шляхом зважування на вагонних вагах.

Вважає, що доказів того, що збільшення ваги вугілля в вагоні сталося не з вини вантажовідправника, а через збільшення вологи вугільного концентрату на шляху прямування внаслідок інтенсивних атмосферних опадів з 03 по 06.01.2019р., відповідачем надано не було.

Зазначає, що залізнична накладна містить застереження, за яким вантажовідправник несе відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, вказаних у накладній, відповідно до статей 24,122 Статуту залізниць України.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 04.07.2019р. у справі №905/541/19 призначено розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Збагачувальна фабрика "Свято-Варваринська" на рішення господарського суду Донецької області від 16.05.2019р. у справі №905/541/19 на 23.07.2019 р. о 12:00 год.

Позивач та відповідач не скористалися правом участі представника в судовому засіданні апеляційної інстанції, про час, дату та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином. Явка представників учасників справи не визнавалася судом обов`язковою.

Законом України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017р. №2147-VIII викладено Господарський процесуальний кодекс України у новій редакції, яка набула чинності 15.12.2017р.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У відповідності до п.п. 1, 3 частини 2 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Вивчивши матеріали справи, проаналізувавши апеляційну скаргу в межах, викладених в ній доводів та вимог, з урахуванням приписів ст.269 Господарського процесуального кодексу України, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Східним апеляційним господарським судом встановлено наступне.

03.01.2019р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Збагачувальна фабрика "Свято-Варваринська" (вантажовідправник) зі станції Удачна Донецької залізниці здійснило відправлення на адресу ПрАТ «Запоріжкокс» (одержувач) у напіввагоні №68353408 концентрат вугільний згідно залізничної накладної №53662078 на групу вагонів (всього 4 вагони) на станцію Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці.

При оформленні накладної №53662078 відповідачем (відправником) зазначено масу вантажу нетто у вагоні №68353408 - 70 900кг, брутто - не зазначено, тара - 21 700кг. В графі 15 накладної вказано, що вантаж маркований катком-ущільнювачем і поперечними смугами 1,5 - 2м.

Як свідчать графи 26 та 28 вищевказаної накладної, маса вантажу визначена вантажовідправником на 150 тонних вагонних вагах з зазначенням заводського номеру.

Згідно з п.28. Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених Наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000, вантажі, завантажені відправниками у вагони закритого типу (криті, ізотермічні, хопери, цистерни тощо) та контейнери, приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду кузова (котла) вагона (контейнера), пломб (ЗПП), без перевірки вантажу. Вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т.ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

05.01.2019р. при надходженні вагону на станцію Запоріжжя-Ліве було проведено перевірку маси вантажу (концентрат вугільний у вагоні №68353408), під час якої виявлено, що маса вантажу не відповідає масі, вказаній відправником у накладній.

За результатами контрольної перевірки складено комерційний акт №460005/27 від 07.01.2019, в якому зазначено, що на підставі актів загальної форми №31344 від 05.01.2019р., №41214 від 06.01.2019р. станції Запоріжжя-Ліве проведена комісійна видача вантажу, прибувшего груповою відправкою, вказаною на лицьовій стороні акту, приймальником поїздів ОСОБА_1 , прийомоздавальником заводу ОСОБА_2 у присутності заступника начальника станції ОСОБА_3 , зі зважуванням вагону на справних електронних вагонних вагах вантажоодержувача №085, держповірка 06.11.2018р. За документом значиться 4 напіввагони, загальна вага 281700кг. У вагоні №68353408 тара 21 700кг, нетто 70900кг.

Фактично брутто 92 800кг, тара з документу 21 700кг, нетто 71 100кг, що більш документу на 200кг та вантажопідйомності вагону на 100кг. В комерційному відношенні навантаження шапкоподібне на рівні бортів. Вантаж маркований катком - ущільнювачем і поперечними смугами, що відповідає перевізному документу. Навантаження і маркування не порушені. Виїмок і поглиблень немає. В технічному відношенні вагон справний, двері цільнометалеві, люка закриті, течі вантажу немає. При повторному зважуванні дані не змінилися. Зам. вантажного двору відсутній.

Комерційний акт №460005/27 від 07.01.2019 підписаний 4-ма особами, а саме: з боку залізниці - заступником начальника станції ОСОБА_3 , комерційним агентом ОСОБА_4 , приймальником поїздів ОСОБА_1 , з боку одержувача - прийомоздавальником заводу ОСОБА_2 .

Матеріали справи містять наказ начальника станції Запоріжжя-Ліве №450 від 28.12.2018р. «Щодо призначення відповідальних працівників ст.Запоріжжя - Ліве бути уповноваженими особами на підписання від імені залізниці комерційних актів», відповідно до якого у зв`язку з відсутністю у штатному розкладі посади завідувача вантажного району, на виконання вимог п.10 Правил складання актів щодо визначення кола працівників станції Запоріжжя-Ліве, які мають право підписувати комерційні акти уповноважено підписувати комерційні акти, у тому числі, приймальника поїздів ОСОБА_1 , комерційного агента ОСОБА_4 .

Отже, судом першої інстанції вірно встановлено, що комерційний акт №460005/27 від 07.01.2019 підписаний належними особами у відповідності до п.10. Правил складання актів.

Враховуючи наведене, на підставі ст.ст.118, 122 Статуту залізниць України позивачем, за неправильно зазначену масу вантажу у накладній, нараховано та вимагається до стягнення з відповідача штраф у сумі 22 000,00грн.

Перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, Східний апеляційний господарський суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

За договором перевезення перевізник зобов`язаний доставити довірений йому відправником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату (ч.1 ст.909 Цивільного кодексу України).

Укладення договору перевезення вантажу, відповідно до ч.3 ст.909 ЦК України та ч.2 ст.307 ГК України, підтверджується складанням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами(ч.5 ст.307 Господарського кодексу України).

Умови перевезення вантажів залізничним транспортом регулюються Законом України "Про транспорт", Законом України "Про залізничний транспорт", Статутом залізниць України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 за №457 (надалі - Статут залізниць України), іншими актами законодавства України, зокрема, Правилами оформлення перевізних документів, затвердженими наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000 ( у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 08.06.2011року), Правилами складання актів, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 за №334, Правилами приймання вантажів до перевезення, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за №861/5082, Правилами видачі вантажів, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за №862/5083, тощо.

Відповідно до ст.ст. 2,6 Статуту залізниць України, яким визначаються обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом, накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

За приписами частин 1 та 2 статті 23 Статуту залізниць України відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем.

Вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній (ч.1 ст.24 Статуту залізниць України).

Положеннями ст. 37 Статуту залізниць України, з якою кореспондується п. 5 Правил приймання вантажів до перевезення, визначено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Вантажі, що перевозяться насипом і наливом, а також інші вантажі, зважування яких на вантажних вагах неможливе, зважуються на вагонних вагах. Маса вантажів визначається відправником.

Частиною 1 ст.26 Закону України «Про залізничний транспорт» передбачено, що обставини, які можуть бути підставою для майнової відповідальності перевізників, відправників та одержувачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів посвідчуються актами.

Аналогічні положення закріплені в статті 129 Статуту залізниць України, згідно з якою обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається, зокрема, для засвідчення невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах (п. "а").

Як вірно встановлено судом першої інстанції, невідповідність фактичної маси вантажу масі вантажу, яка зазначена відправником (відповідачем) у накладній, засвідчено належним доказом - комерційним актом №460005/27 від 07.01.2019, який визнано судом належним доказом на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеної у накладній, та фактичної маси вантажу.

Належних та достатніх доказів на підтвердження відсутності вини вантажовідправника у невідповідності відомостей, зазначених у перевізному документі фактичній масі вантажу у спірному вагоні, матеріали справи не містять.

Відповідно до п.27 Правил видачі вантажів, надлишок вантажу порівняно з масою, вказаною в накладній, вважається таким, що не перевищує норму, якщо він не виходить за межу граничного розходження визначення маси нетто, яке становить 0,2%.

Норма надлишку за спірним перевезенням становить 141,8кг, що є меншою фактично виявленого надлишку - 200кг.

Провізна плата по накладній №53662078 за вагон №68353408 визначена в сумі 4400,00грн.

За умовами п.5.5. розділу 5 Правил оформлення перевізних документів, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача, з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Згідно зі ст.122 Статуту залізниць України за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Статтею 118 Статуту залізниць України передбачено стягнення штрафу у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Позивачем нараховано та вимагається до стягнення з відповідача штраф в сумі 22 000,00 грн. за невірно вказану у накладній масу вантажу.

Щодо твердження апелянта про відсутність з його боку порушень чинного законодавства, оскільки залізницею при оформленні перевізних документів та при прийнятті вантажу до перевезення жодних зауважень висловлено не було, слід зазначити наступне.

За положеннями ст. 37 Статуту залізниць України та п. 5 Правил приймання вантажів до перевезення - загальна маса вантажу визначається відправником зважуванням або розрахунковим способом.

Вантажі, завантажені відправником у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони, тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагону, вантажу, його маркування (у т.ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу (п. 28 Правил приймання вантажів до перевезення).

Отже, приймаючи вагон для перевезення, залізницею здійснювалася перевірка лише даних, внесених до накладної, а не відповідність фактичної ваги вантажу даним, внесеним в графу 24 накладної, - що не входить до кола обставин, які з`ясовуються при перевірці перевізних документів.

В комерційному акті № 460005/27 зазначено, що навантаження і маркування не порушені, виїмок і поглиблень немає, в технічному відношенні вагон справний, двері цільнометалеві, люка закриті, течі вантажу немає, при повторному зважуванні дані не змінилися.

За умовами п. 22 Правил видачі вантажів, перевірка маси вантажу на станції призначення провадиться, як правило, таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення.

Як вбачається з граф 26, 28 накладної, за спірним перевезенням вантажовідправник визначав масу вантажу у вагоні способом зважування на вагонних вагах.

Зміст складеного комерційного акту №460005/27 свідчить, що зважування на станції Запоріжжя-Ліве вагону №68353408 з вантажем відбувалось два рази на справних електронних вагонних вагах.

Наведене свідчить, що відправник (відповідач) і залізниця визначали масу вантажу за спірним перевезенням однаковим способом.

Матеріали справи не містять і будь-яких належно підтверджених доказів того, що збільшення ваги вугілля у вагоні №68353408 сталося через збільшення вологи вугільного концентрату на шляху прямування внаслідок інтенсивних атмосферних опадів в період з 03 по 06.01.2019року, на чому зауважує апелянт.

Офіційно підтверджених відповідним органом даних щодо випадіння інтенсивних атмосферних опадів в період 03.01.-06.01.2019року на шляху прямування вагону №68353408 відповідачем до справи не надавалося.

Крім того, на станцію призначення спірний вагон прибув з вологістю, яка відповідає нормам, встановленим технічними умовами (згідно посвідчення №6 волога не повинна бути більшою 10,5%, у дійсності за твердженням відповідача вона становила 9,9%).

Як вбачається з розрахунку позивача, провізна плата по накладній №53662078 за вагон №68353408 складала 4400,00грн., внаслідок чого штраф, нарахований позивачем у сумі 22 000,00 грн. (4400,00 грн.* 5).

Враховуючи викладене, застосування позивачем до відповідача штрафу у розмірі п`ятикратної провізної плати за спірним вагоном, у зв`язку з невиконанням вантажовідправником зобов`язання щодо зазначення у накладній вірної маси вантажу відповідає ст.ст.118,122 Статуту залізниць України.

Стосовно зауваження апелянта про надмірність розміру штрафу за неправильно вказану масу вантажу у накладній №53662078, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Законом щодо окремих видів зобов`язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається ( ч.1 ст.231 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч.2 ст.551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з приписами ст.122 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457 (в подальшому зі змінами та доповненнями), за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту, якою передбачено стягнення штрафу у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

В даному випадку штрафна санкція не є договірною, а випливає із зазначених положень Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України, якими чітко визначено розмір штрафу, який розраховується від провізної плати за всю відстань перевезення.

За положеннями ч.1 ст.24 Статуту залізниць України, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей зазначених ними у накладній.

Наведена норма встановлює чіткі вимоги до відправника щодо оформлення вантажу та покликана забезпечити дисциплінованість учасників господарських відносин та визначає критерії обґрунтованості в подальшому будь-яких претензій залізниці до учасників господарських відносин (відправника та одержувача).

У застосуванні пунктів 118 та 122 Статуту залізниць України слід враховувати, що штраф підлягає стягненню саме за факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв`язку з цим збитки.

Відтак, недотримання вимог, визначених Статутом залізниць України, який є спеціальним нормативним актом, що визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом, покладає на порушника відповідальність, яка в даному випадку передбачена пунктами 118, 122 Статуту залізниць України. При цьому, зазначений штраф, відповідно до пунктів 118, 122 Статуту залізниць України, стягується з вантажовідправника незалежно від наявності збитків та наслідків, можливості його зменшення Статутом не передбачено.

Вказана правова позиція щодо зменшення штрафних санкцій висловлена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 05.02.2019 по справі №914/2339/17.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що доводи заявника, викладені в апеляційній скарзі не обґрунтовані, не доведені належними та допустимими доказами.

Твердження заявника апеляційної скарги про неправильне застосування місцевим господарським судом норм матеріального права при прийнятті рішення не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування рішення господарського суду Донецької області від 16.05.2019 р. у справі №905/541/19.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд рішення господарського суду Донецької області від 16.05.2019 р. у справі №905/541/19 покладаються на заявника.

Керуючись ст. ст. 129, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Збагачувальна фабрика "Свято-Варваринська" на рішення господарського суду Донецької області від 16.05.2019р. у справі №905/541/19 - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 16.05.2019р. у справі №905/541/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження визначені ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 23.07.2019 року проголошено вступну та резолютивну частину постанови. Повний текст постанови складено 29.07.2019 року.

Головуючий суддя Н.М. Дучал

Суддя О.І. Склярук

Суддя В.С. Хачатрян