ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" липня 2019 р. Справа № 922/1931/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Байбака О.І.

при секретарі судового засідання Косенко К.Д.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "ПРОСТО-страхування", м. Київ
до Товариства з додатковою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія", м. Харків
про відшкодування шкоди
за участю представників сторін:

позивача не з`явився;

відповідача Коваленко А.О. (довіреність № 240 від 20.12.2018);

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "ПРОСТО-страхування", м. Київ (далі за текстом - позивач) звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія", м. Харків (далі за текстом - відповідач) затрати по виплаті страхового відшкодування в розмірі 98000,00 грн.

Позов обґрунтовано з посиланням те на що позивачем, як страховиком, відповідно до договору добровільного страхування наземних транспортних засобів № серії PKS № 1702031 від 24.11.2017 виплачено страхувальнику страхове відшкодування в розмірі 115621,20 грн., внаслідок чого до позивача в порядку ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 1187 Цивільного кодексу України перейшло право вимоги (регресу) до заподіювача шкоди в межах здійснених фактичних затрат, тоді як цивільно-правова відповідальність останньої застрахована відповідачем згідно з полісом № АМ/5231913.

Крім того, позивачем також заявлено до стягнення судові витрати, які складаються з 1921,00 грн. судового збору та 5000 грн. витрат на правову допомогу адвоката.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 19.06.2019 зазначену позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання по суті на 10.07.2019.

Протокольною ухвалою господарського суду Харківської області від 10.07.2019 розгляд справи відкладено на 29.07.2019.

В процесі розгляду справи відповідач надав суду відзив на позовну заяву (вх. № 16488 від 09.07.2019), в якому просить суд позовні вимоги задовольнити частково, а саме, стягнути з відповідача 98000,00 грн. страхового відшкодування, 2500,00 грн. витрат на правничу допомогу та 960,50 грн. судового збору.

В обґрунтування викладених заперечень відповідач зазначає про те, що позивачем до матеріалів справи додано лист відповідача № 1469 від 11.05.2019, відповідно до якого останній визнає подію страховим випадком і визнає розмір страхового відшкодування в 98000,00 грн., отже по суті позовних вимог спору між сторонами немає. При цьому, відповідач вказує, що представнику позивача не було потреби проводити половину від здійснених заходів, зазначених у детальному описі робіт, а по суті необхідно було скласти позовну заяву шляхом трансформації з заяви про виплату страхового відшкодування від 24.01.2019, сформувати пакет документів та направити відповідача та до суду. За таких обставин відповідач вважає, що заявлена позивачем до стягнення сума витрат на правничу допомогу в розмірі 5000 грн. є завищеною. Крім того, відповідач з посиланням на ст. 130 ГПК України просить покласти на відповідача лише половину сплаченого позивачем судового збору.

Позивач надав суду відповідь на відзив (вх. № 17437 від 18.07.2019), в якій просить суд позов задовольнити в повному обсязі, в т.ч. щодо витрат на правову допомогу в сумі 5000 грн. зазначаючи що така сума є співрозмірною з заявленим позовом, і позивач надав суду докази її понесення.

Відповідач своїм правом щодо надання заперечень не скористався.

На судове засідання 29.07.2019 прибув представник відповідача, який підтримує доводи, викладені у відзиві на позов.

Позивач на судове засідання 29.07.2019 свого уповноваженого представника не направив, у відповіді на відзив просить суд розглядати справу за відсутності його представника.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Оскільки неявка на судове засідання представника позивача не перешкоджає розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне розглядати справи за відсутності останнього, за наявними в матеріалах справи документами, як це передбачено ст. 202 ГПК України.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані суду докази та доводи, суд встановив:

Як свідчать матеріали справи, 24.11.2017 між Приватним акціонерним товариством "ПРОСТО-страхування", як страховиком, та Товариством з обмеженою відповідальністю Юпітер 9 Агросервіс, як страхувальником, укладено договір страхування № 1702031 (а. с. 10-22), предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом, а саме: марка, модель Renault Logan, колір білий, об`єм двигуна, куб. см. 1461, рік випуску 2017, дата реєстрації 22.11.2017, реєстраційний номер НОМЕР_1 , № кузова (шасі) НОМЕР_2 (п. 1.4 договору).

Згідно з умовами зазначеного договору, страховим випадком є пошкодження та/або незаконне володіння; страхова сума за договором становить 360743,00 грн. Строк дії договору по 26.11.2018.

Матеріали справи також свідчать про те, що 11.10.2018 по проспекту Шевченка у м. Суми водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Kia Optima, реєстраційний номер НОМЕР_3 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не зреагував на її зміну, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом Renault Logan, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить Товариству з обмеженою відповідальністю Юпітер 9 Агросервіс, по інерції здійснив наїзд на транспортний засіб Renault Duster реєстраційний номер НОМЕР_4 , який стояв попереду. Внаслідок дорожньо-транспортної події транспортні засоби отримали механічні пошкодження та було завдано матеріальні збитки, чим порушив вимоги п/п б п. 2.3, 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Відповідно до постанови Ковпаківського районного суду м. Суми від 25.10.2018 по справі № 592/15584/18 ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні зазначеного ДТП, та притягнуто до відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Суд констатує, що на момент скоєння ДТП, цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_1 була застрахована Товариством з додатковою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія" відповідно до полісу № АМ/5231913.

Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу № 132063, складеного фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 (який має сертифікат суб`єкта оціночної діяльності № 828/16 від 25.10.2016) вартість відновлювального ремонту пошкодженого в результаті ДТП автомобіля Renault Logan, колір білий, об`єм двигуна, куб. см. 1461, рік випуску 2017, дата реєстрації 22.11.2017, реєстраційний номер НОМЕР_1 , № кузова (шасі) НОМЕР_2 становить 131700,72 грн.

Разом з тим, згідно з рахунками-фактурами № СФ-0000171 від 16.10.2018 та № СФ-0000181 від 29.10.2018, виданого Товариством з обмеженою відповідальністю СТБ-Суми, сума відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахування ПДВ становить 115621,20 грн.

Зазначена вище ДТП була визнана страховим випадком, про що 23.11.2018 співробітниками АТ "ПРОСТО-страхування" було складено страховий акт № 132063, відповідно до якого вартість страхового відшкодування становить 115621,20 грн.

Платіжними дорученнями № 5848 від 17.10.2018 та № 6121 від 02.11.2018 ПрАТ "ПРОСТО-страхування" сплатило на користь ТОВ СТБ-Суми суму відновлювального ремонту автомобіля Renault Logan, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю Юпітер 9 Агросервіс, в загальній сумі 115621,20 грн.

В подальшому, як свідчать матеріали справи, позивач звернувся до відповідача, як страхувальника цивільно-правової відповідальності водія ОСОБА_1 , з заявою про виплату страхового відшкодування в сумі 115621,20 грн. (а. с. 76).

Відповідач листом № 1469 від 11.05.2019 повідомив позивача про те, що ДТП, яка сталась 11.10.2018 за участю забезпеченого ТЗ та ТЗ Renault, державний номерний знак НОМЕР_1 , визнано страховим випадком і визначено страхове відшкодування у розмірі 98000,00 грн., що буде сплачено на зазначені реквізити (а. с. 77).

Однак, після надсилання даного листа, відповідач не здійснив виплату страхового відшкодування в зазначеній сумі, що і стало підставою для звернення позивача до суду з позовом по даній справі.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з вимогами ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) транспортним засобом.

Системний аналіз зазначених положень закону свідчить, що якщо шкоду заподіяно джерелом підвищеної небезпеки, його володілець несе відповідальність перед потерпілим і у тому разі, коли це є наслідком вини осіб, які перебувають з ним у трудових відносинах або експлуатують таке джерело на підставах, передбачених законом.

З огляду на зазначені положення статті 509 та з урахуванням приписів статей 11, 22, 599, 1166 ЦК України факт завдання особі шкоди, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка завдала шкоду.

Матеріалами справи підтверджується той факт, що ДТП 11.10.2018 було скоєне з вини водія ОСОБА_1 , який керував належним йому транспортним засобом Kia Optima, реєстраційний номер НОМЕР_3 , застрахованому Товариством з додатковою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія" відповідно до полісу АМ № 005231913.

В результаті вказаного ДТП було скоєно зіткнення з автомобілем Renault Logan, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ТОВ Юпітер 9 Агросервіс, під керуванням ОСОБА_3 , внаслідок чого вказаний автомобіль зазнав механічних пошкоджень.

У відповідності до звіту № 132063, виданого Фізичною особою-підприємцем Каретою Олександром Євгеновичем, та рахунків-фактур № СФ-0000171 від 16.10.2018 та № СФ-0000181 від 29.10.2018, позивачем визначено розмір заподіяної шкоди автомобілю Renault Logan державний номер НОМЕР_1 та здійснено виплату страхового відшкодування в сумі 115621,20 грн.

Відповідач визнає розмір заподіяної шкоди в сумі 98000 грн.

Згідно з ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України Про страхування, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Таким чином, з моменту відшкодування позивачем на користь власника майна страхового відшкодування до позивача в порядку регресу перейшло право вимоги від відповідача відшкодування заподіяної в результаті ДТП 11.10.2018 шкоди.

За змістом ст. 12 Закону України Про страхування страхове відшкодування зменшується на суму франшизи.

Враховуючи вказані обставини, а також те, що відповідач визнав розмір страхового відшкодування, суд приходить до висновку про задоволення позову, та стягнення з відповідача на користь позивача 98000,00 грн. страхового відшкодування.

Здійснюючи розподіл судових витрат суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 126 ГПК України зокрема передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Як свідчать матеріали справи, в зв`язку з порушенням відповідачем прав та інтересів позивача, останній звернувся до адвокатського об`єднання з метою надання останнім правової допомоги, в т.ч. пов`язаної зі зверненням до суду з позовом по даній справі.

Зокрема, матеріали справи свідчать про те, що між позивачем (далі за текстом клієнт) та адвокатським бюро Синюк та парнери (далі за текстом адвокатське бюро) укладено договір про надання правової допомоги № 23 від 03.01.2019 (а. с. 84-87), предметом якого є надання юридичної допомоги в обсязі та на умовах, передбачених даним договором.

Актом виконаних робіт від 30.04.2019 до договору сторони узгодили, що адвокатське бюро надало правову допомогу, в т. ч. згідно справи страхувальника ТОВ «Юпітер 9 Агросервіс» на суму 5000 грн.

Також позивачем надано детальний опис робіт (наданих послуг), які адвокат Синюк С.Л. за дорученням адвокатського бюро Синюк та парнери надав позивачу по страховій справі справи страхувальника ТОВ «Юпітер 9 Агросервіс». Згідно з даним описом, адвокат зокрема здійснив консультацію замовника щодо порядку та строків надання правової допомоги, вчинив визначені в даному описі підготовчі дії, підготував та подав позовну заяву в суд. Вартість послуг, визнаних в даному описі, становить 5000,00 грн. без ПДВ.

Платіжними дорученнями № 6099 та № 6100 від 03.04.2019 позивач сплатив на користь адвокатського бюро надані послуги в рамках договору про надання правової допомоги № 23 від 03.01.2019.

Суд зазначає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому, матеріали справи містять докази понесення позивачем витрат на оплату послуг адвоката у заявленому до стягнення розмірі.

За таких обставин, клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на оплату послуг адвоката не підлягає задоволенню в зв`язку з його необґрунтованістю, а з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 5000 грн. зазначених витрат.

Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 130 ГПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Оскільки відповідач до початку розгляду справи по суті визнав заявлений позов, в даному випадку є підстави для повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме, в сумі 960,50 грн.

Решта судового збору в сумі 960,50 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-80, 123, 126, 129, 130, 232-233, 237-238, 240-241, 247 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія" (адреса: 61023, м. Харків, вул. Мироносицька, буд. 99, літ. А-3; ) на користь Приватного акціонерного товариства "ПРОСТО-страхування" (адреса: 04050, м. Київ, вул. Герцена, буд. 10; ):

98000,00 грн. затрат по виплаті страхового відшкодування;

5000 грн. судових витрат, пов`язаних із сплатою професійної правничої допомоги.

960,50 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Управлінню державної казначейської служби України у Шевченківському районі м. Харкова повернути Приватному акціонерному товариству "ПРОСТО-страхування" (адреса: 04050, м. Київ, вул. Герцена, буд. 10; ) 960,50 грн. судового збору сплаченого до господарського суду Харківської області платіжним дорученням № 10461 від 11.06.2019.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано в строки та в порядку визначеному ст. 256, 257 ГПК України з урахуванням п. 17.5 Перехідних Положень ГПК України.

Повне рішення складено "30" липня 2019 р.

Суддя О.І. Байбак