ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2019 року м. ОдесаСправа № 916/1384/18
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді: Колоколова С.І.
суддів: Принцевської Н.М., Разюк Г.П.
секретар судового засідання: Полінецька В.С.

за участю представників сторін:
від позивача - Єрмаков А.В., довіреність № 220/528/д, дата видачі : 03.12.18;
від відповідача (ФОП Ха Тхі Фионг) - Синько О.А., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ОД № 003674 від 20.02.2019р.; довіреність № 768 від 23.05.2017 року;
від відповідача (ДП „ТВК) не з`явився;
від третьої особи не з`явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства оборони України
на рішення Господарського суду Одеської області від 20 листопада 2018 року, повний текст якого складений та підписаний 27 листопада 2018 року
у справі № 916/1384/18
за позовом Міністерства оборони України
до відповідачів:
- Фізичної особи-підприємця Ха Тхі Фионг;
- Державного підприємства „ТВК
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Концерну „Військторгсервіс в особі філії „Одеське управління військової торгівлі
про визнання недійсною додаткової угоди та усунення перешкод у користуванні майном,

головуючий суддя Желєзна С.П.
місце ухвалення рішення: Господарський суд Одеської області

Сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги.
В судовому засіданні 25.07.2019 згідно ст.233 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року Міністерство оборони України звернулось до Господарського суду Одеської області із позовом до Фізичної особи-підприємця Ха Тхі Фионг та Державного підприємства „ТВК в якому просило, з урахуванням заяв від 06.09.2018р. та від 15.10.2018р. про уточнення позовних вимог, визнати недійсною додаткову угоду №27 від 25.11.2010р., укладену між відповідачами до договору про надання права платного користування торгівельним місцем №62/2009 від 15.06.2009р.; зобов`язати ОСОБА_1 та будь-яких третіх осіб усунути Міністерству оборони України перешкоди у користуванні торгівельним місцем №4951 шляхом звільнення від розміщених на ньому двох 20-футових контейнерів (шляхом демонтажу) по вулиці Рожевій на території ТОВ „Промтоварний ринок за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт. Авангард, вул. Базова, 20.
В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що укладена між відповідачами додаткова угода №27 від 25.11.2010р. підлягає визнанню недійсною, оскільки остання укладена з перевищенням наданих позивачем відповідачу - ДП «ТВК» повноважень.
Щодо позовних вимог в частині зобов`язання ОСОБА_1 та будь-яких третіх осіб усунути Міністерству оборони України перешкоди у користуванні торгівельним місцем позивач посилається на те, що дію договору №62/2009 про надання права платного користування місцями для встановлення 20-футових контейнерів на території "Промтоварний ринок" по вул. Рожевій від 15.06.2009 припинено, про що відповідач був неодноразово повідомлений, однак не звільнив торговельне місце № 4951 та разом з третіми особами вчиняє перешкоди у користуванні ним, через що Міністерство оборони України не може належним чином самостійно реалізувати належне йому право, а також не має можливості передати вказане торговельне місце в користування іншій особі з метою отримання прибутку, так як відповідач та треті особи чинять перешкоди у користуванні та відмовляються його звільнити, чим систематично завдають збитки у вигляді упущеної вигоди Міністерству оборони України щомісячно у розмірі 16 925,40 грн.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 07.08.2018 до участі у справі № 916/1384/18 залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Концерн "Військторгсервіс" в особі філії "Одеське управління військової торгівлі" Концерну "Військторгсервіс".
Рішенням Господарського суду Одеської області від 20.11.2018 (суддя Желєзна С.П.) позов задоволено частково.
Визнано недійсною додаткову угоду №27 від 25.11.2010р., укладену між фізичною особою-підприємцем Ха Тхі Фионг та Державним підприємством „ТВК до договору про надання права платного користування торгівельним місцем №62/2009 від 15.06.2009р.
Стягнуто з Державного підприємства „ТВК на користь Міністерства оборони України судовий збір у розмірі 1762 грн.
В решті позову відмовлено.
Рішення суду мотивовано наявністю правових підстав для визнання недійсною додаткову угоду №27 від 25.11.2010р. до договору про надання права платного користування торгівельним місцем №62/2009 від 15.06.2009р., укладену між фізичною особою-підприємцем Ха Тхі Фионг та Державним підприємством „ТВК, у зв`язку з недодержанням в момент вчинення правочину вимог ст. 203 Цивільного кодексу України.
Щодо вимог позивача про зобов`язання ОСОБА_1 та будь-яких третіх осіб усунути Міністерству оборони України перешкоди у користуванні торгівельним місцем, судом відмовлено з їх задоволення, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи і вимогам чинного законодавства, оскільки, договір № 62/2009 від 15.06.2009 про надання права платного користування місцем для встановлення 20-футових контейнерів на території ТОВ "Промтоварний ринок" по вул. Рожевій не припинено, а, отже, у даному випадку між сторонами у справі існують договірні орендні правовідносини, що виключає можливість застосування обраного позивачем способу захисту порушеного права шляхом усунення перешкод у здійсненні власником прав користування (негаторний позов) за умови наявності відповідних порушень.
Також судом було відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про застосування строку позовної давності на пред`явлення позову про визнання недійсної додаткової угоди №27 від 25.11.2010 до договору про надання права платного користування торгівельним місцем №62/2009 від 15.06.2009р.
Не погодившись із рішенням суду, Міністерство оборони України звернулось із апеляційною скаргою, в якій просило оскаржуване рішення суду скасувати в частині відмови в усуненні перешкод у користуванні майном та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в цій частині, посилаючись на незаконність та необґрунтованість вказаного судового рішення, а також невідповідність висновків суду обставинам справи.
Так, у своїй апеляційній скарзі скаржник наполягав на тому, що вищезгаданий договір є припиненим в законний спосіб, згідно вимог ст.ст.525,651 ЦК України та ст. 188 ГК України ГК України та п.6.4 договору, а висновки суду першої інстанції є помилковими.
У поясненнях до апеляційної скарги третя особа просила задовольнити скаргу у повному обсязі, вважаючи, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо правової природи та виду договору № 62/2009 від 15.06.2009, вказавши, що цей договір є договором оренди, та застосувавши норми матеріального права, якими регулюються орендні правовідносини.
Відповідно до розпорядження керівника апарату суду від 13.02.2019р. №71 та витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.02.2019р. апеляційна скарга Міністерства оборони України суддів Принцевської Н.М., Разюк Г.П. у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Савицького Я.Ф. з 13.02.2019р.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 14.02.2019р. призначено справу №916/1384/18 за вказаною апеляційною скаргою до розгляду в зміненому складі колегії суддів Колоколов С.І. (головуючий), Принцевської Н.М., Разюк Г.П. на 14.03.2019р. о 15:00.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 14.03.2019 зупинено апеляційне провадження у справі №916/1384/18 до закінчення перегляду Великою палатою Верховного Суду справи №916/2649/17.
05.06.2019р. до Південно-західного апеляційного господарського суду від Міністерства оборони України надійшло клопотання про поновлення провадження по справі №916/1384/18 в якому позивач зазначив, що 12.02.2019р. (повний текст складено 09.04.2019р.) Великою Палатою Верховного Суду прийнято судове рішення по справі №916/2649/17.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 10.06.2019р. поновлено апеляційне провадження у справі № 916/1384/18 з 01.07.2019р., розгляд справи № 916/1384/18 призначити на 25.07.2019 року об 11:30 год.
У судовому засіданні 25.07.2019 представник позивача просив задовольнити апеляційну скаргу.
Представник відповідача-1 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення господарського суду без змін.
Відповідач-2 та третя особа не скористались своїм процесуальним правом на участь у судовому засіданні, хоча про дату і час судового засідання повідомлялись належним чином.
Відповідно до частин першої, четвертої статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Розглянувши та перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу, відзив на неї, вислухавши пояснення присутніх представників сторін в судовому засіданні, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія дійшла до наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, 21.02.2000р. між Міністерством оборони України, Авангардівською селищною радою Овідіопольського району Одеської області та Товариством з обмеженою відповідальністю "Промтоварний ринок" укладено договір № 181/9-83р, за умовами п. п. 1.1., 1.2. якого Міністерство дає згоду на вилучення земельної ділянки площею 4,33 га (з розміщеним на ній асфальтовим майданчиком площею 1,2 га, вартість понесених затрат по його обладнанню становить 264661 (двісті шістдесят чотири тисячі шістсот шістдесят одна) гривня, що розташована на території військового містечка № НОМЕР_1 , Одеського гарнізону, військова частина НОМЕР_2 , та передає вказану земельну ділянку (з розміщеним на ній асфальтовим майданчиком площею 1,2 га) Авангардівській селищній раді Овідіопольського району Одеської області. Рада приймає земельну ділянку площею 4,33 га (з розміщеним на ній асфальтовим майданчиком площею 1,2 га), що розташована на території військового містечка № НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військова частина НОМЕР_2 , для передачі у встановленому законодавством порядку у постійне користування ринку.
Згідно з п. 2.1. даного договору представники сторін після підписання даного договору здійснюють прийом-передачу земельної ділянки площею 4,33 га (з розміщеним на ній асфальтовим майданчиком площею 1,2 га), що розташована на території військового містечка № НОМЕР_1 , Одеського гарнізону, військова частина НОМЕР_2 , про що складається відповідний акт (додаток № 2).
Міністерство має право протягом 99 (дев`яноста дев`яти) років з дня підписання даного договору безкоштовного користування на власний розсуд 50 (п`ятдесятьма) місцями під 20-футові контейнери, що розміщені на території ринку по вулиці Рожевій та розташованих на даних місцях вказаних контейнерів, а ринок визнає вказане право та зобов`язується безкоштовно здійснювати охорону, загальне освітлення, прибирання території, забезпечувати вільний доступ до вказаних контейнерів (п. 5.1. договору).
25.04.2000р. Міністерством оборони України, Авангардівською селищною радою Овідіопольського району Одеської області та Товариством з обмеженою відповідальністю "Промтоварний ринок" підписано акт прийому-передачі земельної ділянки з розміщеним на ній асфальтовим майданчиком, розташованої на території військової частини А-4139 в Одеському гарнізоні на сьомому кілометрі Овідіопольської дороги.
27.11.2008р. Міністерство оборони України (довіритель) та Державне підприємство Міністерства оборони України "Південь" (повірений) укладено договір доручення, за умовами п. 1.1. якого довіритель доручає, а повірений приймає на себе доручення та зобов`язується вчиняти від імені Міністерства оборони України юридичні дії, пов`язані з укладанням та розірванням договорів з фізичними особами про надання права платного користування 50 місцями для встановлення 20-футових контейнерів на території ТОВ "Промтоварний ринок" по вул. Рожевій, отриманням і обліком грошових коштів, стягненням штрафних санкцій та представництвом інтересів сторін в судах та інших юрисдикційних органах з питань, пов`язаних з виконанням цього договору.
Відповідно до п. п. 5.1, 5.2 договору від 27.11.2008р. договір набирає чинності з 01.01.2009р. Договір діє до 31.12.2009р.
Положеннями п.3.1 договору від 27.11.2008р. сторони обумовили, що у випадках, які прямо не врегульовані умовами або положеннями цього договору, сторони керуються положеннями чинного законодавства України.
Слід зазначити, що пролонгація договору сторонами взагалі не була передбачена.
15.06.2009р. між Міністерством оборони України, від імені якого діє Державне підприємство Міністерства оборони України "Південь" (ДП "Південь", сторона 1), відповідно до Договору доручення від 27.11.2008р. та довіреності №220/1031/д від 27.11.2008р., та гр-м Ха Тхі Фионг (сторона 2) укладено договір № 62/2009 про надання права платного користування місцем для встановлення 20-футових контейнерів на території ТОВ "Промтоварний ринок" по вул. Рожевій, згідно п. 2.1. п.п. 2.1.1. якого сторона 1 зобов`язалася надати стороні 2 торгове місце № 4951 на території "Промтоварний ринок" по вул. Рожева для встановлення торгових контейнерів.
У п.п. 3.1., 3.2., 3.3. договору від 15.06.2009р. передбачено, що вартість одного торгового місця під контейнер встановлюється у розмірі 1800 гривень, в тому числі ПДВ 20% на місяць. Оплата проводиться до 5-го числа поточного місяця. Вартість торгового місця під контейнери може бути змінена стороною 1. У разі зміни розміру оплати сторона 1 повинна попередити про це сторону 2 в 10-денний термін до початку місяця, в якому змінюється розмір оплати.
Згідно з п. 6.1. даного договору договір набуває чинності з 15.06.2009 року та діє до 15.06.2019 року.
У п. 6.2. договору від 15.06.2009 сторони погодили, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення дії договору або внесення змін до нього, після закінчення терміну його дії він автоматично продовжується на 3 календарних місяці на тих самих умовах, протягом яких сторони повинні укласти договір на новий термін. Після закінчення трьох місяців і неукладенні нового договору, договір припиняє свою дію.
Відповідно до п. 6.3. цього договору договір розривається в односторонньому порядку при заборгованості по оплаті більше ніж 2 місяці.
Пунктом 6.4. вказаного договору встановлено, що дія договору припиняється у випадках: закінчення терміну, на який він був укладений; за ініціативою однієї із сторін. Сторона, яка виступає з ініціативою про припинення дії договору, повинна письмово повідомити про це іншу сторону за два місяці.
За положеннями п. 6.5. договору від 15.06.2009р. внесення змін до договору може мати місце за погодженням сторін письмово.
Місцевий господарський суд вірно вказав, що вказаний договір за своєю правовою природою є договором найму, що має наслідком необхідність застосування до такого договору відповідних положень законодавства, якими врегульовані правовідносини найму (оренди).
Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 17.06.2009р. № 683-р "Про передачу цілісного майнового комплексу "Південь" до сфери управління Держкомпідприємництва" прийнято пропозицію Держкомпідприємництва щодо передачі цілісного майнового комплексу "Південь" (смт. Авангард Овідіопольського району Одеської області) із сфери управління Міноборони до сфери управління Держкомпідприємництва.
Наказом Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва від 12.10.2010р. за № 315 Державне підприємство "Південь" було перейменовано в Державне підприємство "ТВК" (ДП "ТВК"), з яким відповідачем було укладено додаткову угоду № 27 від 25.11.2010р. до договору № 62/2009 від 15.06.2009р.
Відповідно до п. 4 якої сторони дійшли згоди, що договір вважається розірваним державним підприємством „ТВК у випадках: заборгованості Ха Т.Ф. по оплаті в терміни більше 70 календарних днів; закінчення терміну, на який був укладений даний договір; інших випадках, які передбачені чинним законодавством.
Крім того, додатковою угодою №27 від 25.11.2010р. сторонами було передбачено, що тариф на право платного користування встановлюється у розмірі 2000,00 грн. за місяць (з урахуванням ПДВ), з терміном сплати до 10 числа поточного місяця.
В подальшому, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 17.10.2012р. № 930-р „Про віднесення цілісних майнових комплексів державних підприємств та організацій до сфери управління Державної служби з питань регуляторної політики та розвитку підприємництва державне підприємство „ТВК було передано до сфери управління Держпідприємництва.
14.06.2016р. між Міністерством оборони України та Концерном "Військторгсервіс" укладено договір доручення № 1, відповідно до п. 1.1. якого Міністерство доручає, а Концерн приймає на себе доручення та зобов`язується вчиняти від імені Міністерства юридичні дії, пов`язані з укладанням та розірванням договорів з фізичними та/або юридичними особами про надання права платного користування місцями для встановлення 20-футових контейнерів (загальна кількість - 50 місць) на території ТОВ "Промтоварний ринок" по вул. Рожевій, отриманням і обліком грошових коштів, стягненням штрафних санкцій та представництвом інтересів сторін у судах та інших юрисдикційних органах з питань, пов`язаних з виконанням цього договору. Схема розташування 20-футових контейнерів на земельній ділянці на території ТОВ "Промтоварний ринок" по вулиці Рожевій наведена у додатку № 1 до цього договору.
Цей договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31.05.2019. Договір вважається автоматично продовженим на таких самих умовах, якщо жодна зі сторін не повідомить іншу про відмову від подальшої дії договору у письмовій формі не пізніше ніж за один календарний місяць до закінчення терміну його дії (п. 5.1. договору доручення № 1 від 14.06.2016).
06.03.2018р. між Міністерством оборони України та Концерном "Військторгсервіс" укладено додаткову угоду № 1 до договору доручення № 1 від 14.06.2016, якою змінено мінімальний розмір плати за надання права платного користування торговельним місцем, який становить 16925,40 грн. (з ПДВ) в місяць, визначено типові умови договору про надання права платного користування, та внесено інші зміни.
На виконання вимоги Концерну "Військторгсервіс" Міністерства оборони України, ДП "ТВК" листом від 20.07.2016 за вих. № 092/43 повідомило Ха Т.Ф. про припинення договору № 62/2009 про надання права платного користування місцем для встановлення 20-футових контейнерів на території ТОВ "Промтоварний ринок" по вул. Рожевій, укладеного 15.06.2009р. між підприємством та Ха Т.Ф.
27.12.2016р. Філія "Одеське управління військової торгівлі" Концерну "Військторгсервіс" направила Ха Т.Ф. повідомлення за вих. № 1287 в порядку п. 6.4. договору № 62/2009, яким повідомила останнього про припинення цього договору за ініціативою Міністерства оборони України в особі Філії "Одеське управління військової торгівлі" Концерну "Військторгсервіс" з 27.02.2017р., а також про те, що Ха Т.Ф. буде припинено надання послуг за даним договором та прийняття оплати відповідно до п. 3 договору.
Крім того, в листах від 29.03.2018 вих. № 405/16, від 24.04.2018 вих. № 548/16, Філією "Одеське управління військової торгівлі" Концерну "Військторгсервіс" зазначено, що листом від 27.12.2016р. вих. № 1287 відповідача було проінформовано про припинення дії договору № 62/2009 від 15.06.2009р. в порядку п. 6.4. та про необхідність в установлений термін звільнити торгове місце, чого ОСОБА_1 виконано не було, а тому повторно вказано про припинення дії вказаного договору.
10.04.2018р. концерном „Військторгсервіс в особі філії „Одеське управління військової торгівлі за участю представника ТОВ „Промтоварний ринок було складено акт інвентаризації торгівельних місць дільниці №6 філії „Одеське управління військової торгівлі на території ТОВ „Промтоварний ринок по вул. Рожева. Окрім того, додатком №3 до акту від 10.04.2018р. комісією був визначений перелік фізичних осіб-підприємців, якими вчиняються перешкоди у користуванні торговельними місцями, до якого було включено і ОСОБА_2 .
Також у газеті "Одеські вісті" випуск від 09.06.2018 № 44 (5068) на сторінці 11 розміщено оголошення наступного змісту: "За ініціативою Міністерства оборони України припинено дію договорів про надання права платного користування місцем для встановлення 20-футових контейнерів на території ТОВ "Промтоварний ринок" по вул. Рожевій, укладених Міністерством оборони України, від імені якого діяло ДП МОУ "Південь", в подальшому ДП "ТВК", а саме: припинено дію договору № 62/2009 від 15.06.2009р., укладеного з МОУ, від імені якого діяло ДП МОУ "Південь", та Ха Тхі Фионг на користування торговельним місцем № 4951 на підставі повідомлення від 29.03.2018 р.". Аналогічного змісту повідомлення про припинення дії договору № 62/2009 від 15.06.2009р. було розміщено і на веб-сайті ТОВ "Промтоварний ринок".
З матеріалів справи вбачається, що ТОВ „Промтоварний ринок 07.08.2018р., 08.08.2018р., 09.08.2018р., 11.08.2018р., 12.08.2018р., 14.08.2018р., 15.08.2018р. були складені акти про відкриття торгівельного об`єкту №4951 без перепустки, в супереч наказу останнього за №94 від 30.05.2017р., про що було повідомлено концерн „Військторгсервіс в особі філії „Одеське управління військової торгівлі листом №980 від 14.08.2018р.
Посилаючись на укладення з боку ДП „ТВК додаткової угоди №27 від 25.11.2010р. до договору №62/2009 від 15.06.2009р. із перевищенням наданих повноважень, у зв`язку з вибуттям державного підприємства зі сфери управління позивача та після закінчення строку дії договору доручення від 27.11.2008р., Міністерство оборони України стверджує про наявність правових підстав для визнання додаткової угоди недійсною. Вимоги в частині зобов`язання ОСОБА_1 та будь-яких третіх осіб усунути позивачу перешкоди у користуванні торгівельним місцем №4951 обґрунтовані Міністерством оборони України припиненням договору з підстав, передбачених п. 6.4 договору, а саме: у зв`язку з відмовою від договору позивача.
Судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.
Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.
Частиною 1 статті 175 ГК України передбачено, що майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Частиною 1 статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Приписами ч. 1 ст. 207 Господарського кодексу України передбачено, що господарське зобов`язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб`єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.
Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк (ст. 759 ЦК України).
В силу ч. 1 ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.
Згідно з ч. 6 названої статті до відносин оренди застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.
Приписами ч. 1 ст. 207 Господарського кодексу України передбачено, що господарське зобов`язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб`єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.
З договору від 27.11.2008р., укладеного між Міністерством оборони України та державним підприємством „Південь, правонаступником якого є ДП „ТВК, вбачається, що сторонами було визначено строк його дії до 31.12.2009р.
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.
Відповідно до ч.1 ст. 1000 Цивільного кодексу України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя.
Згідно з ст. 1001 Цивільного кодексу України договором доручення може бути визначений строк, протягом якого повірений має право діяти від імені довірителя.

Приписами ч.1 ст.1004 Цивільного кодексу України передбачено, що Повірений зобов`язаний вчиняти дії відповідно до змісту даного йому доручення. Повірений може відступити від змісту доручення, якщо цього вимагають інтереси довірителя і повірений не міг попередньо запитати довірителя або не одержав у розумний строк відповіді на свій запит. У цьому разі повірений повинен повідомити довірителя про допущені відступи від змісту доручення як тільки це стане можливим.
При цьому, з огляду на приписи ч. 1, 2 ст. 598 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.
Відповідно до ст. 248 Цивільного кодексу України представництво за довіреністю припиняється у разі, зокрема, закінчення строку довіреності.
З огляду на вище викладене, правовим наслідком закінчення строку дії договору доручення від 27.11.2008р. є припинення прав та обов`язків сторін за договором.
Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Приписами ч.ч. 2, 3 ст. 203 Цивільного кодексу України врегульовано, що особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Господарський суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання додаткової угоди №27 від 25.11.2010р. до договору про надання права платного користування торгівельним місцем №62/2009 від 15.06.2009р. недійсною, у зв`язку з недодержанням в момент вчинення правочину вимог ст. 203 Цивільного кодексу України.
Судове рішення Господарського суду Одеської області від 20.11.2018р. в цій частині заявником апеляційної скарги не оспорюється.
Основні аргументи апеляційної скарги стосуються вимоги щодо зобов`язання ОСОБА_1 та будь-яких третіх осіб усунути позивачу перешкоди у користуванні торгівельним місцем №4951 шляхом звільнення від розміщених на ньому двох 20-футових контейнерів з підстав передбачених ст. 391 Цивільного кодексу України.
Частина перша статті 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті ґрунтуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов`язок держави забезпечувати захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання (стаття 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (частина перша статті 55).
Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.
За положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).
Приписами ст. 598 Цивільного кодексу України врегульовано, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Особливості припинення зобов`язань за договорами купівлі-продажу цінних паперів, укладених на фондовій біржі, встановлюються законодавством. Законом можуть бути встановлені випадки, коли припинення зобов`язань на певних підставах не допускається.
Статтею 651 ЦК України визначено підстави для зміни або розірвання договору. Так, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.
Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.
За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором.
Якщо строк найму не встановлений, договір найму вважається укладеним на невизначений строк.
Кожна із сторін договору найму, укладеного на невизначений строк, може відмовитися від договору в будь-який час, письмово попередивши про це другу сторону за один місяць, а у разі найму нерухомого майна - за три місяці. Договором або законом може бути встановлений інший строк для попередження про відмову від договору найму, укладеного на невизначений строк.
За положеннями ст. 188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду. Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.
Як свідчать вищезгадані листи МОУ від 20.07.2016р. за вих. №№ 092/43, від 27.12.2016р. за вих. № 1287, 29.03.2018р. вих. № 40516, від 24.04.2018р. вих. № 548/16, позивач мав намір припинити дію договору № 62/2009 від 15.06.2009р., посилаючись на п. 6.4. цього договору, яким, як вище зазначалось, передбачено, що дія договору припиняється, зокрема, за ініціативою однієї із сторін.
У своєму позові Міністерство оборони України також послалось на п. 6.4. договору № 62/2009 від 15.06.2009р. і на приписи ст.ст. 651, 763 ЦК України, ст. 188 ГК України. Так, позивач вказав, що, на його думку, сторони у пункті 6.4. вказаного договору передбачили можливість односторонньої відмови від договору та встановили строк, протягом якого вони, у разі незгоди з таким припиненням, мають право врегулювати розбіжності, тобто на протязі двох місяців.
Отже, Міністерство в якості правової підстави зазначило, зокрема, положення ст. 763 ЦК України, проте судова колегія зауважує, що положення даної статті передбачають право кожної із сторін договору найму відмовитися від договору в будь-який час, письмово попередивши про це другу сторону договору, саме у випадку укладення договору найму на невизначений строк. Однак, пунктом 6.1 договору від 15.06.2009р. встановлено, що договір № 62/2009 від 15.06.2009р. укладений на строк з 15.06.2009р. по 15.06.2019р., тобто цей договір був укладений на певний, визначений сторонами у договорі строк, а тому позивач необґрунтовано послався на приписи ст. 763 ЦК України.
Відтак, правові підстави для відмови від договору № 62/2009 від 15.06.2009р. в односторонньому порядку у Міністерства оборони України в даному випадку були відсутні.
Не передбачають таких підстав і умови зазначеного договору, оскільки пункт 6.4 договору, на який послався позивач, не містить перелік підстав для припинення договору в односторонньому порядку.
Як вище зазначалось, пунктом 6.1 договору від 15.06.2009р. № 62/2009 сторони передбачили, що цей договір укладений на строк з 15.06.2009р. по 15.06.2019р.
Відповідно до ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.
Відтак, судова колегія цілком погоджується з висновком господарського суду першої інстанції про те, що договір №62/2009 про надання права платного користування місцем для встановлення 20-футових контейнерів на території ТОВ "Промтоварний ринок" по вул. Рожевій від 15.06.2009р. на час розгляду даної справи Господарським судом Одеської області не припинено, а тому відповідач користується торгівельним місцем № 4951 за наявності правових підстав.
Отже, оскільки договір № 62/2009 15.06.2009р. діяв при розгляді справи, позивачем не доведено порушень його прав власника щодо торговельного місця № 4951, у зв`язку з чим місцевий господарський суд дійшов правильного висновку про недоведеність позивачем заявлених ним вимог про зобов`язання ОСОБА_1 та будь-яких третіх осіб усунути перешкоди у користуванні майном. Відтак, такі обставини виключають можливість відновлення порушених, на думку позивача, з боку відповідача прав власника шляхом покладення на останнього та третіх осіб обов`язку усунути перешкоди у користуванні даним торгівельним місцем.
Крім того, позивач у заяві про уточнення позовних вимог просив суд зобов`язати відповідача та будь-яких інших третіх осіб усунути перешкоди Міністерству оборони України у користуванні торговельним місцем шляхом звільнення торговельного місця № 4951 від розміщених на ньому двох 20-футових контейнерів (шляхом демонтажу), розташованих за вищезгаданою адресою. З вказаної позовної вимоги вбачається, що вона поширена на осіб, коло яких не визначено, не конкретизовано та яких не зазначено позивачем в якості відповідачів за його позовом, що не відповідає вимогам Господарського процесуального кодексу України.
Стосовно обраного позивачем способу захисту порушеного права шляхом усунення перешкод у здійсненні ним прав користування слід зазначити, що поданий у цій справі позов Міністерства є негаторним.
Однією з умов подання негаторного позову є відсутність між позивачем і відповідачем договірних відносин, адже в разі наявності таких відносин власник здійснює захист порушеного права власності зобов`язально-правовими засобами.
Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 27.05.2015 у справі N 6-92цс15, де зазначено, що передбачений статтею 391 ЦК України спосіб захисту - усунення перешкод у здійсненні власником прав користування та розпорядження своїм майном, підлягає застосуванню у тих випадках, коли між позивачем, який є власником майна, і відповідачем, який користується спірним майном, не існує договірних відносин щодо цього майна і майно перебуває у користуванні відповідача не на підставі договору, укладеного з позивачем.
Проте, як свідчать матеріали справи та не спростовано сторонами, договір № 62/2009 про надання права платного користування місцем для встановлення 20-футових контейнерів на території ТОВ "Промтоварний ринок" по вул. Рожевій від 15.06.2009 на час розгляду справи не припинено. Відтак, у даному випадку між сторонами у справі існують договірні орендні правовідносини, що, як вірно зауважив господарський суд першої інстанції, взагалі виключає можливість застосування обраного позивачем способу захисту порушеного права шляхом усунення перешкод у здійсненні власником прав користування (негаторний позов) за умови наявності відповідних порушень.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про відсутність підстав для задоволення позову Міністерства оборони України у даній частині.
Викладені в апеляційній скарзі доводи не спростовують вищенаведених висновків Господарського суду Одеської області, а тому підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення - відсутні.
Згідно із ст.129 ГПК України витрати скаржника зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги не відшкодовуються.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275,276, 282 ГПК України, коллегія суддів, - ПОСТАНОВИЛА:

1. Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення.
2.Рішення Господарського суду Одеської області від 20.11.2018р. у справі №916/1384/18 залишити без змін.
Постанова набирає законної з дня її прийняття та не підлягає оскарженню, крім випадків передбачених ст. 287 ГПК України.

Повний текст постанови
складено 26.07.2019р.

Головуючий суддя С.І. Колоколов

Суддя Н.М. Принцевська

Суддя Г.П. Разюк