УХВАЛА

26.07.2019Справа № 910/8918/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Мандриченка О.В., розглянувши заяву Компанії "Блоссом Інвестментс ОУ"

про забезпечення позову

у справі № 910/8918/19

За позовом Компанії "Блоссом Інвестментс ОУ";

до Антимонопольного комітету України;

про визнання недійсним рішення.

без виклику представників учасників процесу,

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва звернулася компанія "Блоссом Інвестментс ОУ" з позовом до Антимонопольного комітету України, в якому просить визнати недійсним рішення Антимонопольного комітету України № 284-р від 25.04.2019 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем при прийнятті рішення від 25.04.2019 року № 284-р неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, не доведено обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими, неправильно застосовано норми матеріального права.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.07.2019 року відкрито провадження у справі № 910/8918/18 та вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого засідання.

Через канцелярію суду 24.07.2019 від представника позивача надійшла заява про забезпечення позову, у якій заявник просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом: зупинення дії Рішення Антимонопольного комітету України від 25.04.2019 року № 284-р.; заборони Антимонопольному комітету України вчиняти будь-які дії, пов`язані стягненням з компанії "Блоссом Інвестментс ОУ" грошових коштів у вигляді штрафу у розмірі 55 000 000 (п`ятдесят п`ять млн.) грн., накладеного рішенням Антимонопольного комітету України № 284-р від 25.04.2019, прийнятого за результатами розгляду справи № 24- 26.13/50-18, та пені до вирішення справи № 910/8918/19 по суті.

Дана заява обґрунтовується тим, що на думку заявника, чинність рішення Комітет, яке оскаржується, дає можливість останньому стягувати з заявника в примусовому порядку штраф у розмірі 55 000 000,00 грн. та нараховувати пеню за кожен день прострочення сплати штрафу від суми штрафу, не очікуючи остаточного рішення суду у цьому судовому спорі. Заявник зазначає, що добровільне чи примусове виконання Рішення в період його оскарження може істотно ускладнити виконання рішення суду, якщо таке буде прийнято на користь позивача, оскільки повернення такої значної суми коштів з державного бюджету може бути неможливим або значно утрудненим, що вимагатиме від Компанії значних зусиль та пов`язаних з цим витрат, що в свою чергу спричинятиме матеріальні витрати Позивача у зв`язку з неможливістю Компанією використовувати зазначені кошти у своїй господарській діяльності.

Ознайомившись із заявою позивача про забезпечення позову, суд приходить до висновку, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 р № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" (надалі - Постанова Пленуму ВГСУ), у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Суд зазначає, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Так, згідно зі статтями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Як встановлено у ч. 1 ст. 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції", за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу тощо.

Відповідно до ч. 3 ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" прийняття господарським судом до розгляду заяви про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України не зупиняє його виконання, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

При цьому згідно з ч. 4 ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" порушення господарським судом провадження у справі про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України, прийнятого: згідно з частиною першою статті 48 цього Закону, частиною першою статті 30 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції"; за результатами перевірки відповідно до частини п`ятої статті 57 цього Закону; за результатами перегляду відповідно до частини третьої статті 58 цього Закону, а також перегляд за заявою сторони відповідного рішення (постанови) господарського суду зупиняє виконання зазначеного рішення органу Антимонопольного комітету України на час розгляду цієї справи чи перегляду відповідного рішення (постанови) господарського суду, якщо органом Антимонопольного комітету України відповідно до частини третьої статті 48 цього Закону чи господарським судом не визначено інше.

Незалежно від положень частини четвертої цієї статті, у разі наявності достатніх підстав, господарський суд може зупинити дію рішення органу Антимонопольного комітету України (ч. 5 ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції").

Судом встановлено, що спірне рішення Антимонопольного комітету України прийняте у справі про порушення законодавства про захист економічної конкуренції в порядку п. 12 ст. 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

Частиною 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 р № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" (надалі - Постанова Пленуму ВГСУ), у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Судом встановлено, що позивач належним чином обґрунтував причини звернення із заявою про вжиття заходів забезпечення позову. Судом також враховано, що заходи до забезпечення позову, що застосовуються господарським судом, відповідають позовним вимогам, на забезпечення яких вони вживаються. При цьому судом враховано співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та наслідків заборони відповідачу вчиняти певні дії.

За таких обставин, враховуючи пов`язаність заходів забезпечення позову з його предметом, ймовірність утруднення повернення коштів штрафу та пені з державного бюджету у випадку задоволення позову про визнання недійсним рішення Антимонопольного комітету України № 284-р від 25.04.2019 року та те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до порушення прав та законних інтересів позивача, суд вважає за необхідне задовольнити заяву позивача про забезпечення позову в частині заборони Антимонопольному комітету України вчиняти будь-які дії, пов`язані з стягненням з компанії «Блоссом Інвестментс ОУ» грошових коштів у вигляді штрафу» у розмірі 55 000 000 (п`ятдесят п`ять млн.) грн., накладеного рішенням Антимонопольного комітету України № 284-р від 25.04.2019, прийнятого за результатами розгляду справи № 24- 26.13/50-18, та пені до вирішення справи № 910/8918/19 по суті.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 136-140 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Компанії "Блоссом Інвестментс ОУ" про забезпечення позову задовольнити частково.

2. Заборони Антимонопольному комітету України (03035, м. Київ, вул. Митрополита Василя Липківського, 45, ) вчиняти будь-які дії, пов`язані з стягненням з компанії «Блоссом Інвестментс ОУ» грошових коштів у вигляді штрафу» у розмірі 55 000 000,00 (п`ятдесят п`ять млн.) грн., накладеного рішенням Антимонопольного комітету України № 284-р від 25.04.2019, прийнятого за результатами розгляду справи № 24- 26.13/50-18, та пені до вирішення справи № 910/8918/19 по суті.

3. У задоволенні іншої частини заяви про забезпечення позову відмовити.

4. Cтягувачем за даною ухвалою є компанія "Блоссом Інвестментс ОУ" (BLOSSOM INVESTMENTS OU) (10145, Естонія, Область Харджу, м. Таллінн, вул. Кесклина, Тарту Манті 7-7,)

5. Боржником за даною ухвалою є Антимонопольний комітет України (03035, м. Київ, вул. Митрополита Василя Липківського, 45, ).

Ухвала є виконавчим документом, набирає законної сили з 26.07.2019 р., дійсна для пред`явлення до виконання до 26.07.2022 р. та може бути оскаржена в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України.

Суддя Олександр Володимирович Мандриченко