ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

23.07.2019 Справа № 905/1728/14-908/4808/14

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Чернової О.В., суддів Шилової О.М., Курило Г.Є., при помічнику судді (за дорученням судді) Лагодіні Д.С., розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест - Холдинг", м. Маріуполь Донецької області б/н від 10.07.2019р. про відстрочення виконання рішення господарського суду Донецької області у справі

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Мако-Трейдінг", м. Донецьк

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест - Холдинг", м.Маріуполь Донецької області

про стягнення 203 872 161,60 грн., -

За участю представників сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача (заявника): Верещага Т.В. довіреність № 001-19.12.18.13 від 19.12.18

Рішенням господарського суду Донецької області від 11.07.2019р. у справі №905/1728/14-908/4808/14 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Мако-Трейдінг", м. Донецьк до Товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест-Холдинг", м. Маріуполь Донецької області про стягнення 203 872 161,60 грн. задоволені повністю. Вирішено стягнути з відповідача на користь позивача борг у розмірі 203 872 161,60 грн. та витрати по сплаті судового збору 73 080,00 грн.

11 липня 2019 року через канцелярію господарського суду Донецької області від відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест - Холдинг", м. Маріуполь Донецької області надійшла заява б/н від 10.07.2019р. про відстрочення виконання рішення господарського суду Донецької області від 11.07.2019р. по справі №905/1728/14-908/4808/14 на 1 рік.

В обґрунтування заяви про відстрочення виконання рішення господарського суду Донецької області по справі відповідач посилається на скрутне фінансове становище підприємства та загрозу банкрутства у разі негайного виконання рішення як на обставини виняткового характеру.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 12.07.2019р. розгляд заяви призначено на 23.07.2019 року.

22 липня 2019 року через канцелярію господарського суду Донецької області від відповідача надійшли письмові доповнення до заяви б/н від 16.07.2019р. про відстрочення виконання рішення, в яких останній зазначив про неможливість негайного виконання рішення суду через скрутне фінансове становище підприємства та загрозу банкрутства внаслідок обставин виняткового характеру, які полягають у збитковості діяльності відповідача, що підтверджується податковою декларацією за перший квартал 2019 року та звітом про фінансовий звіт на 31.03.2019р. Крім того, відповідачем зазначено про наявність дебіторської заборгованості контрагентів перед останнім у загальній сумі 42 015 268 000,00 грн., стягнення якої дозволить виконати рішення через один рік. Разом з цим, відповідачем зазначено по укладання контрактів на поставку його продукції третім особам, що також надасть відповідачу можливість виконати рішення суду за рахунок надходження грошових коштів за цими правочинами, отже відстрочення виконання рішення суду по цій справі на 1 рік дозволить відповідачу завершити операційні цикли, вжити заходів для перетворення у грошові кошти найбільш ліквідних активів та вирішити питання щодо погашення існуючої заборгованості перед позивачем.

23.07.2019 року на електронну адресу господарського суду Донецької області від позивача надійшли письмові пояснення №23/07-2019-02-1 від 23.07.2019р. на заяву про відстрочення виконання судового рішення, в якій останній заперечив проти відстрочення виконання рішення суду у справі, оскільки внаслідок неналежних дій відповідача щодо навмисного затягування судового розгляду цієї справи, наявність станом на 2019 рік інфляційних процесів, що призводить до знецінення суми боргу та враховуючи фактичну платіжну спроможність останнього, відстрочення виконання рішення на рік призведе суттєвого порушення майнових прав позивача.

Позивачем здійснено аналіз фінансового становища відповідача і встановлено, що ТОВ "Метівест-Холдінг" постійно має приріст збитків, отже, на думку позивача, таке підприємство може бути платоспроможнім у короткій перспективі, тобто розрахуватися за поточними боргами, але у довгостроковій перспективі велика ймовірність його банкрутства.

Разом з цим, позивач надав клопотання №23/07-2019-02-2 від 23.07.2019р. про відкладення розгляду заяви про відстрочення виконання рішення у зв`язку з неможливістю явки у судове засідання його представника.

Представник позивача (стягувач) у судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду заяви повідомлений належним чином.

Протокольною ухвалою від 23.07.2019р. у задоволенні клопотання позивача про відкладення розгляду заяви відповідача про відстрочення виконання рішення у справі на 1 рік відмовлено у зв`язку з обмеженістю строку для розгляду зазначеної заяви, встановленого ч.2 ст.331 ГПК України.

Представник відповідача (заявника) у судовому засіданні 23.07.2019р. підтримав заяву про відстрочення виконання рішення на 1 рік у повному обсязі, надав пояснення стосовно фінансового стану підприємства, зазначив про необхідність часу для вжиття заходів щодо належного виконання рішення суду у цій справі на користь позивача.

Відповідно до ч.2 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України, заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Дослідивши матеріали заяви, суд дійшов висновку про її часткове задоволення, з огляду на наступне.

Як встановлено судом, в обґрунтування заяви про відстрочення виконання рішення господарського суду Донецької області по справі відповідач посилається на скрутне фінансове становище підприємства та загрозу банкрутства внаслідок обставин виняткового характеру, які полягають у збитковості діяльності відповідача, наявність дебіторської заборгованості контрагентів перед останнім у загальній сумі 42 015 268 000,00 грн.

На підтвердження вказаних обставин відповідачем до справи надано копію податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 1 квартал 2019р., баланс (звіт про фінансовий стан) на 31.03.2019 року (форма №1), звіт про фінансові результати за 1 квартал 2019 року (форма №2).

Так, згідно податкової декларації з податку на прибуток за 1 квартал 2019 року, яка бу ла подана до контролюючого органу 08.05.2019 року, фінансовий результат до оподаткування ТОВ «Метінвест Холдинг» становить 28688350,00 грн., об`єкт до оподаткування становить «-» 15182428,00 грн.

Згідно балансу (звіт про фінансовий стан) на 31.03.2019 року (форма №1) сума дебітор ської заборгованості контрагентів перед відповідачем становить 42 015 268 тис. грн. Наявність зазначеної раніше суми дебіторської заборгованості негативним чином впливає на мо жливість здійснення Відповідачем розрахунків із контрагентами. Непокритий збиток станом на 31.03.2019р. становить 7 978 582 тис.грн.

Відповідно до звіту про фінансові результати за 1 квартал 2019 року (форма №2) зби ток ТОВ «Метінвест Холдинг» від фінансового результату від операційної діяльності становить 64 087 тис, грн., а збиток ТОВ «Метінвест Холдинг» за чистим фінансовим результатом становить 23 524 тис, грн. (а.с.93,94).

За твердженнями відповідача для відновлення фінансового становища ТОВ "Метінвест-Холдінг" необхідний певний період часу, протягом якого підприємство має отримати прибуток від здійснення господарської діяльності, а саме поставки залізорудного концентрату та окатишів з наступними підприємствами: ПАТ "Запоріжсталь" за договором №20/2017/3601 від 22.12.2017р., ПАТ "Запоріжсталь" за договором №20/2017/2656=637587 від 31.08.2017р., ПрАТ "Азовсталь" за договором №945644 від 14.03.2019р. зі строком дії до 31.03.2020р., ПрАТ "Азовсталь" за договором №735427 від 19.03.2018р. зі строком дії до 31.03.2020р., ПрАТ "ММК ім.Ілліча" за договором №738116/753 від 23.03.2018р. зі строком дії до 31.03.2020р., ПрАТ "ММК ім.Ілліча" за договором №735594/752 від 23.03.2018р. зі строком дії до 31.03.2020р.

Також заявник посилається на те, що надання додаткового часу, дозволить останньому здійснити усі заходи, направлені на забезпечення погашення дебіторської заборгованості, яка станом на 31.03.2019р. становить 42 015 268 тис. грн., що підтверджується звітом про фінансовий стан на 31.03.2019р. (форма №1).

Відповідно до ст.1291 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно з ч. 2 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно ч. 1 ст.326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ст.160 ГПК України суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню або відстрочити чи розстрочити або змінити спосіб чи порядок його виконання в порядку, встановленому статтями 328, 331 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 331 ГПК України встановлено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

На підставі ч.4 ст.331 ГПК України суд вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує ступінь вини відповідача у виникненні спору, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

При цьому, відповідно до ч.5 ст.331 ГПК України розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання, проте суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини, на власний розсуд і визначальним фактором при наданні відстрочки є винятковість цих обставин та їх об`єктивний вплив на виконання судового рішення.

Вирішуючи питання про відстрочку виконання судового рішення, господарський суд повинен враховувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк, але перш за все повинен враховувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення та не допускати їх настання.

Відповідно до частини 1 статті 9 Конституції України, частиною національного законодавства України є Конвенція про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікована Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 №475/97-ВР) (далі -Конвенція). Юрисдикція Європейського суду з прав людини є обов`язковою в усіх питаннях, що стосуються тлумачення та застосування Конвенції.

Пункт 1 статті 6 § 1 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 по справі "Шмалько проти України" (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей ст. 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина "судового розгляду".

У рішенні від 17.05.2005 по справі "Чіжов проти України" (заява №6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії § 1 ст. 6 Конвенції.

Суд зауважує, що дійсно на державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як у теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі "Чижов проти України", заява № 6962/02).

Проте, за практикою Європейського суду з прав людини в окремих справах проти України було встановлено, що короткі затримки, менші ніж один рік, не вважаються настільки надмірними, щоб піднімати питання про порушення пункту 1 статті 6 Конвенції ("Корнілов та інші проти України", заява N 36575/02, ухвала від 07.10.2003). І навіть два роки та сім місяців не визнавались надмірними і не розглядалися як такі, що суперечать вимогам розумного строку, передбаченого статтею 6 Конвенції (ухвала від 17.09.2002 у справі "Крапивницький та інші проти України", заява N 60858/00).

Таким чином, питання про відстрочення виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін. Необхідною умовою задоволення заяви про відстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати доводи та заперечення як позивача, так і відповідача, а також дотримуватися розумного строку відстрочення.

Аналогічної правової позиції притримується Верховний Суд у постанові від 20.09.2018 по справі №905/2953/17.

Отже, відстрочення виконання рішення суду має здійснюватися з метою недопущення погіршення економічної ситуації боржника, а також з метою недопущення невиконання рішення суду на користь кредитора, що можливе у випадку банкрутства боржника. Тобто, важливим є досягти балансу інтересів сторін.

Вказані вище обставини в сукупності дають суду змогу дійти висновку щодо обґрунтованості тверджень заявника, стосовно наявності великого обсягу фінансових зобов`язань та можливості виконання судового рішення у цій справі з відстроченням, шляхом використання одержаних прибутків від здійснення господарської діяльності підприємства та стягнутої відповідачем дебіторської заборгованості з метою погашення заборгованості перед позивачем у цій справі.

Крім того, суд наголошує на тому, що надання відстрочки не звільняє від виконання судового рішення і спрямоване на зменшення негативних наслідків для боржника при одночасному досягненні інтересу для кредитора, оскільки сприяє в повному обсязі виконанню судового рішення.

Щодо посилання позивача про знецінення суми боргу через відстрочення виконання судового рішення, внаслідок інфляційних процесів, суд зазначає, що розстрочення або відстрочення виконання судового рішення не припиняє договірного зобов`язання відповідача, а тому не звільняє його від наслідків порушення відповідного зобов`язання, зокрема шляхом сплати сум, передбачених частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України.

Аналогічна позиція закріплена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019р. у справі №916/190/18.

Таким чином, Позивач не позбавлений можливості компенсувати знецінення суми боргу шляхом нарахування інфляційних витрат на суму, що підлягає сплаті відповідачем.

Висновок позивача щодо ймовірного банкрутства відповідача, зроблений останнім на підставі аналізу фінансової діяльності відповідача, викликає обґрунтовані сумніви щодо наявності спеціальних знань у останнього для виявлення ознак неплатоспроможності підприємств, з огляду на що, суд не приймає такий висновок при розгляді заяви відповідача про відстрочення виконання судового рішення.

Таким чином, оцінивши належним чином доведені відповідачем обставини, які свідчать про те, що існують обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, враховуючи майнові інтереси обох сторін, господарський суд, з урахуванням положень ч.5 ст.331 ГПК України, вважає за можливе частково задовольнити заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест - Холдинг" про відстрочення виконання рішення господарського суду Донецької області від 11.07.2019р. у справі №905/1728/14-908/4808/14 на 10 місяців, що в свою чергу сприятиме стабільності майбутнього виконання судового рішення й не порушить балансу прав позивача та відповідача.

За приписами ч.7 ст.331 ГПК України про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала.

Керуючись ст.ст. 234, 235, 331 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест - Холдинг", м. Маріуполь Донецької області б/н від 10.07.2019р. про відстрочення виконання рішення господарського суду Донецької області у справі №905/1728/14-908/4808/14 - задовольнити частково.

Відстрочити виконання рішення господарського суду Донецької області від 11.07.2019р. у справі №905/1728/14-908/4808/14 строком на 10 (десять) місяців з дня ухвалення вказаного рішення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена у Східний апеляційний господарський суд в порядку, передбаченому розділом ІV ГПК України.

Повний текст ухвали складено та підписано 29.07.2019 року.

Головуючий суддя О.В. Чернова

Суддя О.М. Шилова

Суддя Г.Є. Курило

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/