ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"18" липня 2019 р. Cправа № 902/345/19

Суддя Господарського суду Вінницької області Нешик О.С., при секретарі судового засідання Шаравській Н.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль", м.Київ

до товариства з обмеженою відповідальністю "Остер", м.Вінниця

до товариства з обмеженою відповідальністю "Еко Ніка", с.Строїнці Тиврівського району Вінницької області

до ОСОБА_1 , м. Вінниця

до ОСОБА_2 , м.Вінниця

про солідарне стягнення 725925 грн заборгованості згідно кредитного договору

учасники процесу:

представник позивача: Сандуляк С.А., діє на підставі довіреності;

представник відповідача (ТОВ "Остер"): Кришов О.ЯВ., діє на підставі ордеру.

В С Т А Н О В И В :

02.05.2019 на адресу Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" про солідарне стягнення з позичальника (товариства з обмеженою відповідальністю "Остер") та поручителів (товариства з обмеженою відповідальністю "Еко Ніка", громадян ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ) заборгованості в розмірі 725925,00 грн, що нарахована з посиланням на неналежне виконання умов Генерального договору на здійснення кредитних операцій №01/Р7-01-04/401 від 21.05.2013 та кредитного договору №010/162/22/27 від 03.03.2018, що забезпечені договорами поруки №12/162/23/46 від 03.03.2018, №12/162/23/47 від 03.03.2018 та №12/162/23/48 від 03.03.2018.

За вказаним позовом ухвалою суду від 06.05.2019 відкрито провадження у справі №902/345/19, вирішено її розгляд здійснити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі.

Ухвалою суду від 25.06.2019 по вказані справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 18.07.2019.

12.07.2019 від відповідача - ТОВ "Остер" надійшла заява про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовими рішеннями в справах №№ 902/375/19, 902/379/19, які розглядаються в порядку господарського судочинства. Обґрунтовуючи вказану заяву останній зазначив, що між ним та позивачем укладено Іпотечний договір від 21.05.2013, який забезпечує повне виконання грошових зобов`язань ТОВ "Остер", які виникають або виникнуть в майбутньому з Генерального договору № 01/Р7-01-04/401 від 21.05.2013. Відповідно до умов вказаного договору, позивач використав своє право звернення стягнення на предмети іпотеки по кредитних договорах у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса №№ 517, 518. Вказані виконавчі написи є предметом судового розгляду у судових справах №№ 902/375/19, 902/379/19.

Таким чином, на думку відповідача, подальший розгляд даної справи та прийняття рішення по ній до вирішення вказаних справ можу призвести до завдання майновим інтересам відповідача - 1 шкоди в розмірі більшому, ніж це визначено договірними зобов`язаннями. Оскільки, позивач може отримати повне виконання грошових зобов`язань за рахунок предмету іпотеки на підставі виконавчих написів нотаріуса, а також стягнути кошти, обсяг яких є предметом розгляду по даній справі.

На визначену судом дату (18.07.2019) з`явилися представники позивача та відповідача (ТОВ "Остер"). Решта відповідачів явку уповноважених представників в судове засідання не забезпечили, хоча про дату та час судового засідання повідомлялися належним чином, зокрема рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення відносно відповідача - ОСОБА_2 .. Щодо відповідачів: ОСОБА_3 та ТОВ "Еко Ніка" слід зазначити, що останні повідомлені шляхом оформлення відповідних телефонограм від 17.07.2019.

Вказаний вид повідомлення узгоджується із приписами п.6 ст.120 ГПК України, відповідно до яких, суд викликає або повідомляє експерта, перекладача, спеціаліста, а у випадках термінової необхідності, передбачених цим Кодексом, - також учасників справи телефонограмою, телеграмою, засобами факсимільного зв`язку, електронною поштою або повідомленням через інші засоби зв`язку (зокрема мобільного), які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику.

За таких обставин у суду є достатні підстави вважати, що ним вжито належних заходів до повідомлення відповідачів про дату, час та місце судового слухання, але останні не скористалися своїм правом на участь свого представника у судовому засіданні.

При цьому статті 42, 46 Господарського процесуального кодексу України зобов`язують сторони користуватись рівними їм процесуальними правами.

Враховуючи те, що норми статей 182, 183 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а пункт 3 частини 1 статті 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень.

Положеннями ст.178 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Будь-яких письмових заяв і клопотань на день розгляду справи від відповідачів 2-4 щодо відкладення розгляду справи до суду не надійшло.

З огляду на вищезазначене суд приходить висновку, що відповідачі належним чином повідомлений про дане судове засідання. Неявка останніх є підставою до розгляду справи за їх відсутності, що передбачено п.1 ч.3 ст.202 ГПК України.

За таких обставин, справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами з огляду на приписи ч.9 ст. 165 та ч.2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.

Під час судового засідання, 18.07.2019, представник відповідача - 1 (ТОВ "Остер") підтримав раніше подану заяву про зупинення провадження у справі та просив суд її задовольнити. Натомість представник позивача проти заяви заперечив та просив суд розглянути справу по суті.

Таким чином, заслухавши позицію сторін, суд при вирішенні заяви про зупинення провадження у справі враховує наступне.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.227 ГПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Під неможливістю розгляду слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов`язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Суд зазначає, що лише саме по собі посилання про пов`язаність справи зі справою, що розглядається іншим судом, не може бути підставою для застосування пункту 5 частини першої статті 227 Господарського процесуального кодексу України. Зі змісту наведеного припису слідує, що визначальним для зупинення провадження є саме неможливість розгляду даної справи.

Аналіз вказаних положень Кодексу, дає підстави для висновку, що суд не позбавлений права та зобов`язаний надати правову оцінку наданим учасниками судового процесу письмовим доказам, які наявні в матеріалах справи та самостійно встановити факт на яких ґрунтується позовні вимоги, незалежно від розгляду позовів у провадженні інших судів.

При цьому, суд зазначає, що ст.ст. 227, 228 Господарського процесуального кодексу України передбачений вичерпний перелік підстав для зупинення провадження по справі, який не підлягає розширеному тлумаченню.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що наявність судових справ №№ 902/375/19, 902/376/19, предметом розгляду яких є вищезгадані виконавчі написи нотаріусів про звернення стягнення на предмет іпотеки, не є обставинами, які свідчать про неможливість розгляду даної справи.

Так, за змістом статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки повинно привести сторони до задоволення вимог кредитора за основним зобов`язанням, і тільки ця обставина може бути підставою для припинення зобов`язання як такого, що вважається виконаним згідно зі статтею 599 ЦК України. Забезпечувальне зобов`язання має похідний характер, а не альтернативний основному. Звернення стягнення на предмет іпотеки не призводить до заміни основного зобов`язання на забезпечувальне. Тому задоволення вимог за дійсним основним зобов`язанням одночасно чи за наявності рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки не може мати наслідком подвійного стягнення за основним зобов`язанням, оскільки домовленість сторін про його заміну забезпечувальним зобов`язанням відсутня.

Вказаної позиції дотримується Велика Палата Верховного Суду в постанові від 18.09.2018 у справі №921/107/15-г/16.

Окрім того, суд зазначає, що із змісту ст.30 Закону України "Про виконавче провадження" слідує, що відкриття виконавчих проваджень за виконавчим листом та виконавчим написом нотаріуса щодо одного боржника відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" є підставою для об`єднання виконавчих проваджень в зведене виконавче провадження у межах загальної суми стягнення і не призводить до подвійного стягнення боргу.

З огляду на вищевказане, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви представника відповідача ТОВ "Остер" про зупинення провадження у справі.

Під час з`ясування обставин справи, в судовому засіданні 18.07.2019, представник позивача зазначив, що підтримує позовні вимоги та просить суд їх задовольнити. Натомість представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив. При цьому останній зазначив, що "...заявлена до стягнення сума кредитних коштів ним була отримана, борг розрахований вірно...".

Закінчивши судові дебати, суд вийшов до нарадчої кімнати для прийняття рішення по справі та оголосив орієнтовний час повернення з нарадчої кімнати.

Відповідно до ст.233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

На оголошення вступної та резолютивної частини рішення суду представники сторін не з`явилися.

Розглянувши надані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

21.05.2013 між Акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" (далі по тексту також - Кредитор, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Остер" (далі по тексту також Позичальник, відповідач) укладено Генеральний договір на здійснення кредитних операцій № 01/Р7-01-04/401 (далі по тексту також - Генеральний договір), відповідно до умов якого Кредитор зобов`язується здійснювати на користь Позичальника Кредитні операції у межах загального ліміту та Сублімітів, а Позичальник зобов`язаний виконати усі обов`язки, що витікають зі змісту Кредитної операції, Генерального договору, Умов та Договорів і здійснити повне погашення заборгованості у межах строку Кредитної операції (п. 1.1. Генерального договору)..

В подальшому сторонами були укладені додаткові угоди № 12/Р7-01-04/401/1 від 23.05.2013, № 01/Р7-01-04/401/2 від 17.06.2013, № 01/Р7-01- 04/401/3 від 02.07.2014, №01/Р7-01-04/401/4 від 18.07.2014, № 01/Р7-01-04/401/5 від 30.07.2014, № 01/P7-01-04/401/6 від 31.12.2014, № 01/Р7-01-04/401/7 від 15.04.2015, № 01/Р7-01-04/401/8 від 29.04.2015, № 01/Р7-01-04/401/10 від 31.05.2016, № 01/Р7-01-04/401/11 від 11.04.2017, № 01/Р7-01-04/401/12 від 04.05.2017, № 01/Р7-0І-04/401/13 від 08.11.2017, № 01/P7-01-04/401/14 від 06.12. 2017, № 01/Р7-01-04/401/15 від 16.01.2018, № 01/Р7-01-04/401/15 від 23.02.2018. Зазначеними додатковими угодами продовжували терміни повернення кредиту, зменшували і збільшували субліміт.

При цьому, суд враховує надані під час судового розгляду справи пояснення представників сторін, що умови вказаних додаткових угод не стосуються зобов`язань щодо основного боргу, який є предметом даної судової справи.

Відповідно до п. 2.1. Генерального договору кредитні операції, передбачені в пункті 1.3 Генерального договору, здійснюються на умовах, визначених Генеральним договором та Умовами на підставі укладеного між Кредитором та Позичальником відповідного Договору. Договором визначаються особливості здійснення кредитної операції, зокрема в частині Ліміту Кредитної операції, валюти, строків та умов погашення заборгованості. Договір може містити інші положення та графік погашення заборгованості.

03.03.2018 в рамках Генерального договору між позивачем (кредитор) та відповідачем - 1 (позичальник) укладено Кредитний договір № 110/162/22/27 (далі по тексту - Кредитний договір), за умовами якого кредитор надає Позичальнику кредит у формі відновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитування 725 925,00 грн, строком повернення до 25.02.2019 та зі сплатою 18,1% річних за користування кредитом.

Порядок погашення кредиту визначено п. 1.11. Кредитного договору, відповідно до якого таке погашення відбувається частинами відповідно до графіку зменшення ліміту (Додаток № 1 до Договору).

Відповідно до умов передбачених в Додатку 1 до Кредитного Договору, погашення здійснюється не пізніше дати закінчення поточного періоду дії розміру Ліміту. Сума погашення визначається як різниця між фактичною сумою основної заборгованості позичальника за кредитом на дату закінчення поточного періоду дії розміру ліміту та лімітом на наступний період.

При цьому, сторонами погоджено наступний графік зменшення ліміту:

- з 03.03.2018 по 25.12.2018 - 725 925,00 грн;

- з 26.12.2018 по 25.01.2019 - 483950,00 грн;

- з 26.01.2019 по 25.02.2019 - 241 975,00 грн.

Відповідно до п. 5 Кредитного договору-1 цей Договір вступає в силу з моменту його укладання сторонами в письмовій формі і є невід`ємною частиною генерального договору на здійснення кредитних операцій.

Як слідує з матеріалів справи, 12.03.2018 позивачем надано відповідачу-1 кредитні кошти в розмірі 725925,00 грн, що підтверджується випискою по рахунку ТОВ "Остер".

Для забезпечення виконання Позичальником зобов`язань за Генеральним договором №01/Р7-01- 04/401 від 21.05.2013 та Кредитним договором №010/162/22/27 від 03.03.2018, укладено наступні договори поруки:

- № 12/162/23/46 від 03.03.2018 року між Кредитором та громадянкою України ОСОБА_4 (Поручитель);

- № 12/162/23/47 від 03.03.2018 року між Кредитором та громадянкою України ОСОБА_2 (Поручитель);

- № 12/162/23/48 від 03.03.2018 між Кредитором та Товариством з обмеженою відповідальністю «Еко Ніка» (Поручитель)(надалі разом - договори поруки).

Згідно умов вказаних договорів поруки, поручитель зобов`язується відповідати перед кредитором солідарно з позичальником за виконання забезпечених зобов`язань, у тому числі тих, що виникнуть у майбутньому, які випливають з умов Кредитного договору, за умовами якого позичальник зобов`язаний, повернути кредит у розмірі 725 925,00 грн, в порядку передбаченому Кредитним договором, не пізніше 25.02.2019, або іншої дати визначеної відповідно до умов Кредитного договору (п1.1.1 Договорів поруки).

Відповідно до п.2.1 Договорів поруки, у випадку повного або часткового невиконання (неналежного виконання) позичальником всіх або окремих забезпечених зобов`язань, поручитель та позичальник відповідають як солідарні боржники. У випадку повного або часткового невиконання (неналежного виконання) позичальником всіх або окремих забезпечених зобов`язань в порядку та строки, встановлені Кредитним договором, кредитор набуває права вимоги до поручителя щодо сплати заборгованості за порушеними забезпеченими зобов`язаннями.

Поручитель зобов`язується здійснити виконання порушених забезпечених зобов`язань протягом 10 банківських днів з дати отримання вимоги від кредитора та в обсязі, визначеному в такій вимозі. Вимога кредитора є єдиним та достатнім доказом настання підстав для виконання поручителем забезпечених зобов`язань в розмірі, визначеному кредитором у вимозі. (п. 2.2. Договорів поруки).

Згідно до п.2.6 Договорів поруки, виконання забезпечених зобов`язань здійснюється поручителем шляхом переказу грошових коштів на зазначені в вимозі рахунки кредитора.

Відповідно до Розділу «Визначення термінів» Генерального договору, Дефолт - обставини невиконання або неналежного виконання Позичальником своїх зобов`язань (обов`язків) за Генеральним договором, обставини, які свідчать про те, що зобов`язання Позичальника за Генеральним договором не будуть виконані, а також інші обставини, визначені статтею 10 Генерального договору та/або Умовами як обставин Дефолту.

Відповідно до п. 10.1.4 Генерального договору у разі настання обставин Дефолту, Кредитор має безумовне право на власний розсуд без необхідності укладення будь-яких додаткових угод/договорів про зміни вимагати дострокового повного/часткового погашення заборгованості.

Пунктом 10.2.1 Генерального договору передбачено, що Кредитор вправі скористатись правами, зазначеними в пункті 10.1 Генерального договору та пред`явити Позичальнику відповідні вимоги при настанні обставин дефолту, зокрема у випадку порушення Позичальником строків виконання або невиконання будь-яких грошових зобов`язань за Генеральним договором та/або окремими Договорами.

Відповідно до п. 6.1 Генерального договору Позичальник зобов`язаний здійснити Погашення заборгованості в порядку, визначеному Генеральним договором та Договорами, не пізніше відповідного Останнього дня строку дії ліміту Кредитної операції.

В зв`язку із невиконанням Позичальником умов Кредитного договору в частині проведення платежів, Кредитор в силу положень Генерального договору набув безумовного права вимагати дострокового повного погашення заборгованості за кредитним договором № 010/162/22/27 від 03.03.2018.

Так, 29.12.2018 АТ «Райффайзен Банк Аваль» на адресу ТОВ «Остер» та фінансових поручителів ( ОСОБА_5 , ОСОБА_2 та ТОВ «Еко Ніка») була направлена вимога про усунення порушень кредитних зобов`язань та дострокове повернення кредитної заборгованості за №140/8/1628.

Вказана вимога залишена адресатами без задоволення, у зв`язку із чим, позивач звернувся до суду з даним позовом про солідарне стягнення основної заборгованості за Кредитним договором № 010/162/22/27 від 03.03.2018, що становить 725925, 00 грн.

З урахуванням встановлених обставин справи суд приходить до наступних висновків.

Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Як зазначено в ст.174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таке ж положення містить і ст. 173 Господарського кодексу України, в якій зазначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Виходячи із встановлених обставин спору суд дійшов висновку, що між сторонами укладено кредитний договір правовідносини по якому врегульовано в главі 71 ЦК України "Позика. Кредит. Банківський вклад".

Зокрема в ст.1054 ЦК України вказано, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

В ч.1 ст.1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Таким чином, враховуючи, що заборгованість позичальника - ТОВ "Остер" по тілу кредиту підтверджується як матеріалами справи, так і самим відповідачем-1, а також з огляду на відсутність доказів належного виконання умов кредитного договору, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог.

При цьому, суд зазначає, що з огляду на пред`явлення позову про солідарне стягнення заборгованості з боржника та поручителів, судом при прийнятті рішення враховано наступні норми матеріального права.

Згідно до ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, у тому числі порукою.

Статтею 553 ЦК України унормовано, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Згідно зі ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

За приписами ст.543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. Виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором.

З огляду на викладене слідує, що оскільки зобов`язання позичальника - ТОВ "Остер" перед позивачем не виконані, отже поручителі (ТОВ "Еко Ніка", ОСОБА_6 та ОСОБА_2 ) як солідарні боржники відповідають перед кредитором за порушення зобов`язання боржником у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу та процентів.

Таким чином, вимога позивача про солідарне стягнення заборгованості з відповідачів в розмірі 725925,00 грн є обгрунтованою.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідачі під час розгляду справи не надали суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у них обов`язку сплатити заявлену до стягнення заборгованість.

При цьому, суд зазначає, що запереченням відповідача - 1 щодо безпідставності заявленого позову, у зв`язку із наявністю виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки, яким забезпечено виконання в т.ч. Кредитного договору №010/162/22/27 від 03.03.2018, надано судом оцінку під час розгляду клопотання про зупинення провадження у справі.

З огляду на вищевикладене, оцінивши подані докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України: витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, підлягають стягненню з відповідачів.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 7, 8, 13, 14, 18, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути солідарно з товариства з обмеженою відповідальністю "Остер" (21001, м.Вінниця, вул.В.Антоновича, буд.7, ) на користь акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" (01011, м.Київ, вул.Лєскова, 9, ) заборгованість за Кредитним договором №010/162/22/27 від 03.03.2018, що укладений в рамках Генерального договору на здійснення кредитних операцій №01/Р7-01-04/401 від 21.05.2013, у розмірі 725925,00 грн.

3. Стягнути солідарно з товариства з обмеженою відповідальністю "Еко Ніка" (23340, Вінницька обл., Тиврівський район, с.Строїнці, вул.50-річчя Жовтня, буд.18А, ) на користь акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" (01011, м.Київ, вул.Лєскова, 9, ) заборгованість за Кредитним договором № 010/162/22/27 від 03.03.2018, що укладений в рамках Генерального договору на здійснення кредитних операцій № 01/Р7-01-04/401 від 21.05.2013, у розмірі 725925,00 грн.

4. Стягнути солідарно з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 ), ідентифікаційний код НОМЕР_1 , 1973 року народження) на користь акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" (01011, м.Київ, вул.Лєскова, 9, ) заборгованість за Кредитним договором № 010/162/22/27 від 03.03.2018, що укладений в рамках Генерального договору на здійснення кредитних операцій № 01/Р7-01-04/401 від 21.05.2013, у розмірі 725925,00 грн.

5. Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , АДРЕСА_4 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , 1951 року народження) на користь акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" (01011, м.Київ, вул.Лєскова, 9, ) заборгованість за Кредитним договором № 010/162/22/27 від 03.03.2018, що укладений в рамках Генерального договору на здійснення кредитних операцій № 01/Р7-01-04/401 від 21.05.2013, у розмірі 725925,00 грн.

6. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Остер" (21001, м.Вінниця, вул.В.Антоновича, буд.7, ) на користь акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" (01011, м.Київ, вул.Лєскова, 9, ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 2722,22 грн.

7. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Еко Ніка" (23340, Вінницька обл., Тиврівський район, с.Строїнці, вул.50-річчя Жовтня, буд.18А, ) на користь акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" (01011, м.Київ, вул.Лєскова, 9, ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 2722,22 грн.

8. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4), ідентифікаційний код НОМЕР_1 , 1973 року народження) на користь акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" (01011, м.Київ, вул.Лєскова, 9, ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 2722,22 грн.

9. Стягнути з ОСОБА_2 , АДРЕСА_4 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , 1951 року народження) на користь акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" (01011, м.Київ, вул.Лєскова, 9, ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 2722,22 грн.

10. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

11. Примірник повного судового рішення надіслати учасникам справи рекомендованими листами з повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1,2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст. ст. 256, 257 ГПК України). Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 29 липня 2019 р.

Суддя Нешик О.С.

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2 - позивач (01011, м.Київ, вул.Лєскова, 9);

3 - відповідач (ТОВ "Остер") (м.Вінниця, вул.В.Антоновича, буд.7);

4 - відповідач (ТОВ "Еко Ніка") (23340, Вінницька обл., Тиврівський район, с.Строїнці, вул.50-річчя Жовтня, буд.18А);

5 - відповідач ОСОБА_7 ( АДРЕСА_4));

6 - відповідач ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 )