РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01.08.2019Справа № 910/5871/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Бондарчук В.В., за участі секретаря судового засідання Топіхи І.О., розглянувши в порядку загального позовного провадження

позовну заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Волинь», м. Київ

до Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал», м. Київ

про визнання припиненими господарських правовідносин

За участі представників:

від позивача: не з`явились;

від відповідача: Киященко О.А.;

вільний слухач: Кокоровець О.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Волинь» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» про визнання договору № 05017/4-09 на постачання питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі від 05.10.2004 р. (далі - договір) таким, що припинив дію.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскільки позивач, відповідно до п. 7.1 договору, письмово повідомив відповідача про небажання продовжувати договір на новий строк, відповідно термін дії договору закінчився 04.10.2017 р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.05.2019 р. позовну заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Волинь» залишено без руху, встановлено позивачу спосіб та строк усунення недоліків поданої позовної заяви.

15.05.2019 р. до суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви. Зважаючи на викладені в заяві обставини та долучені докази, суд дійшов висновку про усунення позивачем недоліків позовної заяви у встановлений строк.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.05.2019 р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 10.06.2019 р.

05.06.2019 р. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив проти позову, посилаючись на те, що позивач під час звернення до суду з даним позовом обрав неналежний спосіб захисту права. Окрім того, договір відповідає нормам чинного законодавства та підлягає обов`язковому виконанню, оскільки позивач після відмови відповідача надати згоду на розірвання договору не звернувся до суду за захистом своїх прав. Водночас, на думку відповідача, припинення дії договору спричинить неможливість виконання позивачем своїх обов`язків щодо утримання будинкової та прибудинкової території, а мешканці будинку за адресою: АДРЕСА_1 , будуть позбавлені можливості отримувати послуги гарячого водопостачання, оскільки постачання холодної води на підігрів до теплового пункту позивача припиняться.

10.06.2019 р. позивач подав до суду заяву (клопотання) про зміну предмету позову, в якій просив суд визнати припиненими господарські правовідносини між позивачем та відповідачем за договором № 05017/4-09 від 05.10.2004 на постачання питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі по факту закінчення строку його дії 04.10.2017 р.

У підготовчому засіданні 10.06.2019 р. суд оголосив заяву (клопотання) щодо зміни предмету позову, представник позивача та представник відповідача надали пояснення. Суд оголосив перерву у підготовчому засіданні до 27.06.2019 р.

20.06.2019 р. до суду надійшли письмові пояснення на відзив, в яких позивач зазначає, що обраний останнім спосіб захисту порушеного права не суперечить жодному закону. Відповідно до спірного договору позивач не користується міською мережею комунального водопостачання та водовідведення, ОСББ «Волинь» не є виробником послуги гарячого водопостачання. Позивач наголосив на тому, що ним надсилались відповідачу заяви про відмову від пролонгації договору, а не про його розірвання. Позивач також зазначає, що твердження відповідача про неможливість закінчення дії спірного договору прямо суперечать нормам чинного законодавства та обмежують права позивача.

26.06.2019 р. відповідач подав до суду відзив на клопотання про зміну предмету позову, в якому заперечив проти його задоволення, зазначивши, що факт припинення договору 04.10.2017 р. не доведено, відповідач не надавав згоди на розірвання договору, у зв`язку з чим договір діє і підлягає обов`язковому виконанню сторонами. За твердженням відповідача, при зміні предмету позову було обрано неналежний спосіб захисту прав та інтересів. Окрім того, відповідач стверджує, що визнання правовідносин між позивачем та відповідачем припиненими є неможливим до врегулювання питання щодо укладення позивачем нового договору із відповідачем на отримання послуг з водопостачання та водовідведення на власні потреби.

27.06.2019 р. відповідач подав до суду заперечення на пояснення позивача, в яких зазначив, що зобов`язання за договором можуть бути припинені лише на майбутнє, оскільки неможливо повернути послуги, одержані позивачем за договором. Відповідач також вказав, що Правила користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №190, поширюються як на відповідача, так і на позивача, оскільки останній має у власності системи водопостачання та водовідведення. Окрім того, відповідач у своїх запереченнях посилається на те, що позивачем було здійснено розрахунок вартості тарифу на обслуговування будинку та прибудинкової території.

27.06.2019 р. представник позивача та представник відповідача на виконання п. 6 ст. 183 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) подали письмову згоду про розгляд справи по суті у той самий день після закінчення підготовчого засідання.

Отже, у підготовчому засіданні 27.06.2019 р. суд вчинив дії, визначені частиною другою статті 182 ГПК України, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті, у зв`язку з чим, ухвалив закрити підготовче засідання та розпочати розгляд справи по суті в одному засіданні. Постановлену судом ухвалу внесено до протоколу судового засідання. Суд оголосив перерву в судовому засіданні до 01.08.2019 р.

У судовому засіданні 01.08.2019 р. представник відповідача надав пояснення, в яких заперечив проти задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

05.10.2004 р. Відкрите акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» (наразі - Публічне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» (далі- постачальник/відповідач) та Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Волинь» (далі-абонент/позивач) уклали договір №05017/4-09 на постачання питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі (далі-договір).

Відповідно до п. 1.1 договору, постачальник зобов`язується надати абоненту послуги з постачання питної води та на підставі пред`явленого абонентом дозволу на скид стічних вод у систему каналізацій м. Києва приймати від нього стічні води у систему каналізації м. Києва відповідно до Правил приймання стічних вод підприємств у систему каналізацій м. Києва, а абонент зобов`язується здійснювати своєчасну оплату наданих йому постачальником послуг на умовах цього договору, дотримуватися порядку користування питною водою з комунальних водопроводів і приймання стічних вод, що встановлені Правилами користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах та селищах України, затвердженими наказом Держжитлокомунгоспу України №65 від 01.07.1994 р., зареєстрованими в Міністерстві юстиції 26.04.2002 р. за № 403/6691, а також дотримуватися норм, визначених іншими нормативними актами, що регулюють правовідносини, які виникають за цим договором.

Згідно п. 7.1 договору, цей договір укладається строком на один рік і набуває чинності з моменту його підписання сторонами. Договір вважається пролонгованим на новий строк, якщо за 20 днів до припинення його дії жодна із сторін письмово не повідомить про це іншу сторону. Відносини сторін до укладання нового договору регулюються даним договором.

Надаючи правову оцінку належності обраного позивачем способу захисту, суд виходить з того, що відповідно до статті 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Статтею 16 Цивільного кодексу України, положення якої кореспондуються з положеннями статті 20 Господарського кодексу України, встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України, способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути припинення правовідношення. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 20 Господарського кодексу України, кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються, зокрема, шляхом припинення господарських правовідносин.

Згідно статті 6 Цивільного кодексу України, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

У відповідності до ч. 1 ст. 631 Цивільного кодексу України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами (ст. 905 ЦК України).

Аналіз наведеного дає підстави вважати, що позивач, звертаючись до суду з позовом про визнання припиненим господарських правовідносин між позивачем та відповідачем за договором по факту закінчення його дії 04.10.2017 р., обрав належний спосіб захисту своїх прав.

Як вбачається із матеріалів справи і встановлено судом вище, 05.10.2004 р. між сторонами був підписаний договір №05017/4-09 на постачання питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі, який неодноразово був пролонгований на новий строк.

У п. 7.1 договору сторони передбачили, що цей договір укладається строком на один рік і набуває чинності з моменту його підписання сторонами. Договір вважається пролонгованим на новий строк, якщо за 20 днів до припинення його дії жодна із сторін письмово не повідомить про це іншу сторону. Відносини сторін до укладання нового договору регулюються даним договором.

Отже, умовами п. 7.1 договору сторони погодили, що договір передбачає право будь-якої зі сторін відмовитися від продовження договору на новий строк за умови дотримання процедури, передбаченої цим договором.

Так, 01.09.2017 р. позивач звернувся до ПрАТ «АК» Київводоканал» з листом б/н, в якому повідомив, що не бажає продовження дії договору на новий строк. Відповідач отримав вказаний лист 04.09.2017, що підтверджується описом вкладення у цінний лист, фіскальним чеком та рекомендованим повідомленням з відміткою про вручення цінного листа.

15.09.2017 р. позивач повторно звернувся до відповідача з листом б/н, в якому повторно зазначив про відмову від пролонгації договору. Отримання відповідачем листа від 15.09.2017 р. також підтверджується відміткою ПрАТ «АК» Київводоканал» про його прийняття.

Разом з тим, ПрАТ «АК» «Київводоканал» у відповідь позивачу направив лист, в якому заперечив проти припинення дії договору, стверджуючи, що таке припинення можливе лише у випадку укладення нового договору.

Отже, матеріалами справи підтверджується, що позивач належним чином, дотримуючись процедури, передбаченої п. 7.1 договору, повідомив відповідача про своє небажання продовжувати договір на новий строк. Зважаючи на це, обставини закінчення строку договору позивачем доведені.

Посилання ПрАТ «АК» «Київводоканал» на те, що відповідач не надавав згоди на розірвання договору суд вважає необґрунтованими, оскільки в даному випадку йдеться не про розірвання договору, а про закінчення строку дії договору. Положення п. 7.1 договору не передбачають необхідності отримання згоди іншої сторони, а лише факт її належного повідомлення за 20 днів до припинення його дії.

Суд також не приймає до уваги доводи відповідача, що визнання припиненими правовідносин між позивачем та відповідачем є неможливим до врегулювання питання щодо укладення позивачем нового договору з відповідачем на отримання послуг з водопостачання та водовідведення на власні потреби, оскільки такі правовідносини між сторонами регулювалися договором, строк дії якого закінчився, а укладення нового договору є правом позивача. Обов`язок укладення нової редакції договору для ОСББ «Волинь» в даному випадку не випливає з актів законодавства.

З огляду на викладене, позовні вимоги Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Волинь» є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 75, 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Волинь» задовольнити.

Визнати припиненими господарські правовідносини між Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Волинь» та Публічним акціонерним товариством «Акціонерна компанія «Київводоканал» за договором №05017/4-09 від 05.10.2004 р. на постачання питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі від по факту закінчення його дії 04.10.2017 р.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» (01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, 1-а; ідентифікаційний код 03327664) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Волинь» (03151, м. Київ, вул. Волинська, 10; ідентифікаційний код 32977400) - 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. - судового збору.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Повний текст рішення складено 02.08.2019 р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів в порядку, передбаченому ст.ст. 253-259, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Суддя В.В. Бондарчук