РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2019 року Справа № 913/313/19

Провадження №7/913/313/19

Господарський суд Луганської області у складі:

судді Тацій О.В.,

за участю секретаря судового засідання Чигриної Є.Ю.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження господарську справу №913/313/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ерлайт» (01054, м. Київ, вул. Ярославів Вал, буд. 33-Б, поверх 3, )

до Публічного акціонерного товариства «Лисичанськвугілля» (93100, Луганська область, м. Лисичанськ, вул. Малиновського, буд. 1, ),

про стягнення заборгованості за договором №06-467 на підставі тендерних торгів проведених через систему електронних закупівель від 03.10.2018 року в розмірі 3319360,00 грн.,

Учасники справи:

Представник позивача: Панасюк І.В. (ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АІ №1001370 від 19.06.2019 року),

Представник відповідача не з`явився,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ерлайт» звернулось до Господарського суду Луганської області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Лисичанськвугілля» про стягнення заборгованості за договором №06-467 на підставі тендерних торгів проведених через систему електронних закупівель від 03.10.2018 року в розмірі 3319360,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 03.10.2018 року між ним та відповідачем було укладено договір №06-467 на підставі тендерних торгів проведених через систему електронних закупівель від 03.10.2018 року, за яким він поставив відповідачу продукцію на загальну суму 7066087,60 грн., однак відповідач в порушення умов договору не сплатив вартість продукції на загальну суму 3319360,00 грн., внаслідок чого позивач звернувся до суду з вказаною вимогою.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 03.06.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 20.06.2019 року о 11 годині 00 хвилин, в яке викликано представників учасників справи.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 20.06.2019 року відкладено підготовче засідання у справі № 913/313/19 на 11.07.2019 року о 12 годині 30 хвилин, в яке викликано представників сторін по справі.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 11.07.2019 року ухвалено відкласти підготовче засідання у справі № 913/313/19 на 25.07.2019 року о 11 годині 20 хвилин, в яке викликано представників сторін по справі.

Сторони по справі про дату, час і місце підготовчого засідання повідомлялися належним чином у порядку ст. 120 ГПК України шляхом направлення ухвали суду від 11.07.2019 року за їх адресами, про що свідчать долучені до матеріалів справи рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, які повернулися до суду з відмітками про вручення.

22.07.2019 року від представника відповідача через канцелярію господарського суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому борг визнається у повному обсязі. При цьому, представник відповідача просить розглянути справу без участі представника відповідача за матеріалами, які знаходяться у справі.

Згідно приписів ч. 1 ст. 191 ГПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Проаналізувавши зміст і суть поданого представником відповідача відзиву та взявши до уваги положення ст. 191 ГПК України, суд відзначає, що викладене в ньому твердження представника відповідача, згідно якого борг визнається у повному обсязі, фактично за своєю суттю є заявою про визнання позову відповідачем.

На виконання вимог ч. 2 ст. 191 ГПК України, до ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем судом було роз`яснено учасникам наслідки відповідної процесуальної дії та перевірено чи не обмежений представник відповідача у повноваженнях на її вчинення.

За положеннями ч. 4 вказаної статті у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

У відповідності до ч. 3 ст. 185 ГПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем.

За таких обставин, враховуючи визнання позову відповідачем, суд вважає необхідним за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення суду.

Відповідно до ст. 219 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд Луганської області,

ВСТАНОВИВ:

03.10.2018 року між Публічним акціонерним товариством «Лисичанськвугілля» (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ерлайт» (постачальник) укладено договір №06-467 на підставі тендерних торгів проведених через систему електронних закупівель, відповідно до якого постачальник зобов`язується поставити продукцію, а саме: двигуни та їх частини код ДК 021:2015-34310000-3- стрічка конвеєрна ШР-1000-1600-4-ЕР-400-4,5-3,5-ТГ-У5 (або еквівалент) 4100 м, у власність покупця в асортименті, кількості, в терміни і за ціною узгодженими сторонами в цьому договорі і відповідно до специфікації №1, яка є невідємною частиною даного договору, а покупець зобов`язується прийняти поставлену в його власність продукію і сплатити її вартість відповідно до умов цього договору (п.п. 1.1, 1.2 договору).

Відповідно до п. 1.4 договору, загальна вартість продукції по договору 17011720,00 грн., у тому числі ПДВ 2835286,66 грн.

У Розділі 2 договору передбачені умови доставки, документації і транспортування. Так, згідно п.п. 2.1, 2.2, 2.3, постачання продукції здійснюється окремо узгодженими партіями на умовах DDP на склад м. Новодружеськ (згідно правил Інкотермс - 2010); постачання продукції здійснюється протягом 20-ти календарних днів з моменту отримання заявки від замовника; постачальник надає покупцю документацію: - рахунок-фактуру 1 примірник; - паспорт на партію продукції, виданий заводом-виробником 1 примірник; - накладну на партію продукції 1 примірник; - товарно-транспортну накладну 1 примірник.

За умовами п.п. 4.1, 4.2, 4.3 договору, покупець здійснює розрахунки з постачальником у національній валюті України шляхом переказу їх на поточний рахунок постачальника; покупець здійснює оплату: 30 % передплати та 70 % - оплати на протязі 10 днів з моменту повідомлення продавцем про готовність продукції до відвантаження; розрахунки за цим договором здійснюються з поточного рахунку покупця та інших рахунків відкритих черз свої відокремлені підрозділи.

Договір діє з моменту його підписання до 31.12.2018 року, а в частині зобов`язань до повного і належного їх виконання (п. 10.1 договору).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України, однією із загальних засад цивільного законодавства є свобода договору.

Статтями 626, 627 вказаного Кодексу передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у наданій сторонам можливості за взаємною згодою визначати умови такого договору, змінювати ці умови також за взаємною згодою або утримуватись від пропозицій про їх зміну.

Згідно специфікації №1 до договору №06-467 від 03.10.2018 року, загальна вартість товару: стрічка конвеєрна ШР-1000-1600-ЕР-400-4,5-3,5-ТГ-У5, становить 17011720,00 грн., у тому числі ПДВ 2825286,66 грн.

Як встановлено судом на підставі наявних в матеріалах справи доказів, на виконання умов даного договору, позивачем було поставлено відповідачу узгоджений товар на загальну суму 7066087,60 грн., що підтверджується видатковими накладними № ЭР-00001 від 21.01.2019 року; №ЭР-00057 від 05.10.2018 року; №ЭР-00058 від 05.10.2018 року, які підписані сторонами без заперечень та скріплені печатками, а також податковими накладними за порядковими номерами 1 від 21.01.2019 року, 6 від 05.10.2018 року та 7 від 05.10.2018 року, зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних до них

Про належне виконання позивачем своїх зобов`язань за договором свідчить також відсутність з боку відповідача претензій та повідомлень про порушення позивачем умов договору.

Позаяк, відповідач, в порушення взятих на себе зобов`язань за договором, щодо оплати поставленого товару, оплату належним чином та у повному обсязі не здійснив, у зв`язку з чим виникла заборгованість за поставлений товар в сумі 3319360,00 грн., яка не погашена на дату звернення до суду.

Стаття 509 ЦК України визначає, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання, в силу вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься і у п. 1 ст. 193 ГК України.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки, а відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Частиною 2 цієї ж норми унормовано, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Так, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару (ст. 692 ЦК України).

Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Втім, як встановлено судом, відповідач, у встановлені договором строки, оплату отриманого товару в повному обсязі не здійснив.

Тоді як, п. 2 ст. 193 ГК України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Порушенням зобов`язання, у відповідності до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи, факт поставки обумовленого сторонами товару та факт порушення відповідачем своїх зобов`язань в частині повної оплати отриманого товару, підтверджений матеріалами справи та не спростований відповідачем, суд прийшов до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог в частині стягнення 3319360,00 грн. вартості поставленого товару.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.ст. 76-79 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього заборгованості з оплати отриманої продукції та відсутність підстав для оплати заявлених до стягнення коштів.

За таких обставин, оцінивши подані докази, які досліджені в судовому засіданні, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, а також беручи до уваги визнання позову відповідачем, що не суперечить закону та не порушує права чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача.

Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у сумі 49790,41 грн.

Керуючись ст.ст. 232, 233, 236-242, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Ерлайт» до Публічного акціонерного товариства «Лисичанськвугілля» про стягнення заборгованості за договором №06-467 на підставі тендерних торгів проведених через систему електронних закупівель від 03.10.2018 року в розмірі 3319360,00 грн. задовольнити.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Лисичанськвугілля» (93100, Луганська область, м. Лисичанськ, вул. Малиновського, буд. 1, ідентифікаційний код 32359108) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ерлайт» (01054, м. Київ, вул. Ярославів Вал, буд. 33-Б, поверх 3, ідентифікаційний код 30487486) заборгованість за договором №06-467 на підставі тендерних торгів проведених через систему електронних закупівель від 03.10.2018 року в розмірі 3319360,00 грн. та витрати зі сплати судового збору в сумі 49790,41 грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення, відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України та п.п. 17.5 п. 17 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги через Господарський суд Луганської області протягом двадцяти днів з дня його складення.

Судове рішення складено та підписано 25.07.2019 року.

Суддя О.В. Тацій