ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"24" липня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/1285/19

Господарський суд Одеської області у складі судді Невінгловської Ю.М., при розгляді справи №916/1285/19

за позовом: Державної установи „Південна виправна колонія (№51) (65017, м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 9);

до відповідача: Державного підприємства „Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№51) (65017,м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 9);

про стягнення 60793,28 грн

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: 08.05.2019 року позивач Державної установи „Південна виправна колонія (№51) звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до відповідача Державного підприємства „Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№51), в якій просить суд стягнути з відповідача безпідставно сплачені кошти у розмірі 60793,28 грн., а також покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає про неправомірне підвищення відповідачем вартості послуг за договором №К-5 від 25.11.2015р. та про безпідставне отримання відповідачем грошових коштів у сумі 60793,28 грн., що встановлено за результатами внутрішнього аудиту Південного-міжрегіонального управління з питань кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України та стало підставою для звернення з відповідним позовом до суду.

Розглянувши матеріали вказаної позовної заяви, судом було встановлено, що вказана заява подана без додержання вимог, викладених у ст.ст. 162, 164, 172 Господарського процесуального кодексу України, в зв`язку з чим, ухвалою суду від 13.05.2019 року, за результатами розгляду матеріалів даної позовної заяви, в порядку ч. 1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, відповідну позовну заяву було залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення відповідних недоліків.

На виконання вимог ухвали суду від 13.05.2019 року Державною установою „Південна виправна колонія (№51) було подано позовну заяву з усуненими недоліками (вх. ГСОО №2-2479/19), згідно якої позивачем усунуто встановлені судом недоліки.

Ухвалою суду від 03.06.2019 року за даним позовом відкрито провадження у справі №916/1285/19 за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін; судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 21.06.2019р. о 12:30.

Ухвалою суду від 21.06.2019 року призначено справу №916/1285/19 до розгляду за правилами загального позовного провадження, замінивши засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням; призначено підготовче засідання у справі №916/1285/19 на "24" липня 2019 р. о 15:00.

23.07.2019 року до суду від юрисконсульта Державного підприємства „Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№51) В.О. Кравченко надійшов відзив на позовну заяву (вх.№ГСОО 14690/19).

Розглянувши та дослідивши наявний в матеріалах справи відзив на позовну заяву юрисконсульта Державного підприємства „Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№51) В.О. Кравченко, суд зазначає таке:

Згідно з ст. 56 Господарського процесуального кодексу України, сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника. Юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

30.09.2016 року набрав чинності Закон України „Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя), яким внесено зміни до Конституції України, та доповнено Основний Закон окремими статтями.

Статтею 59 Конституції України (в редакції цього Закону) визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Також, Конституцію України було доповнено статтею 131-2, у відповідності до частин 1,3,4 якої, для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура та виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення; законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Підпунктом 11 пункту 16-1 розділу ХV Перехідні положення Конституції України визначено, що представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 та статті 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року. Представництво органів державної влади та органів місцевого самоврядування в судах виключно прокурорами або адвокатами здійснюється з 1 січня 2020 року. Представництво в суді у провадженнях, розпочатих до набрання чинності Законом України Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя), здійснюється за правилами, які діяли до набрання ним чинності, - до ухвалення у відповідних справах остаточних судових рішень, які не підлягають оскарженню.

Частинами 1, 2 статті 58 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник. При розгляді справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених статтею 59 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 26 Закону України „Про адвокатуру та адвокатську діяльність встановлений перелік документів, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, якими можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера (ч. 2 ст. 26 Закону України „Про адвокатуру та адвокатську діяльність).

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України „Про адвокатуру та адвокатську діяльність встановлено, що повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.

Згідно з ч. 4 ст. 60 Господарського процесуального кодексу України, повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України „Про адвокатуру та адвокатську діяльність.

Частиною 1 та 2 статті 61 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки. Обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності або ордері.

Отже, в господарському судочинстві, згідно з вимогами статті 60 ГПК України, допустимим доказом повноважень адвоката, є виключно довіреність або ордер.

Між тим, як вбачається з матеріалів справи, відзив на позовну заяву за вх.ГСОО№14690/19 від 23.07.2019 року підписано з боку відповідача юрисконсультом Державного підприємства «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№51)» В.О. ОСОБА_1 .

При цьому, в підтвердження повноважень відповідної особи від імені Державного підприємства «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№51)» в матеріалах справи міститься копія довіреності від 25.03.2018 року.

Разом з тим, довіреністю від 25.03.2018р. від Державного підприємства «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№51)» уповноважено здійснювати певні дії юрисконсульта Державного підприємства «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№51)» - В.О. Кравченко, та не зазначено про те, що він є адвокатом.

При цьому, судом встановлено, що у Єдиному реєстрі адвокатів України містяться відомості про те, що право на заняття адвокатською діяльністю ОСОБА_2 припинено згідно п.1 ч.1 ст.32 ЗУ "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" з 11.07.2017 року.

З 01.01.2019 представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 та статті 131-2 цієї Конституції у судах першої інстанції здійснюється виключно адвокатами, які діють на підставі довіреності або ордеру.

При цьому, будь-яких доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 представляє інтереси відповідача як адвокат, зокрема, ордеру, договору до відзиву на позовну заяву не надано, тоді як в довіреності - про наявність у представника статусу адвоката не зазначено.

При цьому, суд також враховує, що Державне підприємство «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№51)» не є органом державної влади та органом місцевого самоврядування.

Отже, з урахуванням встановлених обставин, суд доходить висновку, що відзив на позовну заяву (вх.№ГСОО 14690/19) юрисконсульта Державного підприємства «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№51)» від відповідача підписано особою, яка не має права на її підписання.

Частиною 2 ст. 170 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником.

Разом з тим, як слідує з норм Господарського процесуального кодексу України, ОСОБА_2 не має права на підписання і подання від імені Державне підприємство «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№51)» будь-яких процесуальних документів по суті справи.

У відповідності до ч. 4 ст. 170 Господарського процесуального кодексу України, суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку, що відзив на позовну заяву (вх.№ГСОО 14690/19) юрисконсульта Державного підприємства «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№51)», відповідно до ч. 4 ст.170 Господарського процесуального кодексу України, підлягає поверненню заявнику.

Керуючись ч. 4 ст. 170, ст.ст. 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відзив на позовну заяву Державного підприємства «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№51)» за вх. ГСОО №14690/19 від 23.07.2019 року повернути.

Ухвала набрала законної сили 24.07.2019р. та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складання повної ухвали.

Додаток:

1. Відзив на позовну заяву Державного підприємства «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№51)» за вх. ГСОО №14690/19 від 23.07.2019 року

Суддя Ю.М. Невінгловська