номер провадження справи 5/98/19
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.07.2019 Справа № 908/1477/19

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі: судді Проскурякова К.В., при секретарі судового засідання Рачук О.О., розглянувши матеріали справи

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Стор Фуд Дистриб`юшн (09400, Київська область, Ставищенський район, смт. Ставище, вул. Цимбала С., буд. 8/1; адреса для листування: 02090, м. Київ, вул. В. Сосюри, буд. 6, оф. 403, )

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю УКРАЇНСЬКИЙ РІТЕЙЛ (69006, м. Запоріжжя, вул. Добролюбова, буд. 25, кім. 207, )

про стягнення 168 581,17 грн.

За участю представників сторін:

Від позивача: Сафарчева А.В., довіреність №07/08 від 02.10.2018р., адвокат (посвідчення адвоката України №1519 від 03.03.2016р.).

Від відповідача: не з`явився

СУТНІСТЬ СПОРУ:

15.04.2019 р. до господарського суду Запорізької області за територіальною підсудністю відповідно до ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 28.03.2019 у справі №904/1190/19 надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю ТОРГОВИЙ ДІМ ЛЕВАДА до Товариства з обмеженою відповідальністю УКРАЇНСЬКИЙ РІТЕЙЛ про стягнення 179 328,61 грн.

Відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.04.2019 р. справу №904/1190/19 розподілено судді Проскурякову К.В.

Ухвалою суду від 18.06.2019 р. позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі №908/1477/19 справі присвоєно номер провадження 5/98/19, ухвалено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, розгляд справи по суті призначено на 15.07.2019 р. Явка представників сторін визнана обов`язковою. Ухвалою від 15.07.2019 р. оголошено перерву до 29.07.2019 р. У судовому засіданні 29.07.2019 р. судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 222 Господарського процесуального кодексу України, судові засідання здійснювались із застосуванням технічних засобів фіксації судового процесу за допомогою ПАК Оберіг.

У судовому засіданні 15.07.2019 р. представник позивача підтримав позовні вимоги, зазначивши, що 07.11.2018 р. між ТОВ Стор Фуд Дистриб`юшн та ТОВ УКРАЇНСЬКИЙ РІТЕЙЛ укладено договір поставки №305. На виконання умов вказаного договору позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 191 347,32 грн. та з урахуванням проведення між сторонами зарахування зустрічних однорідних грошових вимог, часткової оплати відповідачем за отриманий товар, станом на 06.06.2019 р. у відповідача існує заборгованість в розмірі 165 039,52 грн. У зв`язку із несвоєчасною оплатою відповідачем за отриманий товар позивачем нараховано пеню в розмірі 2828,23 грн., 3% річних в сумі 464,91 грн. та інфляційні втратив розмірі 248,51 грн. На підставі викладеного, посилаючись ст.ст. 15, 526, 536, 549, 615, 692 Цивільного кодексу України, ст.ст. 193, 231, 265 Господарського кодексу України, позивач просить суд позов задовольнити.

Представник відповідача з позовними вимогами не погодився з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву від 12.07.2019 р. №335, а саме: відповідач не заперечує, що між ним та позивачем було укладено Договір поставки №305 від 17.11.2018 р. Відповідно до п. 2.6, 3.7 Договору «Зобов`язання по поставці вважаються виконаними з моменту передачі товару і повного пакету належним чином оформлених товаросупровідних документів Покупцеві згідно умов цього Договору та чинного законодавства України». Разом з товаром Постачальник зобов`язаний пред`явити наступні супровідні документи: товарно-транспортну накладну, видаткову накладну, посвідчення якості товару, інші документи на товар, надання яких передбачено законодавством України, довіреність на представника постачальника або перевізника. В якості доказів здійснення поставки товару Відповідачу Позивачем додано до позову видаткові та товарно-транспортні накладні, які містять суттєві недоліки через які неможливо ідентифікувати осіб, що приймали учать у здійснення господарської операції з приймання-передачі товару з наступних підстав. Також не погоджується з позивачем відносно того, що підписанням актів звірки Відповідач визнає заборгованість за поставлений товар, оскільки додані акти звірки не містять жодного посилання на номер та дату договору, що спростовує факт належності звірки взаємних розрахунків до договору, за яким Позивач намагається стягнути заборгованість. Заборгованість за договором поставки №305 від 07.11.2018 р. не визнає, та вважає, що взагалі акт звірки взаємних розрахунків не вважається документом, що підтверджує здійснення господарської операції між сторонами чи наявність зобов`язання за господарським договором, а отже і не є доказом визнання боржником своїх грошових зобов`язань перед кредитором. Щодо вимог про стягнення 3% річних, втрат від інфляції та пені зазначає, що оскільки Відповідач не визнає заборгованість на заявлену Позивачем суму за договором поставки №305 від 07.11.2018 р., у зв`язку з чим, в частині стягнення з Відповідача 3% річних та втрат від інфляції у вказаних вище розмірах Відповідач також вважає вимоги Позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Крім цього сторонами договору поставки №305 від 07.11.2018 р. не було встановлено розмір пені за прострочку платежу, а тому у Позивача відсутні законі підстави для нарахування пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ та висунення вимог Відповідачу щодо її сплати. Позивачем до позовної заяви про стягнення заявлених сум не додано доказів поставки товару за договором поставки №305 від 07.11.2018 р. Відповідачу та наявності у останнього за цим Договором заборгованості перед Позивачем. На підставі викладеного, відповідач просить суд відмовити позивачу у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

У відповіді на відзив від 24.07.2019 р. Позивач з доводами Відповідача не погодився, зазначивши, що у відповідності до підписаного сторонами Договору поставки № 305 від 07.11.2019 р. отримання довіреності від представника Позивача не вимагалось і вона не є єдиним документом, що дає змогу ідентифікувати особу. Позивачем був наданий повний пакет документів, що підтверджує факт здійснення поставки. Відповідач зазначає про суттєві недоліки в наданих Позивачем товарно-транспортних документах, однак наводить витяги з нормативних документів які не спростовують тверджень Позивача, а навпаки зазначають, що неістотні недоліки в документах не є підставою для невизнання господарської операції. В товарно-транспортних накладних також зазначені номери видаткових накладних підписані уповноваженим представником Відповідача, Позивача та Перевізника з зазначенням прізвища ім`я по батькові, номеру транспортного засобу та містять інші вимоги законодавство до первинного документу. Документи, надані Позивачем, містять всі необхідні реквізити (назву документу, дату складання, назву підприємства - TOB «Стор Фуд Дистриб`юшн»; підписі осіб, в т.ч. ПІБ представників Відповідача на кожному документі, зміст та обсяг господарської операції) є первинними документами, які підтверджують Факт здійснення господарських операцій між суб`єктами господарювання та дають змогу ідентифікувати осіб які фактично приймали товар Позивача. Посилаючись на п. 3 ст. 237, 239, 243, 241 ЦКУ вважає, що своїми подальшими діями Відповідачем було схвалено дії його працівників при прийнятті товару. Сторони за укладеним Договором не передбачили відповідальність Покупця за несвоєчасний розрахунок за поставлений товар. Оскільки не зазначення в договорі не позбавляє права Позивача стягнути неустойку за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань з Відповідача, та правовідношення, в якому Відповідач зобов`язаний оплатити поставлену продукцію (товар) є грошовим зобов`язанням, а тому вважає правомірним стягнення неустойки за ч. 6 ст. 231 ГКУ у розмірі облікової ставки НБУ за весь час користування чужими грошовими коштами. Відповідач не надав жодних доказів на підтвердження власних аргументів. Відзив на позовну містить перекручування норм та завідоме неправильне їх застосування, посилається на текст договору який не був укладений, наведені у відзиві норми законів не спростовують тверджень Позивача. Численні порушення Відповідача, щодо порушення строків надання відзиву на позовну заяву, не надання документів, що підтверджують повноваження Відповідача.

Наявні матеріали справи дозволяють розглянути справу по суті.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи 07.11.2018 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Стор Фуд Дистриб`юшн» (надалі - Позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Український Рітейл» (надалі - Відповідач) було укладений Договір поставки № 305 (надалі - Договір), відповідно до умов якого постачальник зобов`язується поставляти, а покупець приймати та сплачувати товар (далі товар), на умовах цього договору (п.1.1. договору).

У пункті 1.2. договору зазначено, що найменування, асортимент і ціна товару, який поставляється вказується у Додатку №1Специфікація/Прайс-лист, яка є невід`ємною частиною договору.

Відповідно до п. 2.1. договору, товар постачається постачальником окремими партіями у відповідності до замовлень на поставку. Постачальник зобов`язується приймати від покупця замовлення на поставку товару та здійснювати поставку товару за адресами, в кількості й на дату, зазначені в замовленні, своїми транспортними засобами й за свій рахунок.

Згідно п. 2.2. договору, замовлення передаються покупцем нарочно, по факсимільному зв`язку або по електронному зв`язку, а у випадку відсутності таких - телефонограмою. При використанні сторонами способу передачі замовлення шляхом передачі електронного повідомлення (EDI-документа) через платформу електронної комерції eXite, сторони підписують Додаток №2. Замовлення має містити наступну інформацію: номер та дату замовлення; номер та дату договору; найменування постачальника; найменування покупця; асортимент товару; кількість та ціна товару; дату доставки товару постачальником на склад або магазин, зазначений покупцем; адреса складу або магазину, зазначеного покупцем.

Пунктом 2.6. договору встановлено, що зобов`язання з постачання вважаються виконаними з моменту передачі товару і повного пакету належним чином оформлених товаросупровідних документів покупцеві відповідно умовам цього договору та чинного законодавства України.

Згідно з п. 2.22 договору, постачальник повинен зазначити у всіх документах, пов`язаних з поставкою (в тому числі у товарній накладній, рахунках-фактур або інших супровідних документах), своє найменування, номер та дату договору, номер та дату замовлення.

Приймання товару у Розподільчому центрі/торгівельних точках здійснюється відповідно до Додатку №5 до цього договору. Приймання товару по кількості та якості здійснюється покупцем у місці поставки товару в момент отримання товару від постачальником на підставі супровідних документів. Покупець має право прийняти товар без спеціальної перевірки по кількості, якщо товар знаходиться у спеціальній тарі та упаковці без явних видимих дефектів (п. 3.1 , 3.2 договору).

Якщо при приймання товару виявиться невідповідність супровідних документів або невідповідність товару, який приймається супровідним документам, в момент прийняття складається акт розбіжностей за участю представника покупця та особи, яка безпосередньо здійснює поставку (передачу) товару, в якому зазначаються виявлені при прийнятті недоліки (п. 3.5 договору). Покупець праві відмовитися від приймання товару, оформивши акт розбіжностей в порядку п. 3.6 цього договору або відстрочити дату розрахунків з Постачальником на строк затримки оформлення (надання) необхідних документів.

Відповідно до п. 3.7 договору, разом з товаром постачальник зобов`язаний пред`явити наступні супровідні документи: видаткову накладну; товарно-транспортну накладну; посвідчення якості товару, інші документи, надання яких передбачено законодавством України. На кожний транспортний засіб Постачальника оформлюється окремий комплект товаросупровідних документів із обов`язковим зазначенням номеру замовлення.

Згідно з п. 6.1. договору, ціна на товар визначається на підставі узгодженої сторонами Специфікації (прайс-листів) та може бути змінена виключно за попередньою згодою з покупцем не більше одного разу у квартал та не більше ніж на 5% від поточної ціни.

Пунктом 6.6. договору передбачено, що вимоги по оплаті товару зазначаються у Додатку №6 до цього договору.

Розділом 8 договору "Відповідальність сторін" не передбачено будь-якої відповідальності Покупця - Відповідача за порушення строків розрахунку за поставлений товар.

Розділом 10 договору, встановлено наступне: всі суперечки, які будуть виникати між сторонами при виконанні цього договору, будуть вирішуватися шляхом переговорів. При неможливості врегулювати суперечки шляхом переговорів, сторони передають його на розгляд суду згідно з чинним законодавством України. У всьому іншому, не передбаченому цим договором, сторони керуються чинним законодавством України.

У відповідності до п. 11.1. 11.3. договору закріплено, що цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до "31" грудня 2019р. У разі, якщо за 30 календарних днів до дати закінчення терміну дії цього договору жодна зі сторін в письмовій формі не заявить про його розірвання, Договір автоматично пролонгується на кожний наступний рік. Закінчення строку дії цього договору не звільняє сторони від відповідальності за невиконання або неналежне виконання умов цього договору, що мало місце в період дії договору. Будь-які зміни умов цього договору оформляються шляхом додаткових угод і додатків до цього договору і набувають юридичну силу з моменту їх підписання уповноваженими представниками сторін.

Додатком № 1 - "Специфікація" до цього договору, яка діяла з 07.11.2018р. сторонами визначено найменування, асортимент, ціну та кількість товару який постачається.

Відповідно до Додатку №6 договору "Комерційні умови договору" у пункті 3 сторони узгодили, що оплата товару здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Пьостачальника протягом 14 календарних днів від дня реалізації товару. Датою оплати вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку Покупця (а.с. 63-65).

Судом враховано, що станом на час подання позовної заяви договір є чинним. Доказів розірвання договору або визнання його недійсними суду не надано.

На виконання п. 2.1. Договору, Позивачем здійснювалась поставка товару окремими партіями у відповідності до Замовлень Відповідача на підставі товарно-супровідних документів: видаткових накладних: №5026 від 06.12.2018 р. на суму 77934,6 грн.; №5027 від 06.12.2018 р. на суму 91473,36 грн.; №5086 від 07.12.2018 р. на суму 3931,2 грн.; №5 від 04.01.2019 р. на суму 11938,56грн.; №6 від 04.01.2019 р. на суму 6458,76 грн.

За видатковою накладною №6 від 04.01.2019 р. при прийманні товару було виявлено не відповідність по кількості, про що Відповідачем складено акт розбіжностей, на підставі якого Позивачем була скоригована видаткова накладна №6 від 04.01.2019 р. на суму 6069,60грн.

Всього Позивачем за період з 06.12.2018 р. по 04 січня 2019 року було поставлено товару на загальну суму 191347,32 грн.

Претензій, щодо якості, кількості та асортименту до Позивача від Відповідача не надходило, товар прийнятий в повному обсязі.

Належне виконання зобов`язань Позивача по поставки товару підтверджують видаткові накладні зазначені вище з відміткою Відповідача про отримання підписаними уповноваженими представниками обох сторін і скріпленими відбитками їх печаток, первинні документи дають змогу ідентифікувати осіб які приймали участь у здійсненні господарської операції.

Крім цього, Відмітки про здійснення перевезення та фактичного отримання товару Відповідачем наявні в товарно-транспортних накладних, з зазначенням номеру авто та приз віща, ім`я, по батькові водія, якій здійснював доставку товару. Вказаний товар був прийнятим уповноваженим представником TOB «Український Рітейл» на розподільчому центрі (склад Відповідача) за адресою : м. Дніпро, вул. Маршала Маліновського буд. 114.

В товарно-транспортних накладних також зазначені номери видаткових накладних підписані уповноваженим представником Відповідача, Позивача та Перевізника з зазначенням прізвища ім`я по батькові. Вказані документи містять всі необхідні реквізити (назву документу, дату складання, назву підприємства - TOB «Стор Фуд Дистриб`юшн»; підписі осіб, в т.ч. ПІпБ представників Відповідача на кожному документі, зміст та обсяг господарської операції") є первинними документами, які підтверджують факт здійснення господарських операцій між суб`єктами господарювання га дають змогу ідентифікувати осіб які фактично приймали товар Позивача.

За період з 06 грудня по 04 січня 2019 року Відповідач розрахувався частково, в сумі 11 000,00 грн. (платіжне доручення № від 28.01.2019року; платіжне доручення № від 28.01.2019року).

Сторонами був погоджений та підписаний акт звірки взаєморозрахунків за 4 квартал 2018 рік., яким Відповідач підтвердив прийняття товару та заборгованість на суму 173339,16грн.

Додатком №6 до Договору сторони погодили, що Відповідачем будуть надані послуги: з обробки (перевірки, внесення в свою базу, зведених даних (первинних (супровідних) документів Постачальника (Позивача)на товар в продовж місяця) у розмірі 5% від загальної вартості поставлених за Договором товарів; логістичні послуги (приймання/розвантаження та розміщення партії товару на особистому складі, формування/завантаження/вивантаження дрібних партій товару, розвезення товарів в торгівельні точки Покупця (Відповідача)) у розмірі 3% від загальної вартості поставлених за Договором товарів. Позивач зобов`язався прийняти надані послуги та здійснити їх оплату.

Оскільки у Відповідача була наявна заборгованість за поставлений товар, а у Позивача по оплатам за надані послуги, на підставі ст. 601 Сторонами були укладені угоди про зарахування зустрічних однорідних грошових вимог: № 313 від 28.01.2019 р. на суму - 6234,77 грн.; № 304 від 28.01.2019 р. на суму - 7632,37 грн.; № 531 від 28.02.2019 р. на суму - 485,57 грн.; №530 від 28.01.2019 р. на суму - 955,09 грн.

Таким чином, Відповідач надав послуги, згідно вказаних домовленостей на суму 15 307,80 грн. Заборгованість за поставлений товар була зменшена на суму взаємозаліків та оплат за товар всього на суму 26307,80 грн.

Як зазначає у позові позивач, у відповідності до наданих Відповідачем звітів залишок не реалізованого товару склав: станом на 26.02.2019 р. - 115336,2грн., станом на 21.05.2019р. - 75560,66грн. Оскільки укладеним договором поставки було передбачене повернення не реалізованого товару, з розподільчого складу Відповідача в продовж 14 календарних днів, Позивач звернувся до Відповідача з вимогою підготувати товар для повернення. Вимоги, щодо повернення товару направлялись 17.04.2019 р., 22.05.2019 р., 27.05.2019 р. Станом на 06.06.2019 р. Відповідач товар не повернув.

Листи-вимоги про здійснення оплат були направлені на адресу представників Відповідача 25.02.2019 р.; 11.03.2019 р.; 14.03.2019 р. Відповіді від Відповідача не надійшло.

11.03.2019 р. Позивач направив на адресу Відповідача Претензію за №0703/19 від 05.03.2019 р. про стягнення заборгованості за договором поставки була направлена Відповідачу, в якій вимагав терміново погасити заборгованість в розмірі 28801,84 грн. Проте оплати та відповіді на претензію Позивач не отримав.

Позивач зазначає, що за укладеним Договором між Позивачем та Відповідачем передбачена оплата за фактом реалізації. Момент реалізації Позивачу не відомий, але у нього наявна інформація про залишки не реалізованого товару на певні дати, а саме: на 25.02.2019 р та 21.05.2019 р. Сума боргу становить: 191347,32 (загальна сума відвантаженого товару) - 26307,8 (сума оплат та заліку зустрічних однорідних зобов`язань) - 115336,2 (залишок не реалізованого товару на26.02.2019 р) = 49703,32 грн. (сума проданого товару на 26.02.2019 р.); 115336,2 (залишок на 26.02.2019 р.) - 75560,66 грн. (залишок не реалізованого товару на 21.05.2019 р.) = 39775,54 грн. (сума проданого товару) на 21.05.2019р.

Таким чином, вважає, що станом на 06.06.2019 р. заборгованість Відповідача за поставлений товар склала 165039,52 грн. Доказів повного або часткового погашення заборгованості Відповідач суду не представив.

У зв`язку з несплатою відповідачем заборгованості за договором поставки № 305 від 07.11.2018р. позивачем нараховано пеню у розмірі 2828,23 грн.., 3% річних на суму 464,91грн. та інфляційні витрати на суму 248,51грн.

Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, відзив на позовну заяву та додаткові письмові пояснення, заслухавши представників сторін суд при прийнятті рішення враховує наступне.

З огляду на статтю 509 Цивільного кодексу України вбачається, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України.

Пунктом першим статті 193 ГК України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічна норма міститься і в статті 526 ЦК України.

Відповідно до ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або ін. подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або випливає з характеру відносин сторін.

За приписами ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У відповідності до статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 662 ЦК України унормовано, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Таким чином, на підставі дій позивача, який поставив товар, та дій відповідача, який цей товар прийняв, у сторін виникли взаємні права та обов`язки: у позивача право вимагати оплати за поставлений товар, а у відповідача обов`язок сплатити вартість отриманого товару.

Згідно зі ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як встановлено вище, на виконання умов Договору поставки № 305 від 07.11.2018 р. Позивачем було здійснено поставку товару ТОВ УКРАЇНСЬКИЙ РІТЕЙЛ окремими партіями у відповідності до Замовлень Відповідача на підставі товарно-супровідних документів: видаткових накладних: №5026 від 06.12.2018 р. на суму 77934,6 грн.; №5027 від 06.12.2018 р. на суму 91473,36 грн.; №5086 від 07.12.2018 р. на суму 3931,2 грн.; №5 від 04.01.2019 р. на суму 11938,56 грн.; №6 від 04.01.2019 р. на суму 6458,76 грн.

За видатковою накладною №6 від 04.01.2019року при прийманні товару було виявлено не відповідність по кількості, про що Відповідачем складено акт розбіжностей, на підставі якого Позивачем була скоригована видаткова накладна №6 від 04.01.2019 р. на суму 6069,60 грн.

Всього Позивачем за період з 06.12.2018 р. по 04.01.2019 р. було поставлено товару на загальну суму 191347,32 грн.

Факт отримання товару підтверджується підписами уповноважених осіб сторін та скріплені печатками ТОВ УКРАЇНСЬКИЙ РІТЕЙЛ на зазначених видаткових накладних.

В силу п. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Термін виконання зобов`язання, що випливає з правовідносин поставки (купівлі-продажу), встановлений зазначеною спеціальною нормою права - покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього.

За період з 06 грудня по 04 січня 2019 р. Відповідач розрахувався частково, в сумі 11 000,00 грн. (платіжне доручення № від 28.01.2019 р.; платіжне доручення № від 28.01.2019 р.).

Сторонами був погоджений та підписаний акт звірки взаєморозрахунків за 4 квартал 2018 рік., яким Відповідач підтвердив прийняття товару та заборгованість на суму 173339,16 грн.

Оскільки у Відповідача була наявна заборгованість за поставлений товар, а у Позивача по оплатам за надані послуги, на підставі ст. 601 Сторонами були укладені угоди про зарахування зустрічних однорідних грошових вимог: № 313 від 28.01.2019 р. на суму - 6234,77 грн.; № 304 від 28.01.2019 р. на суму - 7632,37 грн.; № 531 від 28.02.2019 р. на суму - 485,57 грн.; №530 від 28.01.2019 р. на суму - 955,09 грн.

Проте, оплата товару Відповідачем в повному обсязі не здійснена, у зв`язку із чим у відповідача утворилась заборгованість за отриманий товар на загальну суму 165039,52 грн. Доказів погашення вказаної суми боргу за отриманий товар відповідачем не надано, наявність заявленої до стягнення заборгованості ним не спростована.

Разом з тим, приймаючи рішення суд також враховує, що Додатком № 6 до договору сторони узгодили, що відповідач здійснює оплату товару шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника протягом 14 календарних днів з дня реалізації товару. Проте, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження дат реалізації Відповідачем товару за вказаними вище видатковими накладними. Наявність залишків непроданого товару та відповідні розрахунки позивача в обґрунтування суми заборгованості Відповідача також документально не підтверджені.

Додані позивачем акти звірки не є належними та допустимими доказами, що підтверджують здійснення господарської операції між сторонами чи наявність зобов`язання за господарським договором, а отже і не є доказом визнання боржником своїх грошових зобов`язань перед кредитором. Акт звіряння взаємних розрахунків доводить лише обставини про звіряння сторонами розрахунків між собою за певний період часу чи на конкретну дату. Правильність (достовірність) показників дебіторської чи кредиторської заборгованості цим актом не підтверджується. Тому він не є доказом про визнання боржником своїх грошових зобов`язань перед кредитором.

Отже, відповідно до умов договору № 305 від 07.11.2018 р. позивач не довів суду конкретну дату виникнення у відповідача зобов`язання з оплати поставленого товару, зважаючи також на ненадання і відповідачем доказів реалізації отриманого від позивача товару.

Разом з тим, матеріалами справи підтверджується, що позивач звернувся до відповідача з претензією (вимогою) від 05.03.2019 р. за № 0703/19 про термінове погашення заборгованості в сумі 28801,84 грн., відповіді на яку не отримав.

Статтею 530 ЦКУ визначено строк (термін) виконання зобов`язання:

1. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

2. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Доказів погашення вказаної суми в семиденний строк від дня пред`явлення вимоги позивач суду не надав, а тому суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог в частині стягнення основної заборгованості сумі 28801,84 грн.

Щодо стягнення з відповідача пені, 3% річних та інфляційних нарахувань суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, сплата неустойки.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України від 22.11.1996 р. № 5510570/96-ВР Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Як вбачається з матеріалів справи, за порушення відповідачем умов договору щодо несвоєчасного виконання розрахунків за отриманий товар відповідальність у вигляді стягнення пені та її розмір взагалі не встановлена, а тому позивач не має правових підстав для її нарахування та стягнення з відповідача.

Також на особу, яка допустила неналежне виконання зобов`язань, покладаються додаткові юридичні обов`язки, в тому числі передбачені статтями 611, 625 ЦК України.

Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В зв`язку з неналежним виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань, щодо повної та своєчасної оплати за поставлений товар, позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 464,91 грн. Та 248,51 грн. інфляційних нарахувань.

Суд також не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в цій частині з огляду на не доведення позивачем дати реалізації поставленого товару Відповідачем та конкретних дат виникнення у відповідача обов`язку розрахуватися за поставлений та реалізований товар.

За приписами ст. ст. 13 та 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 78 ГПК України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 86 ГПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Інші доводи сторін у відповідних частинах до уваги судом не приймаються в силу викладеного.

Відповідно до статті 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме на відповідача на користь позивача підлягає стягненню 432,03 грн.

Керуючись ст. ст. 73, 76-78, 86, 129, 233, 236 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Український Рітейл (69006, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Добролюбова, буд. 25, кім. 207; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Стор Фуд Дистриб`юшн (09400, Київська область, Ставищенський район, смт. Ставище, вул. Цимбала С., буд. 8/1; адреса для листування: 02090, м. Київ, вул. В. Сосюри, буд. 6, оф. 403, ) основну заборгованість за договором поставки № 305 від 07.11.2018 у розмірі 28801 (двадцять вісім тисяч вісімсот одна) грн. 84 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 432 (чотириста тридцять дві) грн. 03 коп. Видати наказ.

3. В іншій частині позову відмовити.

Повне рішення складено: 02.08.2019.

Суддя К.В. Проскуряков

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.