ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

25.07.2019р. Справа №905/902/19

за позовом: Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» (юридична адреса: 86065, Донецька область, м.Авдіївка, проїзд Індустріальний, 1, )

до відповідача: Акціонерного товариства «Українська залізниця» (юридична адреса: 03680, м.Київ, вул.Тверська, 5, ) в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (юридична адреса: 84400, Донецька область, м.Лиман, вул.Привокзальна, 22, )

про стягнення 17320,57 грн

Суддя: Паляниця Ю.О.

СУТЬ СПРАВИ:

Позивач, Приватне акціонерне товариство «Авдіївський коксохімічний завод», м.Авдіївка звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Київ в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Лиман про стягнення збитків у вигляді нестачі у розмірі 17320,57 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що під час здійснення перевезення за залізничною накладною №42800763 від 22.12.2018р. перевізником було допущено на шляху прямування незбереження вантажу, про що складено комерційний акт №482803/1 від 10.01.2019р. Наявність вказаних обставин, за твердженням Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод», є підставою для стягнення з перевізника вартості нестачі вантажу у розмірі 17320,57 грн.

Ухвалою суду від 27.05.2019р. за вказаним позовом відкрито провадження у справі №905/902/19, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач у відзиві №2022/702 від 05.06.2019р. просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначив, що позивачем не було надано належних і допустимих доказів отримання збитків, а саме документів на підтвердження оплати оспорюваного вантажу з додаванням податкової накладної.

Надаючи відповідь №11/10/397 від 18.06.2019р. на відзив, позивач представив суду банківську виписку за 15.01.2019р. Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» по рахунку № НОМЕР_1 в підтвердження перерахування покупцем на користь постачальника коштів в рахунок оплати за спірний вантаж за договором №1428 від 16.07.2018р. Крім того, позивач зазначив, що податкова накладна не є належним та допустимим доказом, який підтверджує вчинення господарської операції, та, як наслідок, не може засвідчувати факт отримання збитків позивачем.

Заперечення на відповідь на відзив, подання яких в силу норм ч.4 ст.161 Господарського процесуального кодексу України є правом, а не обов`язком відповідача, до господарського суду не надходили.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив:

Відповідно до ч.1 ст.909 Цивільного кодексу України за договором перевезення перевізник зобов`язаний доставити довірений йому відправником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язний сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Укладення договору перевезення вантажу відповідно до ч.3 ст.909 Цивільного кодексу України та ч.2 ст.307 Господарського кодексу України підтверджується складанням транспортної накладної.

Стаття 6 Статуту залізниць України визначає, що накладна це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до Статуту та правил і наданий залізниці разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажів, яка укладається між відправником і залізницею. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезень до станції призначення.

22.12.2018р. за залізничною накладною №42800763 Державне підприємство «Морський торговельний порт «Южний» (вантажовідправник) зі станції відправлення Берегова (експ.) Одеської залізниці на станцію Авдіївка Донецької залізниці відвантажило в адресу Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» (вантажоодержувач), зокрема, у вагоні №55590384 вугілля кам`яне, імпорт (високо-летюче коксівне вугілля Wellmore (країна походження США). Виходячи зі змісту відомості вагонів накладної №42800763 маса нетто у вагоні №55590384 69550 кг.

Під час прибуття вагону на станцію призначення Авдіївка Донецької залізниці на підставі ст.24 Статуту залізниць України була проведена перевірка та виявлена невідповідність фактичної маси вантажу тій масі, яка зазначена вантажовідправником у накладній.

Так, з посиланням на складений станцією Покровськ Донецької залізниці акт загальної форми №20283 від 09.01.2019р. була проведена перевірка маси вантажу у вагоні №55590384, про що складено комерційний акт №482803/1 від 10.01.2019р., відповідно до якого встановлено, що брутто у вагоні №55590384 становить 89550 кг, тара 23500 кг, нетто 66050 кг, що менше документу на 3500 кг.

У комерційному акті №482803/1 від 10.01.2019р. також відображено, що вантаж прибув у справному вагоні, люка, двері щільно закриті, течі вантажу немає; поверхня вантажу на рівні бортів, нерівномірна, по документу значиться маркування вапном, в натурі маркування не проглядається частково вкрито снігом, наявні скоси до торців та ковшові вм`ятини, плівкою проти видування не покривалось; у вагоні над 1- 2 люками виїмка 300 см * 280 см * 20 см.

Переваження вантажу у вагоні №55590384 здійснювалось на справних 100 т електронних вагах вантажоодержувача №0380, приписаних до залізниці та повірених 17.10.2018р. При повторному переваженні недостача підтвердилась.

Суд приймає до уваги встановлені комерційним актом сліди доступу до вантажу, виїмки над люками у спірному вагоні, ознаки втрати вантажу під час перевезення.

Відповідно до п.10 Правил складання актів, затверджених наказом №334 від 28.05.2002р. Міністерства транспорту України, комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Таким чином, комерційний акт повинні підписати три працівники залізниці. Однак, зазначена норма не виключає можливості залучення до складення комерційного акта й інших працівників залізниці.

Аналогічна за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 01.06.2018р. у справі №910/3930/17, від 18.06.2018р. у справі №910/11397/17.

Спірний комерційний акт підписано наступними особами: ДС ОСОБА_1 , інженером ОСОБА_2 , комерційним агентом ОСОБА_3 , прийомоздавачем ПрАТ «АКХЗ» ОСОБА_4 .

Таким чином, за висновками суду, комерційний акт №482803/1 від 10.01.2019р. за своєю формою та змістом відповідає вимогам Статуту залізниць України та Правил складання актів, внаслідок чого приймається судом в якості належного доказу на підтвердження факту незбереження вантажу під час його перевезення.

Статтею 12 Закону України «Про залізничний транспорт» та ст.110 Статуту залізниць України передбачено, що залізниці забезпечують збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях. Стаття 110 Статуту залізниць України також передбачає, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу.

Згідно з ч.1 ст.23 Закону України «Про залізничний транспорт» перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин. Аналогічні за змістом приписи містяться у ст.113 Статуту залізниць України, ч.2 ст.924 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.111 Статуту залізниць України залізниця звільняється від відповідальності за втрату, нестачу вантажу у разі, коли вантаж прибув у непошкодженому вагоні і якщо немає ознак втрати вантажу під час перевезення. Відповідачем в порядку норм ст.ст.13, 74 Господарського процесуального кодексу України не доведено суду, що недостача вантажу відбулась не з вини залізниці.

Статтею 920 Цивільного кодексу України встановлено, що у випадку порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

В силу норм ч.1 ст.114 Статуту залізниць України залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі.

Згідно з ч.1 ст.115 Статуту залізниць України вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

За змістом п.2.7 роз`яснення №04-5/601 від 29.05.2002р. Президії Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею» згідно зі статтями 924 ЦК України, 314 ГК України і статтями 114 і 115 Статуту залізниця відповідає за незбереження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи в розмірі тієї суми, на яку було знижено його вартість. Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, зокрема, договору або контракту купівлі-продажу, специфікації на вантаж, довідки відправника про кількість, ціну і вартість відправленого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером, копії податкової накладної.

Як зазначалось, у відзиві №2022/702 від 05.06.2019р. на позовну заяву, відповідач вказував, що позивачем не було надано належних і допустимих доказів отримання збитків, а саме документів на підтвердження оплати оспорюваного вантажу з додаванням податкової накладної. Щодо посилань відповідача, суд зазначає про наступне:

Виходячи зі змісту позовної заяви, власником вантажу, відправленого у вагоні №55590384 є Приватне акціонерне товариство «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», внаслідок чого при здійсненні розрахунку недостачі, позивач керувався рахунком-фактурою №92338023 від 22.12.2018р. цього товариства.

Як зазначав позивач, спірне перевезення відбулось на виконання договору поставки №1428 від 16.07.2018р., укладеного між Приватним акціонерним товариством «Авдіївський коксохімічний завод» (покупець) та Приватним акціонерним товариством «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (продавець).

Згідно з п.1.1 вказаного правочину продавець зобов`язується поставити, а покупець прийняти та оплатити продукцію, вказану у специфікаціях на умовах, викладених в цьому договорі.

За змістом розділу 2 укладеного продавцем та покупцем договору якість, кількість та номенклатура продукції вказуються у специфікаціях до цього договору. Кожна із специфікацій з моменту підписання є невід`ємною частиною договору.

Поставка продукції здійснюється видами транспорту, вказаними у специфікаціях. Продавець зобов`язується поставити продукцію на умовах поставки, вказаних у специфікаціях у відповідності до Міжнародних правил комерційних термінів «Інкотермс» в редакції 2010 року. Строки поставки вказуються у специфікаціях. Продавець зобов`язується надати покупцю, зокрема, рахунок на оплату продукції (п.п.3.1 - 3.3 договору поставки №1428 від 16.07.2018р.).

Відповідно до п.п.4.1, 5.1 договору №1428 від 16.07.2018р. ціна на продукцію, що постачається за цим договором, вказується у специфікаціях. Оплата покупцем продукції здійснюється в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок продавця, який вказано у договорі.

На виконання договору №1428 від 16.07.2018р. сторони підписали специфікацію №33 від 01.12.2018р., внаслідок чого погодили, що продавець зобов`язується поставити, а покупець прийняти та оплатити, у грудні 2018 року, зокрема, високо-летюче коксівне вугілля Wellmore Coal Company LLC (країна походження США) навалом у кількості 32992,85 тн (+/- 10%) (6840,67 грн без ПДВ за 1 тн) на загальну суму 270831839,06 грн з ПДВ на умовах поставки FCA зі ст.Берегова Одеської залізниці (порт Південний) (станція відправлення) у відповідності до Міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів «Інкотермс» в редакції 2010 року.

Відповідно до п.п.5, 10 специфікації №33 від 01.12.2018р. вантажоодержувачем є Приватне акціонерне товариство «Авдіївський коксохімічний завод»; постачання погодженої партії продукції оформлюється актом приймання-передачі, який підписується продавцем та покупцем.

На підставі акту прийому-передачі №92338023 від 22.12.2018р. до договору №1428 від 16.07.2018р., складеного Приватним акціонерним товариством «Авдіївський коксохімічний завод» (покупець) та Приватним акціонерним товариством «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (продавець), його підписантами було засвідчено прийом-передачу концентрату вугільного, відправка якого була здійснена, в тому числі, за залізничною накладною №42800763.

Того ж дня, Приватне акціонерне товариство «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» виставило Приватному акціонерному товариству «Авдіївський коксохімічний завод» рахунок-фактуру №92338023 від 22.12.2018р. на оплату продукції, постачання якого здійснювалось за ціною 6840,67 грн без ПДВ за 1 тн.

За таких обставин, приймаючи до уваги зміст договору поставки №1428 від 16.07.2018р., специфікації №33 від 01.12.2018р., акту прийому-передачі №92338023 від 22.12.2018р., рахунку-фактури №92338023 від 22.12.2018р. на оплату продукції, за висновками суду, матеріалами справи підтверджується кількість і вартість відправленого вантажу, з огляду на яку підлягає визначенню сума недостачі.

Разом з цим, підписана головним бухгалтером копія податкової накладної, про необхідність надання якої зазначає відповідач, є лише одним з документів, яким може бути підтверджена кількість і вартість відправленого вантажу, внаслідок чого, за наявності у справі рахунка-фактури №92338023 від 22.12.2018р. до договору поставки №1428 від 16.07.2018р. надання податкової накладної не є необхідним для визначення розміру недостачі, а її відсутність не тягне за собою відмову у позові.

Посилання відповідача на відсутність доказів оплати спірного вантажу не приймаються судом до уваги виходячи з того, що предметом розгляду у цій справі є вимога про стягнення з відповідача збитків у вигляді нестачі у зв`язку з незбереженням вантажу при перевезенні, внаслідок чого здійснення оплати вантажу не входить до предмета доказування. Окрім того, позивачем надано банківську виписку Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» про оплату товару за договором №1428 від 16.07.2018р.

В силу норм ч.2 ст.114 Статуту залізниць України недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

За розрахунком позивача, здійсненого з урахуванням норми недостачі (суми норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) на рівні 2% маси, зазначеної в перевізних документах, розмір збитків у вигляді нестачі за відправкою у вагоні №55590384 становить 17320,57 грн.

Здійснивши перевірку розрахунку позовних вимог, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.1.1 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом №644 від 21.11.2000р. Міністерства транспорту України, на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до цих Правил. У разі пред`явлення до перевезення вантажу груповою відправкою або маршрутом відправник додає до накладної відомість вагонів (додаток 2 до цих Правил) або відомість вагонів і контейнерів, що перевозяться маршрутом (групою) за накладною (додаток 4 до Правил перевезення вантажів в універсальних контейнерах, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20.08.2001р. №542, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 10.09.2001р. за №798/5989).

За змістом п.2.1 вказаних Правил відправник заповнює відповідні графи накладної згідно з додатком 3 до цих Правил.

За приписами наведеного вище додатку Правил оформлення перевізних документів у графі 20 залізничної накладної «Найменування вантажу» вказується, зокрема, найменування вантажу відповідно до Алфавітного списку вантажів Єдиної тарифно-статистичної номенклатури вантажів (ЄТСНВ) та відмінні ознаки вантажу (у твердому, рідкому або вологому стані, у свіжому або сушеному та іншому вигляді).

При цьому, за змістом відомостей, які наявні у графі 20 залізничної накладної №42800763, вантаж розміщено насипом, вугілля кам`яне, не зазначено в алфавіті, високо-летюче коксівне вугілля Wellmore, код вантажу: ГНГ 27011900; ЕТСНГ 161202, вантаж марковано, розміщено відповідно до глави 14 додатку 3 СМГС, імпорт.

Відповідно до п.27 Правил видачі вантажів, які затверджені наказом №644 від 21.11.2000р. Міністерства транспорту України, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто. При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) для мінерального палива, до якого відноситься вугілля кам`яне, становить 1% маси, зазначеної в перевізних документах.

Одночасно, відомостей щодо розміщення та перевезення спірного вантажу в сирому (свіжому) або у вологому стані, залізнична накладна №42800763 від 22.12.2018р. не містить.

Таким чином, розмір збитків у вигляді нестачі за відправкою у вагоні №55590384 становить 23021,59 грн, виходячи з наступного розрахунку: 69550 кг * 1% = 695,50 кг; 3500 кг 695,50 кг = 2804,50 кг; 2804,50 кг : 1000 = 2,8045 тн; 2,8045 тн * 8208,80 грн = 23021,59 грн, де

69550 кг маса нетто у вагоні №55590384,

3500 кг розмір недостачі за комерційним актом №482803/1 від 10.01.2019р.,

695,50 кг норма природної втрати,

8208,80 грн вартість 1н т спірного вантажу відповідно до довідки рахунку-фактури №92338023 від 22.12.2018р.

При цьому, враховуючи, що суд обмежений обсягом вимог позивача та не може їх змінити на власний розсуд чи спонукати до їх уточнення, позовні вимоги підлягають задоволенню на визначену позивачем суму, а саме 17320,57 грн.

Таким чином, приймаючи до уваги вищенаведене, суд дійшов висновку, що позов Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» до Акціонерного товариства «Українська залізниця»» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення збитків у вигляді нестачі у розмірі 17320,57 грн підлягає задоволенню у повному обсязі.

Згідно зі ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір в сумі 1921 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.86, 129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м.Київ, вул.Тверська, 5, ) в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (84400, Донецька область, м.Лиман, вул.Привокзальна, 22, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» (86065, Донецька область, м.Авдіївка, проїзд Індустріальний, 1, ) збитки у вигляді нестачі у розмірі 17320,57 грн, а також судовий збір в сумі 1921 грн.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Вступну та резолютивну частини рішення складено та підписано 25.07.2019р.

Повний текст рішення складено та підписано 30.07.2019р.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.О.Паляниця