ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
====================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2019 року Справа № 915/766/19

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Смородінової О.Г.,

за участю секретаря судового засідання Ржепецької К. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Колективного підприємства «Миколаївліфт» (54030, м. Миколаїв, вул. Адмірала Макарова, 7, ідентифікаційний код 05472620)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Центрліфт» (54020, м. Миколаїв, пров. Корабелів, 2; адреса для листування: 54020, м. Миколаїв, а/с 100; ідентифікаційний код 39904132)

про: визнання договору позички укладеним та стягнення заборгованості,

за участі представників сторін:

від позивача: Хівріч О.В. - адвокат за довіреністю,

від відповідача: не з`явився,

В С Т А Н О В И В:

01.04.2019 Колективне підприємство «Миколаївліфт» звернулося до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою № 119 від 29.03.2019 (вх. № 5217/19) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Центрліфт», в якій просить суд:

- визнати укладеним між Колективним підприємством «Миколаївліфт» (позичкодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Центрліфт» (користувач) договір позички нежитлового приміщення, розташованого за адресою: м.Миколаїв, вул. 12 Поздовжня, 1А , зі строком дії з 01.05.2016 по 30.09.2018 включно, на умовах відшкодування позичкодавцю комунальних послуг користувачем;

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Центрліфт» на користь Колективного підприємства «Миколаївліфт» заборгованість за комунальні послуги у розмірі 110018,27 грн за користування нежитловим приміщенням, розташованим за адресою: м.Миколаїв, вул. 12 Поздовжня, 1А ;

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Центрліфт» на користь Колективного підприємства «Миколаївліфт» судовий збір у розмірі 1921,00 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 13100,00 грн.

Позовні вимоги ґрунтуються на підставі технічного паспорту на громадський будинок диспетчерський пункт за адресою № 1А, вул. Поздовжня дванадцята, м. Миколаїв ; наказу № 8 від 15.01.2014 з додатками до нього та наказу № 52-Л від 05.05.2016; актів надання послуг (29 шт.); рахунку на оплату № 46 від 31.12.2017; платіжного доручення № 155 від 06.02.2018; актів приймання-передачі наданих послуг, підписаних між МКП «Миколаївводоканал» та КП «Миколаївліфт» (28 шт.); актів приймання-передачі про фактичний об`єм розподіленого та спожитого природного газу (6 шт.); актів звіряння взаємних розрахунків між КП «Миколаївліфт» та МКП «Миколаївводоканал», АТ «Миколаївобленерго», ПАТ по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз»; листування між сторонами; застосування норм статей 16, 218, 793, 827, 831, 833 Цивільного кодексу України, статей 20, 180, 181, 193 Господарського кодексу України та мотивовані тим, що на підставі усних домовленостей між КП «Миколаївліфт» та ТОВ «Центрліфт», останньому з 01.05.2016 по 30.09.2018 передано у тимчасове користування диспетчерський пункт позивача за адресою: м. Миколаїв, вул. 12 Поздовжня, 1а . За твердженням позивача, між сторонами фактично діяв договір позички нежитлового приміщення та сторони своїми діями підтвердили факт його укладання. У зв`язку з відсутністю оплати у рахунок відшкодування комунальних послуг з боку відповідача, КП «Миколаївліфт» змушене захищати свої порушені права та інтереси у судовому порядку.

Ухвалою суду від 22.04.2019, після усунення недоліків позовної заяви, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 915/766/19, яка розглядається за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання у справі призначено на 21.05.2019 об 11:00; викладено вимоги до позивача; встановлено для сторін процесуальні строки для подання заяв по суті справи.

20.05.2019 до суду від відповідача надійшло клопотання № 137 від 20.05.2019 про відкладення підготовчого засідання, за текстом якого заявник вказує про неотримання ухвали суду від 22.04.2019; зазначає, що товариство заперечує проти позову та бажає викласти свої міркування щодо спірної ситуації та надати докази.

21.05.2019 до суду від позивача надійшла заява б/н від 21.05.2019 (вх. № 8365/19), за текстом якої заявник надає пояснення щодо неможливості надати суду акти наданих послуг, які зазначені серед додатків до листа колективного підприємства «Миколаївліфт» вих. № 334 від 14.11.2018, доданого до позовної заяви, у зв`язку з тим, що в актах наданих послуг за травень 2016 - серпень 2017, квітень 2018, підписаних з боку КП «Миколаївліфт» та направлених відповідачу супровідним листом № 334 від 14.11.2018, позивачем були помилково відображені покази приладів обліку водопостачання та водовідведення. У зв`язку із цим, на адресу відповідача разом з вимогою від 10.01.2019 за № 8 щодо оплати заборгованості у розмірі 110018,27 грн по відшкодуванню вартості комунальних послуг за користування нежитловим приміщенням за адресою: м. Миколаїв, вул. 12 Поздовжня, 1а , були направлені виправлені проекти актів для підписання, разом з обґрунтованим розрахунком вартості комунальних послуг, спожитих ТОВ «Центрліфт» протягом травня 2016-вересня 2018. На сьогоднішній день первинні проекти актів наданих послуг у позивача не збереглись, у зв`язку з відсутністю потреби. Однак, у додатку до листа № 334 від 14.11.2018 перелічені всі акти (проекти), направлені на адресу відповідача, із зазначенням вартості комунальних послуг. Порівнюючи їх з виправленими актами, вбачається незначна зміна вартості комунальних послуг, що підлягає відшкодуванню на користь позивача.

Одночасно на підтвердження позовних вимог позивач надав суду копії виправлених актів наданих послуг (проекти), підписаних з боку позивача, які зазначені серед додатків до вимоги КП «Миколаївліфт» вих. № 8 від 10.01.2019, та просив залучити їх до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 21.05.2019 було відкладено підготовче засідання у даній справі на 18 червня 2019 року о09:30.

05.06.2019 до суду від відповідача надійшов відзив № 163 від 03.06.2019 на позовну заяву, у якому заявник заперечує проти позову в частині строків (періоду), за який позивач вимагає відшкодування витрат та відповідно щодо суми відшкодувань витрат. За твердженням товариства з обмеженою відповідальністю «Центрліфт» зобов`язання з оплати (відшкодування) комунальних (експлуатаційних) витрат на утримання нежитлового приміщення за адресою вул. 12 Поздовжня, 1а, м. Миколаїв виникає за період вересень 2017 - березень 2018, травень 2018, липень 2018, що підтверджується письмовими доказами. В іншій частині позов є необґрунтованим та таким, що не відповідає вимогами ч. 3 ст. 13, ст. 74, 79, 162 Господарського процесуального кодексу України.

11.06.2019 до суду від позивача надійшла заява № 176 від 07.06.2019, якою на виконання вимог ухвали суду від 21.05.2019, заявником надано обґрунтований розрахунок позовних вимог.

13.06.2019 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив № 178 від 13.06.2019, за текстом якої заявник зазначає, що вважає заперечення відповідача, викладені у відзиві, необґрунтованими; вважає позовні вимоги щодо визнання договору позички укладеним, стягнення заборгованості у розмірі 110018,27 грн доведеними та просить суд задовольнити позов у повному обсязі.

14.06.2019 до суду від відповідача надійшло клопотання № 180 від 14.06.2019 про розгляд справи за відсутності відповідача, за текстом якого заявник, у зв`язку з неможливістю забезпечити присутність представника товариства з обмеженою відповідальністю «Центрліфт» у судовому засіданні та зважаючи на те, що участь відповідача не була визнана обов`язковою, на підставі ст. 42 Господарського процесуального кодексу України, просив суд провести підготовче засідання по справі № 915/766/19 за відсутності представника відповідача з урахуванням наданого відзиву.

Ухвалою від 18.06.2019 суд закрив підготовче провадження у даній справі з призначенням її до судового розгляду по суті на 09 липня 2019 року.

09.07.2019 судове засідання у справі № 915/766/19 не відбулося з об`єктивних причин, у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю судді Смородінової О.Г. (у період з 08.07.2019 до 15.07.2019), про що сторін було сповіщено відповідним повідомленням.

Ухвалою суду від 16.07.2019 розгляд справи по суті було призначено на 18 липня 2019 року о 12:00, про що сторін було додатково повідомлено телефонограмою.

18.07.2019 до суду від відповідача надійшло клопотання № 237 від 17.07.2019 про перенесення судового засідання по справі № 915/766/19, у зв`язку з перебуванням у відрядженні директора ТОВ «Центрліфт», який має виключне право представляти товариство (самопредставництво юридичної особи, згідно ст. 56 ГПК України).

Станом на момент проведення судового засідання від учасників справи будь-яких інших заяв як по суті справи, так і з процесуальних питань, до суду не надходило.

В судове засідання 18.07.2019 з`явився лише повноважний представник позивача, якого суд заслухав. Відповідач свого повноважного представника в судове засідання втретє не направив; поряд із цим, як було наведено вище, попередив суд про неможливість забезпечити явку повноважного представника, у зв`язку з перебуванням директора товариства у відрядженні, та просив відкласти розгляд справи на іншу дату.

Суд вважає за необхідне зауважити відповідачу на такому:

Ухвалою від 18.06.2019 було закрито підготовче провадження у даній справі.

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 195 ГПК України, суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Підстави для відкладення розгляду справи визначені ст. 216 ГПК України.

Так, відповідно до частин 1, 2 ст. 216 ГПК України, суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених частиною другою статті 202 цього Кодексу. Якщо спір, розгляд якого по суті розпочато, не може бути вирішено в даному судовому засіданні, судом може бути оголошено перерву в межах встановлених цим Кодексом строків розгляду справи, тривалість якої визначається відповідно до обставин, що її викликали, з наступною вказівкою про це в рішенні або ухвалі.

У зв`язку з тим, що сторонами по справі, зокрема відповідачем, не наведено та не обґрунтовано наявності причин, які б свідчили про неможливість вирішення спору по суті в судовому засіданні 18.07.2019, суд не вбачає правових підстав для задоволення клопотання відповідача № 237 від 17.07.2019 та відкладення розгляду справи на іншу дату.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, повторної неявки у судове засідання учасника справи незалежно від причин неявки.

За вказаних обставин суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності представника відповідача.

У судовому засіданні 18.07.2019 представник позивача доповів предмет та підстави позовних вимог, просив суд позов задовольнити в повному обсязі.

У зв`язку з розглядом справи по суті за відсутності відповідача, суд оголосив стислий зміст відзиву.

Дану справу розглянуто судом за правилами загального позовного провадження.

18.07.2019 за результатами розгляду справи, суд на підставі статті 240 Господарського процесуального кодексу України, проголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши надані докази у їх сукупності, заслухавши у судовому засіданні представника позивача, суд -

В С Т А Н О В И В:

За твердження позивача, на балансі колективного підприємства «Миколаївліфт» знаходиться нежитлове приміщення - диспетчерський пункт за адресою: м. Миколаїв, вул . 12 Поздовжня, 1а, яке позивач використовував у своїй господарській діяльності, починаючи з 28.12.2010.

Починаючи з травня 2016 року обслуговування ліфтів у вказаному районі проводило товариство з обмеженою відповідальністю «Центрліфт».

З метою організації роботи та розміщення персоналу відповідача, на підставі усних домовленостей між колективним підприємством «Миколаївліфт» та товариством з обмеженою відповідальністю «Центрліфт», останньому з 01.05.2016 по 30.09.2018 передано безоплатно у тимчасове користування диспетчерський пункт Позивача за адресою: м. Миколаїв, вул. 12 Поздовжня, 1а .

Предметом даного позову виступають дві вимоги позивача: перша - немайнова вимога щодо визнання укладеним договору з відповідачем договору позички нежитлового приміщення на умовах відшкодування позичкодавцю комунальних послуг користувачем; друга - майнова вимога щодо стягнення з відповідача заборгованості за комунальні послуги.

Дослідивши надані суду докази, оцінивши їх у відповідності з вимогами ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, проаналізувавши обставини справи відносно норм чинного законодавства, яке регулює спірні відносини, суд дійшов таких висновків.

1. Щодо позовної вимоги про визнання укладеним між Колективним підприємством «Миколаївліфт» (позичкодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Центрліфт» (користувач) договору позички нежитлового приміщення, розташованого за адресою: м.Миколаїв, вул. 12 Поздовжня, 1А , зі строком дії з 01.05.2016 по 30.09.2018 включно, на умовах відшкодування позичкодавцю комунальних послуг користувачем.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частина 1 ст. 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Розкриваючи зміст засади свободи договору у ст. ст. 6, 627 ЦК України визначає, що свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору.

Закріпивши принцип свободи договору, Цивільний кодекс України разом з тим визначив, що свобода договору не є безмежною, оскільки відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 6 та ст. 627 цього Кодексу при укладенні договору, виборі контрагентів, визначенні умов договору сторони не можуть діяти всупереч положенням цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

По-перше, відповідно до приписів ст.181 Господарського кодексу України - господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграммами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надсилається другій стороні у двох примірниках.

Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору.

За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором.

Сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов`язана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони.

У разі досягнення сторонами згоди щодо всіх або окремих умов, зазначених у протоколі розбіжностей, така згода повинна бути підтверджена у письмовій формі (протоколом узгодження розбіжностей, листами, телеграмами, телетайпограмами тощо).

Якщо сторона, яка одержала протокол розбіжностей щодо умов договору, заснованого на державному замовленні або такого, укладення якого є обов`язковим для сторін на підставі закону, або сторона виконавець за договором, що в установленому порядку визнаний монополістом на певному ринку товарів (робіт, послуг), яка одержала протокол розбіжностей, не передасть у зазначений двадцятиденний строк до суду розбіжності, що залишилися неврегульованими, то пропозиції другої сторони вважаються прийнятими.

Проте, як встановлено судом, жодною із сторін проекту договору позички не надано, згоди щодо істотних умов договору у належній формі сторонами не досягнуто.

В матеріалах справи відсутня оферта позивача з примірником договору, підписаного колективним підприємством «Миколаївліфт», що унеможливлює розгляд вимоги про визнання відповідного договору укладеним.

По-друге, суд зауважує, що за правилами ч. 1 ст. 827 ЦК України, за договором позички одна сторона (позичкодавець) безоплатно передає або зобов`язується передати другій стороні (користувачеві) річ для користування протягом встановленого строку.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 828 ЦК України, договір позички будівлі, іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається у формі, яка визначена відповідно до статті 793 цього Кодексу.

Як слідує зі змісту ст. 793 ЦК України, договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається у письмовій формі.

На думку суду, у позивача склалося хибне бачення порядку укладення договору позички будівлі, передбаченого нормами Господарського кодексу України.

Крім того, у відповідності до приписів ч. 9 ст. 238 ГПК України, у спорі, що виник при укладанні або зміні договору, в резолютивній частині вказується рішення з кожної спірної умови договору, а у спорі про спонукання укласти договір - умови, на яких сторони зобов`язані укласти договір, з посиланням на поданий позивачем проект договору.

Статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З урахуванням викладеного, за відсутності відповідного проекту договору, погодження всіх істотних умов договору, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, не доведеними та такими, що не підлягають задоволенню.

2. Щодо позовної вимоги про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Центрліфт» на користь колективного підприємства «Миколаївліфт» заборгованості за комунальні послуги у розмірі 110018,27 грн за користування нежитловим приміщенням, розташованим за адресою: м. Миколаїв, вул. 12 Поздовжня, 1А .

Як стверджує позивач, факт користування спірним нежитловим приміщенням (диспетчерський пункт за адресою: м. Миколаїв, вул. 12 Поздовжня, 1а ) з боку відповідача підтверджується актами наданих послуг щодо відшкодування комунальних послуг - електричної енергії, водопостачання та водовідведення, підписаних останнім без зауважень за періоди вересень 2017- березень 2018, травень 2018, липень 2018 (копії вказаних актів наявні у матеріалах справи). Зазначені акти підтверджують як розмір комунальних послуг, спожитих товариством з обмеженою відповідальністю «Центрліфт» у процесі користування об`єктом, так і сам факт його використання у господарській діяльності відповідача.

Крім того, позивачем надано суду копії актів наданих послуг щодо відшкодування комунальних послуг за період з травня 2016 року по серпень 2017 року, квітень, червень, серпень, вересень 2018 року, оформлені у 2019 році та підписані лише колективним підприємством «Миколаївліфт».

Відповідно до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як слідує з положень ст. 77-79 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

В підтвердження обставин наявності заборгованості відповідача перед позивачем з наданих послуг в спірний період - з травня 2016 року по вересень 2018 року, колективне підприємство «Миколаївліфт» надало суду такі документи:

1. Акти наданих послуг на загальну суму 46052,94 грн, підписані колективним підприємством «Миколаївліфт», як виконавцем, та товариством з обмеженою відповідальністю «Центрліфт», як замовником (а.с. 33-41):

- № 672 від 30.09.2017 на суму 1662,04 грн (за вересень 2017 року);

- № 673 від 31.10.2017 на суму 3429,68 грн (за жовтень 2017 року);

- № 674 від 30.11.2017 на суму 4823,85 грн (за листопад 2017 року);

- № 675 від 31.12.2017 на суму 6038,07 грн (за грудень 2017 року);

- № 197 від 31.01.2018 на суму 7414,03 грн (за січень 2018 року);

- № 228 від 28.02.2018 на суму 8989,09 грн (за лютий 2018 року);

- № 669 від 31.03.2018 на суму 8280,43 грн (за березень 2018 року);

- № 1148 від 31.05.2018 на суму 3723,39 грн (за травень 2018 року);

- № 1427 від 31.07. 2018 на суму 1692,36 грн (за липень 2018 року).

Матеріали справи свідчать, що відповідач частково за наведеними актами (№ 672 від 30.09.2017, № 673 від 31.10.2017, № 674 від 30.11.2017та № 675 від 31.12.2017) здійснив 06.02.2018 оплату в сумі 15953,64 грн за платіжним дорученням № 155 від 06.02.2018 за відшкодування комунальних послуг згідно рахунку № 46 від 30.12.2017.

Цей факт підтверджено як позивачем, так і відповідачем.

Таким чином, п`ять актів (№ 197 від 31.01.2018, № 228 від 28.02.2018, № 669 від 31.03.2018, № 1148 від 31.05.2018, № 1427 від 31.07. 2018) на загальну суму 30099,30 грн, в яких підтверджено обома сторонами найменування прийнятих послуг та узгоджена їх вартість, відповідачем оплачені не були. Ця обставина не спростована останнім.

2. Акти наданих послуг на загальну суму 79917,97 грн, підписані лише колективним підприємством «Миколаївліфт», як виконавцем (а.с. 160-178, 195):

- № 2 від 09.01.2019 на суму 2994,40 грн (за травень 2016 року);

- № 3 від 09.01.2019 на суму 1808,10 грн (за червень 2016 року);

- № 4 від 09.01.2019 на суму 1352,26 грн (за липень 2016 року);

- № 5 від 09.01.2019 на суму 1743,35 грн (за серпень 2016 року);

- № 6 від 09.01.2019 на суму 1774,55 грн (за вересень 2016 року);

- № 7 від 09.01.2019 на суму 2367,90 грн (за жовтень 2016 року);

- № 8 від 09.01.2019 на суму 5724,62 грн (за листопад 2016 року);

- № 9 від 09.01.2019 на суму 10640,61 грн (за грудень 2016 року);

- № 10 від 09.01.2019 на суму 11321,38 грн (за січень 2017 року);

- № 11 від 09.01.2019 на суму 9773,73 грн (за лютий 2017 року);

- № 12 від 09.01.2019 на суму 5819,57 грн (за березень 2017 року);

- № 13 від 09.01.2019 на суму 3911,33 грн (за квітень 2017 року);

- № 14 від 09.01.2019 на суму 3342,59 грн (за травень 2017 року);

- № 15 від 09.01.2019 на суму 2438,55 грн (за червень 2017 року);

- № 16 від 09.01.2019 на суму 1846,80 грн (за липень 2017 року);

- № 17 від 09.01.2019 на суму 1901,21 грн (за серпень 2017 року);

- № 911 від 30.04.2018 на суму 5999,49 грн (за квітень 2018 року);

- № 1200 від 30.06.2018 на суму 2002,80 грн (за червень 2018 року);

- № 1837 від 31.08.2018 на суму 1700,06 грн (за серпень 2018 року);

- № 1867 від 30.09.2018 на суму 1454,67 грн (за вересень 2018 року).

Акти цього періоду оформлені колективним підприємством у 2019 році, крім того відповідні документально оформлені домовленості щодо порядку підписання та/або узгодження вказаних актів між сторонами відсутні.

Таким чином, дані зафіксовані у наведених актах фактично не узгоджені між учасниками, отже не можуть свідчити про прийняття відповідачем від позивача відповідних послуг за вказані періоди.

4. Також позивач надав суду: довідку про факт споживання підприємства по елементам послуг схеми в кВт/год за період з 01.05.2016 по 01.12.2018 сформована акціонерним товариством «Миколаївобленерго» щодо споживача - колективне підприємство «Миколаївліфт» (а.с. 55-57); акти приймання-передачі наданих послуг (28 шт.), підписані МКП «Миколаївводоканал», як виробником, та колективним підприємством «Миколаївліфт», як споживачем (а.с. 58-85); акти передачі про фактичний об`єм розподіленого та спожитого природного газу (6 шт.), підписані публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз», як постачальником, та колективним підприємством «Миколаївліфт», як споживачем (а.с. 86-91); акт звіряння взаємних розрахунків за водопостачання та водовідведення від 27.03.2019 між МКП «Миколаївводоканал» та колективним підприємством «Миколаївліфт» (а.с. 95-103); акт звіряння від 19.02.2019 між акціонерним товариством «Миколаївобленерго» та колективним підприємством «Миколаївліфт» (а.с. 104); акти звіряння взаємних розрахунків (2 шт.) між публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз» та колективним підприємством «Миколаївліфт» (а.с. 106-107).

Щодо зазначених актів та довідки суд вважає за необхідне зауважити на тому, що вказані документи посвідчують факт існування відповідних правовідносин позивача щодо сплати ним комунальних послуг з третіми особами (зокрема МКП «Миколаївводоканал», АТ «Миколаївобленерго» та ПАТ по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз») та не стосуються предмета доказування в даній справі, у зв`язку з чим, не взяті судом до уваги.

Крім цього позивач надав суду копії листування між сторонами у період з 24.04.2017 по 12.02.2019 (а.с. 42, 45, 46, 51, 52, 94, 188) з якого, на переконання суду, не вбачається досягнення між сторонами домовленостей щодо предмету спору.

Відповідно до змісту ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, доказів прийняття відповідачем від позивача послуг на об`єкті (диспетчерський пункт за адресою: м. Миколаїв, вул. 12 Поздовжня, 1а) у період з травня 2016 року по серпень 2017 року, квітень, червень, серпень, вересень 2018 року позивач суду не надав.

Таким чином, враховуючи вищенаведені норми та обставини, розглянувши даний спір із застосуванням норм матеріального права, якими регулюються відповідні відносини, згідно з наданими сторонами доказами, суд дійшов висновку про доведеність позивачем до стягнення з відповідача лише заборгованості в загальній сумі 30099,30 грн, а отже - часткове задоволення позову.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 238 ГПК України, у резолютивній частині рішення зазначаються, зокрема відомості про розподіл судових витрат.

В прохальній частині позовної заяви позивач просив стягнути з відповідача судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 13100,00 грн.

За правилами п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, у зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог з відповідача належить стягнути на користь позивача (пропорційно до розміру задоволених позовних вимог) 525,59 грн ((30099,30 / 110018,27) * 100 %= 27,36 %; (3842 - 1921) * 27,36 % = 525,59) судового збору.

Щодо стягнення з відповідача 13100,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, господарський суд зазначає таке.

Згідно ст. 16 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до ст. 59 Конституції України кожен має право на правову допомогу. Для забезпечення права на захист від обвинувачення та надання правової допомоги при вирішенні справ у судах та інших державних органах в Україні діє адвокатура.

У відповідності до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За приписами ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому згідно ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як встановлено судом за матеріалами господарської справи № 915/766/19, до закінчення судових дебатів у даній справі позивачем подано до суду докази понесення витрат на професійну правничу допомогу, а саме:

- до позовної заяви додано: копію договору-доручення про надання правової допомоги № 06/11/18 від 06.11.2018, укладеного між колективним підприємством «Миколаївліфт» та адвокатом Хівріч Ольгою Василівною, яка дію на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю МК 001360 від 25.05.2018; копію додаткової угоди від 02.01.2019 до договору-доручення про надання правової допомоги № 06/11/18 від 06.11.2018; копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серія МК № 001360 від 25.05.2018; попередній (орієнтовний) розрахунок витрат; акт приймання-передачі наданих послуг від 27.03.2019;

- до заяви № 135 від 15.04.2019 про усунення недоліків позовної заяви додано: копію платіжного доручення № 733 від 03.04.2019 на суму 13100,00 грн (призначення платежу: «Оплата послуг за дог.дорученням про надання правової допомоги №06/11/18 від 06.11.2018 (додаткова угода від 02.01.2019 Без ПДВ»).

Суд зазначає, що згідно ч. 5 ст. 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 ст.126 ГПК України).

Разом із цим клопотання про зменшення розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу від відповідача до суду не надходило.

Таким чином, зважаючи на відсутність заперечень відповідача стосовно розміру заявленої до стягнення суми грошових коштів, з огляду на предмет позову та розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу, враховуючи ступінь складності справи та обсяг наданих послуг, суд вважає, що витрати позивача на професійну правничу допомогу в розмірі 13100,00 грн документально доведені, є співмірними з предметом позову, змістом та обсягом наданих послуг, а отже, підлягають стягненню.

Разом із тим, враховуючи часткове задоволення позову суд відмічає таке.

Відповідно до положень п. 3 ч. 4 ст. 129 ГПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як було зазначено вище, згідно з п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

При визначенні конкретних сум, які підлягають стягненню з відповідача, суд враховує, що предметом позову є немайнова та майнова вимога позивача.

Оскільки, колективним підприємством «Миколаївліфт» не розмежовано обсяг понесених витрат на кожну вимогу, то суд вважає за можливе визначити їх розмір у рівних частках відносно кожної позовної вимоги (13100,00 / 2 = 6550,00).

З урахуванням того, що судом відмовлено позивачу у задоволенні немайнової вимоги щодо визнання укладеним договору з відповідачем договору позички нежитлового приміщення на умовах відшкодування позичкодавцю комунальних послуг користувачем, то витрати на професійну правничу допомогу у даній справі в сумі 6550,00 покладаються на позивача.

Крім того, у зв`язку з частковим задоволенням майнової позовної вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за комунальні послуги, з відповідача належить стягнути на користь позивача (пропорційно до розміру задоволених позовних вимог) 1792,08 грн ((30099,30 / 110018,27) * 100 %= 27,36 %; 27,36 % * 6550,00 = 1792,08) витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 86, 126, 129, 165, 219, 220, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Центрліфт» (54020, м. Миколаїв, пров. Корабелів, 2; ідентифікаційний код 39904132) на користь колективного підприємства «Миколаївліфт» (54030, м. Миколаїв, вул. Адмірала Макарова, 7, ідентифікаційний код 05472620) заборгованість у розмірі 30099,30 грн, а також судові витрати в загальній сумі 2317,67 грн, у тому числі: 525,59 грн судового збору та 1792,08 грн витрат на професійну правничу допомогу.

В задоволенні іншої частини позову відмовити позивачу.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дати складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в порядку та у строки, визначені статтею 256 і підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Сторони та інші учасники справи:

Позивач: Колективне підприємство «Миколаївліфт» (54030, м. Миколаїв, вул. Адмірала Макарова, 7, ідентифікаційний код 05472620);

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю Центрліфт» (54020, м. Миколаїв, пров. Корабелів, 2; ідентифікаційний код 39904132).

Повне рішення складено та підписано судом 29.07.2019.

Суддя О.Г. Смородінова