ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

30 липня 2019 р. Справа № 903/27/19

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські ветеринарні технології", м. Полтава

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Волиньагрохолдинг", с.Княгининок, Луцький район, Волинська область

про стягнення 13 0478 грн. 51 коп.

Суддя Шум М. С.

Секретар судового засідання Міськів Т. І.

Представники:

від позивача: н/з

від відповідача: н/з

Суть спору: Товариство з обмеженою відповідальністю "Українські ветеринарні технології" звернулось з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Волиньагрохолдинг" про стягнення заборгованості за договором постачання №010316/17 від 01.03.2016 в сумі 130 478 грн. 51 коп.

Ухвалою суду від 02.04.2019 справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження.

В клопотанні від 21.05.2019 позивач просить суд стягнути з відповідача 83 675 грн. 15 коп. основного боргу, 41 446 грн. 31 коп. пені, 5 357 грн. 05 коп. неустойки за користування чужими грошовими коштами, що разом становить 130 478 грн. 51 коп., а також 1 957 грн. 17 коп. судового збору.

Ухвалою суду від 06.06.2019 продовжено строк підготовчого провадження до 01.07.2019, повідомлено сторони, що підготовче засідання по справі призначено на 25.06.2019.

На підставі ст.ст. 182, 185 195, 234 ГПК України, господарський суд протокольною ухвалою від 25.06.2019 закрив підготовче провадження, розгляд справи по суті призначив на 30.07.2019 на 11 год. 15 хв.

Ухвалою суду від 25.06.2019 сторони повідомлені про призначення судового засідання по розгляду справи по суті на 30.07.2019.

Позивач в клопотанні від 12.07.2019 №1207/01 позовні вимоги підтримує у повному обсязі, розгляд справи просить проводити без участі свого представника.

Враховуючи, що норми ст. 74 ГПК України щодо обов`язку суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п. 4 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що ним, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та вважає за необхідне розгляд справи проводити за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

в с т а н о в и в:

01.03.2016 між позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Українські ветеринарні технології» та відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Волиньагрохолдинг» укладений договір поставки № 010316/007 (а. с. 18-20).

Згідно п. п. 1.1, 3.1, 3.2, 3.3, 4.1, 4.2, 5.1, 8.3, 8.5, 10.1 договору позивач зобов`язується поставити у власність відповідача ветеринарні препарати, товар ветеринарного призначення. Назва товару, кількість, ціна та загальна сума визначається сторонами в рахунках-фактурах та видаткових накладних до цього договору, а відповідач зобов`язується прийняти товар та оплатити його на умовах даного договору. Поставка товару здійснюється на умовах DDP (Інкотерс-2010). Позивач здійснює постачання товару, визначеного п. 1.1 цього договору на складі відповідача за рахунок відповідача. Вартість доставки у цьому випадку буде включена у загальну суму партії товару, яку перевозять. Відповідач має право вивозити товар зі складу позивача за власний рахунок. Місце поставки та конкретні строки поставки сторони встановлюють в заявках до цього договору, які є невід`ємною частиною цього договору. Право власності на товар переходить від позивача до відповідача в момент передачі товару на складі відповідача або безпосередньо в момент вивозу товару зі складу позивача. Датою поставки товару є дата, вказана у видатковій накладній. Відповідач оплачує поставлений позивачем товар по ціні, визначеній в рахунках-фактурах та видаткових накладних до цього договору. Ціна на товар визначається згідно з п. 1.1 цього договору у гривнях відповідно до цін на окремі одиниці товару, погоджених сторонами в рахунках-фактурах та видаткових накладних. Загальну суму договору сторони встановлюють у видаткових накладних до договору та дорівнює сумі всіх підписаних видаткових накладних. Відповідач проводить оплату за товар за схемою відстрочки платежу: протягом 30 календарних днів, після дати поставки. У випадках порушення відповідачем строків оплати товару, відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочення, від загальної вартості товару за видатковою накладною за кожен день прострочення поставки за весь період прострочки. Оплата штрафних санкцій, а саме за розділом 8 цього договору, починається з 5 дня прострочки від винної сторони. Цей договорі набуває чинності з моменту підписання його сторонами і діє до повного виконання своїх обов`язків по договору. Остаточний термін дії договору закінчується 31.12.2017.

Договір не був предметом судового розгляду, докази про його розірвання чи зміну умов в матеріалах справи відсутні, отже є чинним на день розгляду справи.

Відповідно до ст. 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з договору. Між сторонами зобов`язання виникли з договору поставки від 01.03.2016 №010316/007.

За договором поставки продавець (постачальник) зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України).

На виконання умов договору позивач поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 83 675 грн. 15 коп., що підтверджується видатковою накладною до договору №10011 від 12.07.2016 на суму 68 475 грн. 31 коп., довіреністю на отримання товару від 11.07.2016 та видатковою накладною до договору №11716 від 11.08.2016 на суму 15 199 грн. 84 коп. (а. с. 14-16).

Отримання товару відповідачем не оспорюється.

Відповідно до умов договору ТзОВ «Волиньагрохолдинг» зобов`язався оплатити товар протягом 30 календарних днів після дати поставки (п.5.1), тобто згідно з видатковою накладною №10011 від 12.07.2016 по 11.08.2016 включно, згідно з видатковою накладною №11716 від 11.08.2016 по 10.09.2016 включно.

Заборгованість відповідача перед позивачем в сумі 83 675 грн. 15 коп. відповідно до договору поставки від 01.03.2016 №010316/007 підтверджена матеріалами справи, підставна та підлягає до стягнення, оскільки згідно ст. 193 ГК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить стягнути з відповідача 5 357 грн. 05 коп. 3% річних за користування грошовими коштами, нараховані на суму боргу 68 475 грн. 00 коп. з 12.08.2016 по 05.09.2018 та на суму боргу 18 636 грн. 00 коп. з 11.09.2016 по 05.09.2018.

Пунктом 8.5 сторони передбачили, що оплата штрафних санкцій, а саме за розділом 8 цього договору, починається з 5 дня прострочки від винної сторони.

З врахуванням п. 8.5 договору, вартості поставленого згідно видаткових накладних товару, підставними та підлягають до стягнення 3% річних в сумі 5 124 грн. 95 коп., що нараховані на заборгованість в сумі 68 475 грн. 00 коп. з 16.08.2016 по 05.09.2018 та на заборгованість в сумі 15 199 грн. 84 коп. з 15.09.2016 по 05.09.2018.

В позові на суму 232 грн. 10 коп. 3% річних слід відмовити.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України від суми заборгованості в розмірі 68 475 грн. 00 коп. за кожен день прострочення в сумі 41 446 грн. 31 коп. за період з 12.08.2016 по 13.07.2018.

Згідно з ч.6 ст.232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Суд, провівши розрахунок пені на суму боргу в розмірі 68 475 грн. 00 коп. з врахуванням положень ч. 6 ст. 232 ГК України та п. 8.5 договору вважає, що підставна та підлягає до стягнення з відповідача пеня у розмірі 9 815 грн. 32 коп., що нарахована за період з 16.08.2016 по 12.02.2017.

У позові на суму 31 630 грн. 99 коп. пені слід відмовити.

Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Оскільки спір до розгляду суду доведено з вини відповідача, то витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених вимог в сумі 1 479 грн. 23 коп. відповідно до ст. 129 ГПК України слід віднести на нього.

Господарський суд, керуючись ст.ст. 74, 76 - 80, 129, 236 - 240 ГПК України, -

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньагрохолдинг» (вул. Бригадний Двір, будинок 19, с. Княгининок, Луцький район, Волинська область, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські ветеринарні технології» (вул. Квітки Цісик, будинок 15, м. Полтава,

- 83 675 грн. 15 коп. основного боргу, 9 815 грн. 32 коп. пені, 5 124 грн. 95 коп. 3% річних, та 1 479 грн. 23 коп. в повернення витрат по сплаті судового збору, а всього: 100 094 грн. 65 коп. (сто тисяч дев`яносто чотири грн. 65 коп.).

3. У позові на суму 31 863 грн. 09 коп. відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене відповідно до ст. 255-256, п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повний текст рішення

складено 31.07.2019

Суддя М. С. Шум