ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.2019 Справа № 917/825/19

за позовною заявою Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Лубнигаз", 37500, вул. Л. Толстого, 87, м. Лубни, Полтавська обл., Код

до Обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «ЛУБНИТЕПЛОЕНЕРГО», 37500, м. Лубни Полтавської області, вул. Чкалова, 17, Код

про стягнення 58 441,90 грн.

Суддя Киричук О.А.

Секретар судового засідання Тертична О.О.

Представники сторін:

представник позивача: Лук"янова Ю.В.

представник відповідача: не з"явився

Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Лубнигаз" звернулось до суду з позовом до Обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «ЛУБНИТЕПЛОЕНЕРГО» про стягнення 58 441,90 грн. за неналежне виконання грошового зобов`язань за договором розподілу природного газу № 1-Т-Е від 14.01.19, у тому числі: пеню в розмірі - 51 653,80 грн., три відсотки річних у розмірі - 4 303,89 грн., інфляційні у розмірі -2 484,21 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що у порушення вказаних умов Договору та норм закону, оплату за розподіл природного газу Відповідач вчасно не здійснив.

Ухвалою від 27.05.2019 суд прийняв позовну заяву до розгляду і відкрив провадження у справі, постановив справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні, призначити справу для розгляду по суті у судовому засіданні на 18.06.19, викликати учасників справи у судове засідання, запропонував відповідачу протягом 15 днів з дня вручення ухвали суду надати суду відзив на позов.

Відповідач надав відзив на позов, в якому відсутні заперечення проти позову, при цьому просив суд зменшити розмір пені на 75%.

У судове засідання 18.06.2019 з`явилися представники позивача та відповідача.

У судовому засіданні 18.06.2019 суд дослідив докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, заслухав усні пояснення учасників справи.

В судовому засіданні 18.06.19 суд оголосив перерву до 16.07.19.

09.07.19 від відповідача надійшли додаткові пояснення в обґрунтування підстав для зменшення розміру пені на 75% та заява про розгляд справи за відсутності представника відповідача (вх. № 7081 та №7069 відповідно).

16.07.19 після перерви, оголошеної в судовому засіданні 18.06.19, суд заслухав усні пояснення позивача, продовжив дослідження доказів.

Представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги.

В судове засідання 16.07.19 представники відповідача не з`явилися.

Згідно із ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За таких обставин, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України, оскільки містить достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами по справі.

У судовому засіданні 06.06.2019р. відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши надані докази, суд встановив:

14.01.2016 року між Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Лубнигаз» (далі за текстом - Оператор ГРМ, Позивач) та Обласним комунальним виробничим підприємством теплового господарства «ЛУБНИТЕПЛОЕНЕРГО» (далі за текстом - Споживач, Відповідач) було укладено публічний договір розподілу природного газу шляхом підписання заяви-приєднання № 1-Т-Е (надалі - Договір).

Пунктом 2.1. публічного договору розподілу природного газу, передбачено, що оператор ГРМ зобов`язується надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку визначені Договором.

Позивач вказує, що на виконання умов Договору надав послугу розподілу природного газу у листопаді 2018 року-квітні 2019 року, а Відповідач прийняв надану послугу, що підтверджується актами приймання-передачі.

Факт виконання Позивачем договірних зобов`язань з розподілу природного газу Відповідачу та факт його отримання останнім у листопаді 2018 року підтверджується актами надання послуг розподілу природного газу: № 1083 від 30.11.2018 року на суму 1 467 723,44 грн. (категорія населення); № 1196 від 30.11.2018 року на суму 223 131,78 грн. (категорія бюджетні установи/організації); № 1195 від 30.11.2018 року на суму 62 732,51 грн. (категорія інші споживачі);

у грудні 2018 року підтверджується актами надання послуг розподілу природного газу: № 1361 від 31.12.2018 року на суму 1 749 880,01 грн. (категорія населення); № 1362 від 31.12.2018 року на суму 302 911,06 грн. (категорія бюджетні установи/організації); № 1363 від 31.12.2018 року на суму 86 802,05 грн. (категорія інші споживачі);

у січні 2019 року підтверджується актами надання послуг розподілу природного газу: № 1423/249 від 31.01.2019 року на суму 1 972 239,04 грн. (категорія населення); № 1424/249 від 31.01.2019 року на суму 382674,40 грн. (категорія бюджетні установи/організації); № 1425/249 від 31.01.2019 року на суму 114 395,56 грн. (категорія інші споживачі) у лютому 2019 року підтверджується актами надання послуг розподілу природного газу; № 646 від 28.02.2019 року на суму 1 480 918,19 грн. (категорія населення); № 647 від 28.02.2019 року на суму 271 869,94 грн. (категорія бюджетні установи/організації); № 648 від 28.02.2019 року на суму 79 733,14 грн. (категорія інші споживачі);

у березні 2019 року підтверджується актами надання послуг розподілу природного газу: № 1428 від 31.03.2019 року на суму 1 224 937,99 грн. (категорія населення); № 1429 від 31.03.2019 року на суму 213 684,19 грн. (категорія бюджетні установи/організації); № 1430 від 31.03.2019 року на суму 62 677,13 грн. (категорія інші споживачі)

у квітні 2019 року підтверджується актами надання послуг розподілу природного газу: № 814 від 30.04.2019 року на суму 293 770,56 грн. (категорія населення); № 815 від 30.04.2019 року на суму 34 115,36 грн. (категорія бюджетні установи/організації); № 816 від 30.04.2019 року на суму 13 819,82 грн. (категорія інші споживачі).

Згідно з п. 6.1. оплата вартості послуг Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за тарифом встановлений Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Пункт 6.4 публічного договору вказує, що оплата вартості послуги з розподілу природного газу здійснюється Споживачем, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунку. Якщо згідно із законодавством Споживач має сплачувати Оператору ГРМ за послуги з розподілу природного газу зі свого поточного рахунку із спеціальним режимом використання, оплата послуг розподілу природного газу здійснюється з поточного рахунку із спеціальним режимом використання Споживача на поточний рахунок Оператора ГРМ кожного банківського дня згідно з алгоритмом розподілу коштів, встановленим Регулятором, та зараховується як плата за послуги розподілу природного газу в тому місяці, в якому надійшли кошти. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться Споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Оплата здійснюється виключно грошовими коштами на поточний рахунок Оператора ГРМ.

Остаточний розрахунок за фактично надані послуги розподілу природного газу, згідно умов договору, здійснюється до 10-ого числа місяця, наступного за звітним.

Позивач вказує, що за листопад 2018 року по актах, Відповідач розрахувався з порушенням термінів оплати,

а саме: № 1083 від 30.11.2018 року на суму 1 467 723,44 грн. (категорія населення) розрахувався повністю лише 26.12.2018 року( 17 прострочених дні);

№ 1196 від 30.11.2018 року на суму 223 131,78 грн. (категорія бюджетні установи/організації) розрахувався повністю в термін передбачений Договором;

№ 1195 від 30.11.2018 року на суму 62 732,51 грн. (категорія інші споживачі) розрахувався повністю в термін передбачений Договором.

за грудень 2018 року по актах, Відповідач розрахувався з порушенням термінів оплати, а саме: № 1361 від 31.12.2018 року на суму 1 749 880,01 грн. (категорія населення) розрахувався повністю лише 08.02.2019 року (30 прострочених дні);

№ 1362 від 31.12.2018 року на суму 302 911,06 грн. (категорія бюджетні установи/організації) розрахувався повністю в термін передбачений Договором;

№ 1363 від 31.12.2018 року на суму 86 802,05 грн. (категорія інші споживачі) розрахувався повністю лише 25.02.2019 року (12 прострочених дні);

за січень 2019 року підтверджується актами надання послуг розподілу природного газу:

№ 1423/249 від 31.01.2019 року на суму 1 972 239,04 грн. (категорія населення) розрахувався повністю лише 27.02.2019 року (18 прострочених дні);

№ 1424/249 від 31.01.2019 року на суму 382674,40 грн. (категорія бюджетні установи/організації) розрахувався повністю лише 27.02.2019 року (16 прострочених дні);

№ 1425/249 від 31.01.2019 року на суму 114 395,56 грн. (категорія інші споживачі) розрахувався повністю лише 27.02.2019 року (17 прострочених дні);

за лютий 2019 року по актах, Відповідач розрахувався з порушенням термінів оплати, а саме: № 646 від 28.02.2019 року на суму 1 480 918,19 грн. (категорія населення) розрахувався повністю лише 15.03.2019 року (5 прострочених дні);

№ 647 від 28.02.2019 року на суму 271 869,94 грн. (категорія бюджетні установи/організації') розрахувався повністю лише 15.03.2019 року (5 прострочених дні);

№ 648 від 28.02.2019 року на суму 79 733,14 грн. (категорія інші споживачі) розрахувався повністю лише 15.03.2019 року (5 прострочених дні)

за березень 2019 року по актах, Відповідач розрахувався з порушенням термінів оплати, а саме: № 1428 від 31.03.2019 року на суму 1 224937,99 грн. (категорія населення) розрахувався повністю в термін передбачений Договором;

№ 1429 від 31.03.2019 року на суму 213 684,19 грн. (категорія бюджетні установи/організації) розрахувався повністю в термін передбачений Договором;

№ 1430 від 31.03.2019 року на суму 62 677,13 грн. (категорія інші споживачі) розрахувався повністю в термін передбачений Договором.

за квітень 2019 року по актах, Відповідач розрахувався з порушенням термінів оплати, а саме:

№ 814 від 30.04.2019 року на суму 293 770,56 грн. (категорія населення) розрахувався повністю в термін передбачений Договором;

№ 815 від 30.04.2019 року на суму 34 115,36 грн. (категорія бюджетні установи/організації) розрахувався повністю в термін передбачений Договором;

№ 816 від 30.04.2019 року на суму 13 819,82 грн. (категорія інші споживачі) розрахувався повністю в термін передбачений Договором.

Вважаючи свої права порушеними позивач звернувся до суду про стягнення з відповідача про стягнення 58 441,90 грн. за неналежне виконання грошового зобов`язань за договором розподілу природного газу № 1-Т-Е від 14.01.19, у тому числі: пеню в розмірі - 51 653,80 грн., три відсотки річних у розмірі - 4 303,89 грн., інфляційні у розмірі -2 484,21 грн.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Враховуючи правову природу укладеного договору, кореспондуючи права та обов`язки його сторін, суд дійшов висновку, що оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватись з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з договору про надання послуг.

Статтею 901 Цивільного кодексу України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається. Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 Цивільного кодексу України). Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України та ст. 202 Господарського кодексу України господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Сторони в договорі встановили, що Остаточний розрахунок за фактично надані послуги розподілу природного газу, згідно умов договору, здійснюється до 10-ого числа місяця, наступного за звітним.

Як вбачається з наданих доказів, позивач належним чином виконав зобов`язання за вищезазначеним Договором.

З огляду на положення вимог ст. 530 ЦК України та домовленості сторін, відповідач не оплатив вчасно кошти за отримані послуги, чим порушив п. 6.4. Договору.

Докази того, що відповідач здійснив оплату розподіленого природного газу у повному обсязі в матеріалах справи відсутні. Факт порушення строків виконання своїх грошових зобов`язань в частині оплати розподіленого природного газу не спростовується відповідачем.

За ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 1 статті 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ст.546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі (ст.547 ЦК України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 ЦК України). Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст.551 ЦК України).

З огляду на ч.6 ст.232 Господарського кодексу, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 8.2. Договору передбачено, що у разі порушення Споживачем строків оплати, передбачених розділом 6 Договору, із Споживача стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

Позивачем на підставі вказаних положень нараховано відповідачу:

За період з 10.12.2018 р. по 15.03.2019 р. пені по актах наданих послуг розподілу природного газу по категорії населення у розмірі 45 284,83 грн., 3% річних у розмірі 3 773,14 грн. та інфляційні у розмірі 2 366,56 грн.

За період з 10.01.2019 р. по 15.03.2019 р. пені по актах наданих послуг розподілу природного газу по категорії інші споживачі у розмірі 2 729,19 грн., 3% річних у розмірі 227,43 грн. та інфляційні у розмірі 117,65 грн.

За період з 10.02.2019 р. по 15.03.2019 р. пені по актах наданих послуг розподілу природного газу по категорії інші бюджетні установи/організації складає у розмірі 3 639,78 грн. та 3% річних у розмірі 303,32 грн.

Перевіривши розрахунок позивача в частині вимог про стягнення пені суд дійшов висновку, що він є правильним, заявлений розмір пені відповідає вимогам п. 6 ст. 232 ГК України, Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", вимоги про її стягнення є правомірними та обґрунтованими.

Перевіривши розрахунок позивача в частині вимог про стягнення 3% річних суд дійшов висновку, що він є правильним, заявлений розмір 3% річних відповідає вимогам ст. 625 ЦК України, вимоги про їх стягнення є правомірними та обґрунтованими.

Щодо стягнення з відповідача інфляційних нарахувань суд зазначає наступне.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Згідно з Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур`єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України «Про інформацію» є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Згідно п. 3.2 Постанови Пленуму ВГСУ від 17.12.2013 № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» зазначено, що індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Позивачем нараховано відповідачеві 2 484,21 грн. інфляційних (2 366,56 грн. інфляційних нараховано за зобов`язаннями грудня 2018 року за актом № 1361 від 31.12.18 та 117,65 грн. інфляційних нараховано за зобов`язаннями грудня 2018 року за актом № 1363 від 31.12.18 за період січня 2019 р.).

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних нарахувань суд дійшов висновку про відмову в їх задоволенні, оскільки позивачем при здійсненні розрахунку не враховано визначений Постановою Пленуму ВГСУ від 17.12.2013 № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» порядок розрахунку.

Зокрема, інфляційні нарахування за зобов`язаннями грудня 2018 року (термін сплати до 10.01.2019року) можуть нарахувуватися починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, тобто з лютого 2019, в той час як позивачем на дану заборгованість здійсненні нарахування за січень 2019.

У зв`язку з наведеним вище, вимоги в частині стягнення інфляційних задоволенню не підлягають.

Згідно з ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Частиною 2, 3 ст. 80 ГПК України передбачено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач визнав позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідно до ч. 4 ст. 191 ГПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В даному випадку визнання відповідачем вказаних позовних вимог не суперечить законодавству та не порушує прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Проте, суд дійшов висновку зменшити розмір нарахованої пені на 50%, виходячи з наступного.

Відповідач у відзиві просив зменшити розмір штрафних санкцій належних до сплати до 25% від нарахованої суми.

В обґрунтування вказаного клопотання відповідач зазначив, що:

Згідно Статуту, Обласне комунальне виробниче підприємство "Лубнитеплоенерго" є єдиним підприємством, яке забезпечує життєдіяльність міст Лубни, Пирятин, Гребінка в теплопостачанні у вигляді централізованого опалення та гарячої води. Все майно підприємства, власником якого і територіальні громади міст в особі Полтавської обласної ради, перебуває у відповідача; користуванні, на праві повного господарського відання.

Основним напрямком господарської діяльності підприємства є виробництво, транспортування та постачання теплової енергії для потреб населення, що становить за 2018 рік - 81,23% (67,83 тис Гкал) від загальної кількості відпущеної теплової енергії (83,47 тис Гкал), за 1 кв. 2019 року - 80,6%.

Поряд з виконанням зобов`язань по оплаті використаного природного газу та послуг з його транспортування та розподілу, відповідач, враховуючи вимоги чинного законодавства, в т.ч. Ліцензійних умов затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 22.03.2017 № 308 зобов`язаний утримувати джерела теплової енергії, технологічне обладнання та устаткування, теплові мережі; забезпечувати надійну роботу джерел теплової енергії, устаткування, теплових мереж, проведення планово-попереджувальних ремонтних робіт, надійність постачання та безаварійність експлуатації індивідуальних теплових пунктів, що, в свою чергу, передбачає певні значні витрати.

Також, підприємство повинне дотримуватися вимог податкового законодавства щодо сплати податків та обов`язкових платежів до державного та місцевого бюджетів, забезпечити своєчасну виплату заробітної плати трудовому колективу.

При цьому, відповідач не може керуватися загальними принципами здійснення господарської діяльності на власний розсуд за наявності покладених на нього зобов`язань з безперебійного та безпечного забезпечення споживачів тепловою енергією, оскільки повинен діяти виключно в межах норм чинного законодавства, що регулює енергетичну галузь.

Несвоєчасність розрахунків за послуги з розподілу природного газу наданих за договором від 14.01.2016 № 1-Т-Е, являється не наслідком несумлінного виконання своїх зобов`язань відповідачем, а існуванням об`єктивних причин, що не дозволяли йому своєчасно і в повному обсязі виконувати свої договірні зобов`язання.

Постановою Кабінету Міністрів України від 19.10.2018 № 867 затверджено Положення про покладення спеціальних обов"язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу. Підпунктом 1 пункту 3, п.11 Положення на ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» покладається обов"язок постачати природний газ виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії які здійснюють виробництво теплової енергії для всіх категорій споживачів за цінами визначеними відповідно до пунктів 12 і 13 цього Положення, на підставі договору, що враховує положення примірного договору про постачання природного газу виробникам теплової енергії.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2016 № 357 затверджено ГІримірний договір про постачання природного газу виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії. Для забезпечення виконання своєї статутної діяльності, керуючись Законом України «Про ринок природного газу» та іншими нормативними актами, ОКВГІТГ «Лубнитегілоенерго» (Споживач) уклав з Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» (Постачальник) договір про постачання природного газу: - № 5301/18-ТЕ-24 від 05.10.2018 (в редакції додаткової угоди № 4 від 28.11.2018) для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

За вказаним договором постачальник зобов`язався здійснювати постачання природного газу споживачу з листопада 2018 року по квітень 2019 року у обсягах та за цінами визначеними чинним законодавством та договором. При цьому, пунктом 2.6 договору постачання визначено, що саме ПАТ «Лубнигаз» як оператор газорозподільних мереж, здійснює розподіл природного газу, який постачається НАК «Нафтогаз України».

Ціна природного газу з 01.11.2 (118 для ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» склала 7482,61 гри. за 1000куб.м. (з ПДВ). До 01.11.2018 ціна за 1000куб.м. (з ПДВ) становила - 5930,40 грн.

Відповідно до п. 104 Порядку формування тарифів на теплову енергію, затвердженого ГТКМУ від 1 червня 2011р. № 869. у разі зміни протягом строку дії тарифів обсягу: окремих витрат, пов`язаних з паданням послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, з причин, які не залежать від підприємства, зокрема збільшення або зменшення податків і зборів, мінімальної заробітної плати, орендної плати та амортизаційних відрахувань, цін (тарифів) на паливно-енергетичні та інші матеріальні ресурси, може проводитися перерахування тарифів шляхом коригування лише тих складових частин їх структури, за якими відбулися цінові зміни в бік збільшення або зменшення.

Розгляд розрахунків тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, поданих ліцензіатом (підприємством), здійснюється уповноваженим органом протягом одного календарного місяця, а у разі коригування тарифів - протягом десяти календарних днів з дня отримання відповідної заяви у порядку, встановленому Мінрегіоном /п. 106 Порядку/.

В зв`язку із збільшенням цін на природний газ, 01.11.2018 ОКВГІТГ «Лубнитеплоенерго» звернулося до Полтавської обласної ради із заявою про встановлення тарифів. Рішенням пленарного засідання двадцять третьої сесії сьомого скликання від 21.12.2018 № 981 Полтавська обласна рада встановила відповідачу по даній справі, нові тарифи на теплову енергію із введенням їх в дію з 13.01.2019. Але вже 14.02.2019 Полтавська обласна рада рішенням № 1055 призупинила вищезазначене рішення. Таким чином з 01.11.2018 до 13.01.2019 та в даний час відповідач не мав і не має грошових ресурсів, щодо належного виконання зобов`язань по оплаті і вартості природного газу і вартості послуг із його розподілу.

Враховуючи статус ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» як споживача природного газу- виробника теплової енергії, на виконання ст. 19-1 Закону України «Про теплопостачання», згідно Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу затвердженого постановою К МУ від 18.06.2014 № 217, плата за теплову енергію від усіх категорій споживачів "населення", "бюджетні установи", "інші споживачі" зараховується виключно па поточні рахунки із спеціальним режимом використання, відкриті відповідачем для проведення розрахунків з постачальником природного газу, надавачами послуг з його транспортування та розподілу тазовими мережами і розподіляються за щомісячними нормативами встановленими Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг /НКРЕКП/.

Фінансова стійкість підприємства є дуже низькою, що створює передумови для його кризового становища. Тяжкий фінансовий стан відповідача підтверджується фінансовими звітами (баланс /форма № 1/. зві т про фінансові результати /форма № 2/, звіт про витрати на виробництво та фінансові показники діяльності підприємства від надання послуг /форма № 1-С теплопостачання/). Згідно показників Балансу станом на 31 грудня 2018 р. сума непокритих зби тків складає 55 888 тис.грн.

Крім того, відповідач просив суд врахувати, що діяльність підприємства пов`язана з сезонним характером надання послуг /опалювальний сезон/, рішення про початок та закінчення якого приймається виконавчими органами міських рад або місцевими державними адміністраціями виходячи з кліматичних умов згідно з правилами та іншими нормативними документами (пункт 2 частини 3 статті 16 Закону України «Про житлово- комуиальні послуги; п.5 Правил падання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведения. затверджених ІІКМУ від 21.07.2005 № 630).

Також, відповідач зазначає, що надмірне стягнення штрафних санкцій утруднює виконання ним зобов`язань перед; постачальником природного газу, створює перепони у проведенні планово-j попереджувальних ремонтних робіт та технологічних робіт по забезпеченню надійної роботи джерел виробництва теплової енергії, устаткування, теплових мереж, що суттєвої утруднює забезпечення гарантованого безперебійного та безаварійного надання населенню послуг з централізованого опалення та ставить під загрозу проведення опалювального сезону 2019/20 років та може призвести до руйнування самої системи, як єдиного безперервного технологічного процесу виробництва, транспортування теплової енергії та розподілу її споживачам.

При вирішення клопотання відповідача про зменшення пені суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні, не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Право суду зменшувати розмір неустойки передбачене також ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи із інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначного прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Враховуючи статус відповідача, який забезпечує життєво необхідними послугами населення та соціальну сферу в місті Лубни, використовує розподілений газ виключно для вироблення теплової енергії для потреб населення, а також ступінь виконання боржником зобов"язань за договором, причини неналежного виконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, взявши до уваги майновий (фінансовий) стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні, та баланс їх інтересів, значний розмір стягнутої суми боргу і значний розмір нарахованої і пред`явленої до стягнення пені та відсутність доказів понесення позивачем збитків внаслідок порушення відповідачем прийнятих на себе грошових зобов`язань за договором постачання природного газу, ступінь виконання відповідачем зобов`язань за укладеним договором, відсутність доказів, які підтверджують понесення позивачем збитків або можливість їх понесення позивачем у зв`язку з несвоєчасним виконанням відповідачем прийнятих на себе зобов`язань, суд визнав зазначені обставини винятковими та дійшов висновку про наявність підстав для зменшення заявленого до стягнення розміру пені на 50 %.

При цьому, при визначенні розміру (відсоткового співвідношення) зменшення пені суд керується своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, стягненню підлягає пеня у розмірі 25 826,90 грн. В іншій частині стягнення пені позов задоволенню не підлягає.

При вирішенні клопотання про зменшення розміру пені суд керувався практикою Верховного Суду, зокрема, постановою Верховного Суду від 05.03.2019 у справі № 923/536/18.

За даних обставин, суд дійшов висновку про задоволення позову частково, зокрема, в частині вимог про стягнення пені в розмірі - 25826,90 грн., трьох відсотків річних у розмірі - 4 303,89 грн., в іншій частині - упозові відмовити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходи із наступного.

Відповідно до п. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Крім того, статтею 130 ГПК України передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у рішенні в порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Таким чином, судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом, частково покладається на відповідача в сумі 919,67 грн. (без врахування зменшення розміру пені). Судовий збір в сумі 919,67 грн. (50% від суми визнаного позивачем та визнаного судом обгрунтованим боргу ) підлягає поверненню позивачу з Державного бюджету України.

Керуючись статтями 129, 130, 231, 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «ЛУБНИТЕПЛОЕНЕРГО», 37500, м. Лубни Полтавської області, вул. Чкалова, 17, Код на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Лубнигаз", 37500, вул. Л. Толстого, 87, м. Лубни, Полтавська обл., Код пеню в розмірі - 25826,90 грн., три відсотки річних у розмірі - 4 303,89 грн., 919,67 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Повернути Публічному акціонерному товариству по газопостачанню та газифікації "Лубнигаз", 37500, вул. Л. Толстого, 87, м. Лубни, Полтавська обл., Код з Державного бюджету України 919,67 грн. судового збору, сплаченого платіжним дорученням № 418 від 20.05.2019, оригінал якого знаходиться в матеріалах справи.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Полтавської області протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено 22.07.2019р.

Суддя Киричук О.А.