СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"25" липня 2019 р. Справа № 922/3093/15

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Білоусова Я.О., суддя Пуль О.А., суддя Тарасова І.В.

розглянувши апеляційну скаргу ТОВ «Мальва Трейд» (вх.№2102 Х/2) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 25.08.2015 у справі №922/3093/15 (прийняту у приміщенні Господарського суду Харківської області суддею Дзюбою О.А)

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Марбел-Рогань», м.Харків,

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Марбел-Рогань», м.Харків,

про банкрутство,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 25.08.2015 визнано вимоги Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк" в особі Обласного відділення ПАТ "Промінвестбанк" в м. Харків у розмірі 79 998 161,95 грн (основна заборгованість) - 4 черга задоволення вимог кредиторів, 49 562 058,95 грн (неустойка - пеня) - 6 черга задоволення вимог кредиторів; 1218,00 грн (витрати із сплати судового збору за подання заяви з кредиторськими вимогами) - 1 черга задоволення вимог кредиторів. Внесено до реєстру відомості щодо майна боржника, яке є предметом обтяження ПАТ "АКПІБ", відповідно до даних Державного реєстру обтяжень рухомого майна та заяви кредитора, на суму 45 011 920,00 грн.

ТОВ «Мальва Трейд» з ухвалою суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на неповне встановлення обставин і оцінки доказів у даній справі, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції в частині визнання кредиторських вимог Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк" в особі Обласного відділення ПАТ "Промінвестбанк" в м. Харків у розмірі 49562058,95 грн (неустойка-пеня) - 6 черга задоволення вимог кредиторів. Для повного та всебічного розгляду справи витребувати справу №922/3093/15 у Господарського суду Харківської області.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 12.07.2019 апеляційну скаргу ТОВ "Мальва Трейд" на ухвалу Господарського суду Харківської області від 25.08.2015 у справі №922/3093/15 залишено без руху, враховуючи відсутність доказів сплати судового збору у встановленому законом порядку та розмірі, неповажність наведених апелянтом підстав поновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги. Встановлено скаржнику десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення недоліків апеляційної скарги.

22.07.2019 до суду від апелянта надійшла заява (вх.№6793) про усунення недоліків апеляційної скарги, до якого додано докази доплати судового збору у розмірі 1627,00 грн та наведені інші підстави для поновлення строку апеляційного оскарження, а саме, заявник посилається на те, що значна частина судових рішень у даній справі піддавалася оскарженню як в апеляційному, так і в касаційному порядку, у зв`язку з чим частина матеріалів справи витребовувалася з одного суду до іншого, а тому видавалося неможливим ознайомитися з матеріалами справи у повному обсязі.

Розглянувши клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з урахуванням причин пропуску вказаного строку, наведених у заяві від 22.07.2019, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 4 ст. 11 Господарського процесуального кодексу України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Важливим елементом верховенства права є гарантія справедливого судочинства. Так, у справі Bellet v. France ЄСПЛ зазначив, що "стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів якого є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання в її права".

Як засвідчує позиція ЄСПЛ, основною складовою права на суд є право доступу в тому розумінні, що особі має бути забезпечено можливість звернутися до суду для вирішення певного питання і держава не повинна чинити правових чи практичних перешкод для здійснення цього права.

Відповідно до усталеної практики Суду право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою. Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми та їх застосування не повинні перешкоджати учасникам провадження використовувати доступні засоби захисту (рішення у справі "Мельник проти України" від 28.03.2006 № 23436/03).

У пункті 41 Рішення від 03.04.2008 "Пономарьов проти України" Суд вказав, що "правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо як у цій справі, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків".

«Право на суд», одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно підлягає обмеженням, дозволеним шляхом імплікації, зокрема, якщо це стосується умов прийнятності апеляції, оскільки за своїм характером це потребує регулювання держави, яка користується певною свободою розсуду у зв`язку з цим. Проте такі обмеження не повинні обмежувати або зменшувати доступ, що залишається для особи, у такий спосіб або у такою мірою, щоб сама суть -права була порушена; нарешті, таке обмеження не відповідає пункту 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимну ціль та якщо немає розумного співвідношення між засобами, що застосовуються, та ціллю, якої прагнуть досягти.

Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду (пункт 42 рішення у справі "Пономарьов проти України", заява № 3236/03).

Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 вказаної Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (Рішення у справі "Рябих проти Росії").

Аналогічна правова позиція зазначена у постановах Верховного Суду №40/353-10 від 04.05.2018, №910/5052/17 від 10.04.2018, №910/14553/17 від 15.03.2018, №915/1265/15 від 16.04.2018.

Відповідно до ч.1 ст.119 ГПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Господарський процесуальний кодекс України не пов`язує право суду відновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Отже, у кожному випадку суд повинен з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінити доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії. Поновлення пропущеного процесуального строку є правом господарського суду, яке він використовує виходячи із поважності причин пропуску строку на оскарження.

Як вже зазначалося, заявник посилається на те, що значна частина судових рішень у даній справі піддавалася оскарженню як в апеляційному, так і в касаційному порядку, у зв`язку з чим частина матеріалів справи витребовувалася з одного суду до іншого, а тому видавалося неможливим ознайомитися з матеріалами справи у повному обсязі.

Проте, відповідно до відомостей системи "Діловодство спеціалізованого суду", після 19.05.2016 (дати набуття ТОВ "Мальва Трейд" процесуального статусу сторони у даній справи) перше оскарження судового рішення у справі (а саме, ухвали від 30.05.2017) мало місце лише у червні 2017 року, при цьому до суду апеляційної інстанції було надіслано не матеріали справи в цілому або їх частину, а лише матеріали апеляційного оскарження. При подальшому оскарженні судових рішень у справі (липень - вересень 2017 року) до суду апеляційної інстанції надсилалися: томи №10 та №11 даної справи. Щодо тому №5 справи, в якому міститься оскаржувана ухвала Господарського суду Харківської області від 25.08.2015 - його було надіслано до суду касаційної інстанції 04.10.2017. В подальшому том 5 справи направлявся до суду апеляційної інстанції тільки 03.05.2018.

Колегія суддів зазначає, що заявником у клопотанні про поновлення пропущеного строку не пояснено, яким чином вказані обставини перешкоджали ТОВ "Мальва Трейд", наділеному процесуальними правами сторони у справі, ознайомитися з матеріалами справи, зокрема, з томом №5, в якому міститься оскаржувана ухвала, у період з травня 2016 року по липень 2019 року.

Крім того, в ухвалі про залишення апеляційної скарги без руху від 12.07.2019 суд апеляційної інстанції вказав на те, що судові рішення в даній справі розміщувалися в Єдиному державному реєстрі судових рішень, зокрема, оскаржувану ухвалу від 25.08.2015 оприлюднено в реєстрі 07.09.2015.

Однак апелянтом у заяві про усунення недоліків апеляційної скарги не наведено жодних пояснень стосовно обставин, що перешкодили б йому ознайомитися з текстом оскаржуваної ухвали від 25.08.2015 у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Отже, колегія суддів зазначає, що аргументи стосовно підстав для поновлення строку, наведені апелянтом у заяві про усунення недоліків апеляційної скарги, також не можуть бути визнані переконливими.

З огляду на установлені судом апеляційної інстанції обставини щодо неповажності наведених заявником причин тривалого пропуску строку на апеляційне провадження (майже 4 роки), посилання заявника на практику Європейського суду з прав людини щодо доступу до правосуддя колегія суддів визнає недоречним, враховуючи, що, як було встановлено вище, відповідно до правової позиції ЄСПЛ, таке право не є абсолютним і що апелянтом, всупереч вимогам ч.1 ст.74 ГПК, якою визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень - не доведено наявності обставин, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення відповідної процесуальної дії, у даному випадку, для подання апеляційної скарги протягом розумного строку.

Відповідно до приписів ч. 4 ст.13 ГПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Отже, колегія суддів не вбачає підстав для поновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги.

Згідно з п.4 ч.1 ст.261 ГПК України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 234, 261 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Мальва Трейд" на ухвалу Господарського суду Харківської області від 25.08.2015, якою визнано кредиторські вимоги Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк" в особі Обласного відділення ПАТ "Промінвестбанк" в м. Харків.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання. Порядок і строки її оскарження передбачено ст.286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Додаток заявнику: апеляційна скарга з додатками на 19 аркушах, у тому числі: квитанція №ПН134 від 04.07.2019 про сплату 200,00 грн судового збору та квитанція №ПН386 від 18.07.2019 про сплату 1627,00 грн судового збору.

Головуючий суддя Я.О. Білоусова

Суддя О.А. Пуль

Суддя І.В. Тарасова