ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" липня 2019 р. Справа№ 910/360/17

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Пашкіної С.А.

Дідиченко М.А.

секретар Добрицька В.С.

за участю

представників: позивача: Ковриженко С.О.

відповідача: Гончаренко Є.В., Ільченко І.В.

прокуратури: Тракало Р.І.

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Сбербанк"

на рішення Господарського суду м. Києва від 17.12.2018 р. (повне рішення складено 20.12.2018 р.)

у справі № 910/360/17 (суддя - Грєхова О.А.)

за позовом Акціонерного товариства "Сбербанк"

до Головного управління урядового фельд`єгерського зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України

за участю Військової прокуратури Центрального регіону України

про стягнення збитків у розмірі 5155247,07 грн

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2016 року Акціонерне товариство "Сбербанк" звернулося з позовом до Головного управління урядового фельд`єгерського зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України про стягнення збитків у розмірі 5155247,07 грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на те, що відповідач не виконав свої зобов`язання за укладеною генеральною угодою від 01.06.2013 р. № 23-13/к з організації і забезпечення доставки цінних відправлень., чим було завдано позивачу збитків.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 21.02.2017 р. у справі № 910/360/17, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 08.06.2017 р., у позові відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 12.10.2017 р. рішення Господарського суду м. Києва від 21.02.2017 р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 08.06.2017 р. у справі № 910/360/17 скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

За результатами нового розгляду рішенням Господарського суду м. Києва від 06.12.2017 р. у справі № 910/360/17 позов Акціонерного товариства "Сбербанк" задоволено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 13.03.2018 р. рішення Господарського суду м. Києва від 06.12.2017 р. у справі № 910/360/17 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 28.08.2018 р. частково задоволено касаційну скаргу Головного управління урядового фельд`єгерського зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, постанову Київського апеляційного господарського суду від 13.03.2018 р. та рішення Господарського суду м. Києва від 06.12.2017 р. у справі № 910/360/17 скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 17.12.2018 р. у справі № 910/360/17 у задоволенні позову Акціонерного товариства "Сбербанк" відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Акціонерне товариство "Сбербанк" подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права.

Так, в апеляційній скарзі позивач вказує на те, що відсутні правові підстави для звільнення відповідача від відшкодування позивачу збитків, оскільки відсутня жодна з наведених у п. 6.2 генеральної угоди № 23-13/к від 01.06.2013 р. обставин, за яких відповідач звільняється від відповідальності.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 22.01.2019 р. апеляційну скаргу у справі № 910/360/17 передано на розгляд колегії суддів у складі: Михальська Ю.Б. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Іоннікова І.А., Тищенко А.І.

Разом з цим суддями Михальською Ю.Б. та Іонніковою І.А. заявлено самовідвід у розгляді даної справи на підставі ч. 3 ст. 36 ГПК України.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.01.2019 р. заяву суддів Михальської Ю.Б. та Іоннікової І.А. про самовідвід у справі № 910/360/17 задоволено, а справу передано на повторний автоматизований розподіл для здійснення визначення судової колегії.

На підставі зазначеної ухвали та розпорядження Північного апеляційного господарського суду № 09.1-07/28/19 від 30.01.2019 р. призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/360/17.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 30.01.2019 р. апеляційну скаргу у справі № 910/360/17 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Пашкіна С.А., Власов Ю.Л.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.02.2019 р. апеляційну скаргу у справі № 910/360/17 залишено без руху на підставі ч. 2 ст. 260 ГПК України.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.02.2019 р. справу № 910/360/17 було призначено до розгляду на 19.03.2019 р.

На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/677/19 від 18.03.2019 р. у зв`язку з перебуванням судді Власова Ю.Л. у відпустці 19.03.2019 р. призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/360/17.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 18.03.2019 р. апеляційну скаргу у справі № 910/360/17 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Пашкіна С.А., Калатай Н.Ф.

Ухвалами Північного апеляційного господарського суду від 19.03.2019 р. справу № 910/360/17 прийнято до провадження у визначеному автоматизованою системою складі суду та відкладено її розгляд до 11.04.2019 р.

У подальшому у розгляді справи неодноразово оголошувалися перерви у судових засіданнях.

На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/1958/19 від 08.07.2019 р. у зв`язку з перебуванням судді Калатай Н.Ф. у відпустці призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/360/17.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 08.07.2019 р. апеляційну скаргу у справі № 910/360/17 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Пашкіна С.А., Дідиченко М.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.07.2019 р. справу № 910/360/17 було прийнято до провадження у визначеному автоматизованою системою складі суду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін та прокуратури, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

01.06.2013 р. між Головним управлінням Державної фельд`єгерської служби України (далі - виконавець) та АТ "Сбербанк Росії", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Сбербанк", (далі - замовник) було укладено генеральну угоду № 23-13/к (далі - угода).

Відповідно до п. 1.1 угоди виконавець організовує і забезпечує доставку цінних відправлень замовника (далі - відправлення) на умовах, визначених цим договором. Конфіденційність і збереження доставки відправлень гарантується виконавцем.

Згідно з п. 3.2 угоди упаковка відправлень повинна забезпечувати збереження вкладеного і виключати доступ до нього.

Як передбачено п 3.3 угоди, на відправлення, які передаються виконавцю, замовник виписує три примірники реєстру встановленої форми. Перший та другий примірники реєстру подаються разом з відправленням виконавцю, а третій, з підписом і печаткою виконавця, залишається у замовника. При оформленні реєстру замовник повинен обов`язково вказувати в реєстрі номер цього договору.

У відповідності до п. 3.5 угоди пересилці не підлягають відправлення на адресу іноземних фірм і фізичних осіб, а також предмети і речовини, заборонені для пересилання відповідно до законодавства України.

Згідно з п. 5.1 угоди виконавець зобов`язався прийняти відправлення замовника відповідно до п. 2.2 та статті 3 цього договору та доставити відправлення замовника до пункту призначення в строк, передбачений п. 2.4 цього договору. Під час доставки відправлень замовника виконавець зобов`язаний забезпечити їх збереження та конфіденційність.

Пунктом 5.2.1 угоди сторони погодили, що замовник, у свою чергу, зобов`язаний оформити відправлення відповідно до п. 3.1-3.5 цього договору.

Виконавець має право у присутності представника замовника і представника компетентних органів провести перевірку вкладеного відправлення у випадках, передбачених чинним законодавством України (п. 5.3.3 угоди).

Згідно з п. 7.1.1 угоди виконавець несе цивільно-правову відповідальність за прийняті від замовника відправлення тільки у межах оголошеної цінності за умови оформленого відповідно до чинного законодавства документального підтвердження вмісту вкладеного та суми нестачі за рішенням суду.

Відповідно до п. 7.2 угоди замовник, зокрема, відповідає за вміст відправлення, відповідність його вимогам п. 3.5 цього договору, оформлення, упаковку і правильність вказаної адреси одержувача.

15.11.2016 р., на підставі укладеної між сторонами угоди, позивач передав відповідачу цінне відправлення з оголошеною цінністю 5155247,07 грн для його направлення до Дніпропетровського відділення № 9 ПАТ "Сбербанк", розташованого по вул. Короленка, 15 у м. Дніпрі, що підтверджується реєстром № 1 від 15.11.2016 р.

16.11.2016 р. у пасажирському потязі № 72 за маршрутом "Київ - Запоріжжя" відбулося викрадення чужого майна, у т.ч. переданого позивачем відповідачу для доставки цінного відправлення оголошеною цінністю 5155247,07 грн, що підтверджується реєстром на цінності, який направлявся через Державну фельд`єгерську службу від 15.11.2016 р., витягом з кримінального провадження № 10000298 від 07.12.2016 р., листом Військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України № 3-6-8540/11 від 09.12.2016 р.

Відповідно до довідки ПАТ "Сбербанк" від 07.02.2017 р. № 1280/5/34-2 та акту прийому-передачі від 29.12.2016 р. у цінному відправленні з оголошеною цінністю 5155247,07 грн згідно з реєстром на цінності, що направляються через Державну фельд`єгерську службу від 15.11.2016 р., перебували грошові кошти в іноземній валюті, а саме - 200000 доларів США.

Спір у справі виник у зв`язку з тим, що відповідач, на думку позивача, згідно з умовами укладеної угоди несе матеріальну відповідальність за прийняті відправлення в межах оголошеної цінності, та, враховуючи викрадення відправлень, має сплатити позивачу збитки у розмірі 5155247,07 грн.

За змістом ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Положеннями ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі ст. 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Як передбачено ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

У відповідності до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації України" державна служба спеціального зв`язку та захисту інформації України є державним органом, який призначений для забезпечення функціонування і розвитку державної системи урядового зв`язку, Національної системи конфіденційного зв`язку, формування та реалізації державної політики у сферах криптографічного та технічного захисту інформації, телекомунікацій, користування радіочастотним ресурсом України, поштового зв`язку спеціального призначення, урядового фельд`єгерського зв`язку, а також інших завдань відповідно до закону.

Статтею 5 вказаного Закону встановлено, що до загальної структури державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України входить, зокрема, головне управління та підрозділи урядового фельд`єгерського зв`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України "Про Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації України" головне управління та підрозділи урядового фельд`єгерського зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України призначені для організації і забезпечення урядовим фельд`єгерським зв`язком Президента України, Голови Верховної Ради України, Прем`єр-міністра України, державних органів, органів місцевого самоврядування, органів військового управління та інших юридичних осіб відповідно до законодавства.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 15 цього Закону для забезпечення виконання покладених на неї обов`язків Державна служба спеціального зв`язку та захисту інформації України має право надавати фізичним або юридичним особам на договірних засадах послуги, безпосередньо пов`язані із забезпеченням виконання покладених на Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації України завдань, за переліком, визначеним Кабінетом Міністрів України.

Положеннями Порядку визначення вартості та надання платних послуг Головним управлінням та підрозділами урядового фельд`єгерського зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України (далі - Порядок), затвердженого наказом Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України 29.09.2016 р. № 600, встановлено особливості визначення вартості та надання Головним управлінням та підрозділами урядового фельд`єгерського зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України платних послуг державним органам, органам місцевого самоврядування та іншим юридичним особам.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 р. № 1105 затверджено перелік платних послуг, що надаються Головним управлінням та підрозділами урядового фельд`єгерського зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, серед якого зазначено, зокрема, що доставка кореспонденції та/або цінних відправлень здійснюється співробітником Головного управління та підрозділів урядового фельд`єгерського зв`язку з прийманням у приміщенні замовника за його заявою, без використання автотранспортних засобів Головного управління та підрозділів урядового фельд`єгерського зв`язку, з використанням автотранспортних засобів Головного управління та підрозділів урядового фельд`єгерського зв`язку.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про поштовий зв`язок" відносини у сфері надання послуг поштового зв`язку регулюються Конституцією України, цим та іншими законами України і прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Діяльність у сфері надання послуг поштового зв`язку спеціального призначення (фельд`єгерського і спеціального зв`язку) проводиться відповідно до законодавства України.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про поштовий зв`язок" поштовий зв`язок спеціального призначення - це складова частина поштового зв`язку України, призначена для надання послуг поштового зв`язку окремим категоріям користувачів.

Отже, фельд`єгерський зв`язок входить до системи поштового зв`язку України та регулюється Законом України "Про поштовий зв`язок" з урахуванням особливостей, передбачених нормами спеціального законодавства.

Статтею 1 Закону України "Про Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації України" визначено, що спеціальний зв`язок - зв`язок, що забезпечує передачу секретної та/або службової інформації шляхом застосування відповідних організаційних та технічних заходів; система спеціального зв`язку - сукупність обладнання, засобів, комплексів та систем обробки, передачі, технічного та криптографічного захисту інформації, що організаційно, технічно та функціонально поєднані в єдине ціле, призначена для забезпечення користувачів спеціальним зв`язком; засіб спеціального зв`язку - апаратний, апаратно-програмний засіб, який призначений для обробки інформації з обмеженим доступом у складі системи спеціального зв`язку, але не реалізує криптографічних перетворень інформації.

Таким чином, фельд`єгерський зв`язок входить до системи поштового зв`язку України і регулюється нормами Закону України "Про поштовий зв`язок", а діяльність у сфері фельд`єгерського зв`язку провадиться відповідно до законодавства України.

За змістом ст. 13 Закону України "Про поштовий зв`язок" оператори надають користувачам послуги поштового зв`язку відповідно до законодавства України та провадять іншу підприємницьку діяльність в установленому законом порядку. Послуги поштового зв`язку надаються на договірній основі згідно з Правилами надання послуг поштового зв`язку, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, та повинні відповідати встановленим нормам якості.

Відповідно до п. 30 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 р. № 270 у внутрішніх поштових відправленнях пересилаються предмети, не заборонені для пересилання.

Згідно з п. 32 Правил надання послуг поштового зв`язку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 р. № 270 у внутрішніх поштових відправленнях забороняється пересилати вогнепальну зброю усіх видів і боєприпаси до неї (крім несправних частин рушниць, які відправляються магазинами мисливських і рибальських знарядь, правлінням Товариства мисливців і рибалок на адресу заводів-виробників або майстерень з ремонту рушниць, а також цими заводами або майстернями на адресу відповідних магазинів і правління Товариства мисливців і рибалок), холодну зброю та інші предмети, спеціально призначені для нападу та оборони (кастети, стилети, балончики з рідиною паралітичної дії тощо), вибухові, легкозаймисті або інші небезпечні речовини, якщо інше не передбачено законодавством; наркотичні засоби, психотропні речовини, їх аналоги та прекурсори, включені ДСКН до переліку наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, що підлягають спеціальному контролю відповідно до законодавства; токсичні та радіоактивні речовини, ртуть, кислоти, отруйні, їдкі речовини; тварин та отруйні рослини; національну валюту (крім нумізматичних монет та їх колекцій), іноземну валюту; харчові продукти, строк зберігання яких не перевищує 10 діб; спеціальні технічні засоби негласного отримання інформації, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 57 зазначених Правил надання послуг поштового зв`язку встановлено, що сума оголошеної цінності внутрішнього поштового відправлення не повинна перевищувати фактичної вартості вкладення та можливих витрат на відновлення документів, що пересилалися, у разі їх втрати.

Таким чином не підлягають доставці (пересилці) предмети і речовини, заборонені для пересилки відповідно до законодавства України, також фельд`єгерським зв`язком, як зв`язком спеціального призначення, забороняється пересилати національну та іноземну валюту (крім нумізматичних монет та їх колекцій), а сума оголошеної цінності поштового відправлення не повинна перевищувати фактичної вартості вкладення.

При цьому, пунктом 5.3.3 укладеної угоди визначено, що виконавець має право в присутності представника замовника і представника компетентних органів провести перевірку вкладеного відправлення у випадках, передбачених чинним законодавством України.

Отже, із зазначеного пункту договору вбачається, що позивачем надавались цінні посилки запакованими і відповідач не перевіряв вмісту відправлення.

Разом з цим, у поштовому відправленні, прийнятому відповідачем згідно з реєстром № 1 від 15.11.2016 р., Публічним акціонерним товариством "Сбербанк", в порушенням п. 3.5 укладеної угоди, подано для пересилання відповідачу цінності, що підтверджується прибутково-касовим ордером № 93109500 від 15.11.2016 р. на суму 200000 доларів США, що еквівалентно 5150246,80 грн.

При цьому, Інструкція з бухгалтерського обліку операцій з готівковими коштами та банківськими металами в банках України (далі - Інструкція), затверджена постановою Правління Національного банку України від 20.10.2004 р. № 495, визначає порядок відображення в бухгалтерському обліку банками України (далі - банки) типових операцій з готівкою в національній та іноземній валютах під час здійснення касових операцій з приймання та видачі готівки клієнтам, у тому числі із застосуванням платіжних карток, операцій з інкасації готівки, підкріплення банків готівкою національної валюти, під час передавання готівки між банками, вилучення з обігу сумнівних банкнот (монет) та надсилання їх на дослідження, здійснення валютно-обмінних операцій банку, операцій з пам`ятними монетами та банківськими металами в касах банків.

Згідно з п. 1.4 вказаної Інструкції бухгалтерський облік операцій банків з готівкою здійснюється за такими балансовими та позабалансовими рахунками, зокрема, 1001 А "Банкноти та монети в касі банку"; 1007 А "Банкноти та монети в дорозі".

Відповідно до п. п. 3.3, 3.4 Інструкції банк має відображати операції зі здавання готівки, у тому числі непридатної до обігу, до Національного банку України такими бухгалтерськими проводками: після видачі коштів з операційної каси банку: дебет - 1007; кредит - 1001, 1002; після надходження коштів на коррахунок банку: дебет - 1200; кредит - 1911; одночасно: дебет - 1911; кредит - 1007. Банк має відображати операції зі здаванням готівки, у тому числі непридатної до обігу, до Національного банку України через підрозділи перевезення цінностей та інкасації коштів іншого банку такими бухгалтерськими проводками: після видачі коштів з операційної каси банку: дебет - 1811; кредит - 1001, 1002; після надходження на коррахунок банку коштів як оплати за готівку: дебет - 1200; кредит - 1811.

Згідно з п. 4.4 Інструкції бухгалтерський облік операцій з передавання готівки між банком та його філіями (відділеннями) та між філіями (відділеннями) одного банку визначається банком самостійно з урахуванням його облікової політики, з дотриманням законодавства України, цієї Інструкції.

Крім того, загальний порядок забезпечення банків готівкою та порядок передавання готівки банками своїм філіям передбачено Інструкцією про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженою постановою Правління Національного банку України від 01.06.2011 р. № 174, зокрема, п. 3 Розділу ІІ цієї Інструкції.

Згідно з п. 3.1 Інструкції № 174 банк (філія) має право самостійно передавати готівку своїм філіям (банку), відділенням або іншим банкам (філіям, відділенням) незалежно від їх місця розташування на території України.

Відповідно до п. 3.3 банк (філія, відділення) видає готівку банку -отримувачу за прибутково-видатковим касовим ордером та довіреністю (через уповноважену особу) або за описом цінностей у національній валюті України, що перевозяться (далі - опис цінностей), прибутково-видатковим касовим ордером та дорученням на перевезення валютних цінностей (через інкасаторів).

Пунктом 3.5 Інструкції визначено, що у разі передавання банком (філією) готівки національної валюти своїм філіям та іншим банкам (філіям, відділенням) незалежно від їх місцезнаходження не пізніше наступного робочого дня надсилається повідомлення про передавання готівки як банком (філією), що передає готівку, так і банком (філією), що її одержує, відповідному відділу (управлінню) грошового обігу в регіоні засобами програмного комплексу "Автоматизація оброблення заявок банків на підкріплення готівкою, вивезення її надлишків і не придатних до обігу банкнот і монет" або, як виняток, засобами електронного зв`язку за погодженням із відділом (управлінням) грошового обігу в регіоні. У повідомленні про передавання готівки на кожний окремий опис мають зазначатися: у разі передавання готівки - найменування банку (філії, відділення), що передав готівку, дата видачі готівки, сума готівки та найменування банку-отримувача (філії, відділення); у разі отримання готівки - найменування банку (філії, відділення), що одержав готівку, дата видачі готівки, дата отримання готівки, сума готівки та найменування банку-відправника (філії, відділення).

Крім цього, порядок вивезення (інкасації) валютних цінностей із філій банків передбачено Інструкцією з організації інкасації коштів та перевезення валютних цінностей у банківських установах в Україні (далі - Інструкція), затвердженої постановою Правління Національного банку України від 14.02.2007 р. № 45.

Вказаною Інструкцією передбачений спеціальний порядок вивезення готівки, який визначає відповідні заходи щодо збереження вмісту мішків із готівкою та іншими цінностями та передбачає складання відповідних документів на різних етапах здійснення переміщення цінностей.

Відповідно до положень вказаної Інструкції перевезення валютних цінностей - переміщення в установленому порядку транспортними засобами валютних цінностей, яке здійснюють інкасатори між банківськими установами, між Національним банком України і банківськими установами та в структурі Національного банку України; послуги з інкасації - це перелік послуг, до яких належать: вивезення надлишків та доставка підкріплень готівки між Національним банком України та банківськими установами, між банківськими установами, їх філіями, відділеннями та від них до банкоматів, пунктів обміну валют і у зворотному напрямку.

Згідно з п. 1 Глави 4 Розділу ІІІ зазначеної вище Інструкції перевезення валютних цінностей між банківськими установами (юридичними особами) здійснюється власними підрозділами інкасації, інкасаторами Національного банку України або підрозділами інкасації інших банківських установ на підставі укладених договорів.

Відповідно до п. 3 Глави 1 Розділу ІІІ Інструкції перевезення валютних цінностей між банком і його територіально відокремленими підрозділами (філіями, відділеннями) та до пунктів обміну валют, банкоматів і у зворотному напрямку здійснюється з урахуванням вимог додатка 2 до цієї Інструкції власними силами банку або підрозділами інкасації інших банківських установ згідно з вимогами Положення з використанням визначених відповідно до цього порядку окремих документів, серед яких прибутково-видатковий касовий ордер, опис цінностей, доручення на перевезення валютних цінностей, супровідна відомість до сумки з готівкою (додаток 7), супровідний касовий ордер до сумки з валютними цінностями (додаток 8). Допускається додаткове використання інших документів, розроблених банком для виконання визначених у Положенні про підрозділ завдань щодо внутрішньобанківських перевезень цінностей.

Відповідно до Інструкції власні сили банку - бригада інкасації підрозділу інкасації банку або уповноважена особа банку в супроводі осіб, які здійснюють заходи щодо її особистої охорони та/або цінностей, що переміщуються цією особою;

- перевезення валютних цінностей - переміщення в установленому порядку транспортними засобами валютних цінностей, яке здійснюють інкасатори між банківськими установами, між Національним банком і банківськими установами та в структурі Національного банку;

- послуги з інкасації - це перелік послуг, до яких належать: вивезення надлишків та доставка підкріплень готівки між Національним банком та банківськими установами, між банківськими установами, їх філіями, відділеннями та від них до банкоматів, пунктів обміну валют і у зворотному напрямку.

Таким чином, порядок доставки підкріплень готівки визначається Інструкцією, а доказом передачі валюти особам уповноваженим на її перевезення та факт дотримання позивачем вимог норм права, що регулюють порядок вивезення готівки із власних філій в іноземній валюті, може бути супровідна відомість (додаток 7 до Інструкції), супровідний касовий ордер до сумки з валютними цінностями (додаток 8 до Інструкції).

Таким чином, з огляду на положення п. 3 Глави 1, п. 1 Глави 4 Розділу ІІІ Інструкції з організації інкасації коштів та перевезення валютних цінностей у банківських установах в Україні, п. 32 Правил надання послуг поштового зв`язку, вивезення надлишків та доставка підкріплень готівки між банківськими установами, їх філіями, відділеннями здійснюється власними силами банку (тобто бригадою інкасації підрозділу інкасації банку або уповноваженою особою банку в супроводі осіб, які здійснюють заходи щодо її особистої охорони та/або цінностей, що переміщуються цією особою) або інкасаторами Національного банку, а пересилання національної валюти (крім нумізматичних монет та їх колекцій) та іноземної валюти у внутрішніх поштових відправленнях заборонено в силу прямої норми законодавства.

В той же час, матеріалами справи підтверджується передача позивачем відповідачу для перевезення саме грошових коштів у іноземній валюті в розмірі 200000 дол. США.

Таким чином, передавши відповідачу до пересилки іноземну валюту, позивач порушив вимоги чинного законодавства та умови укладеного з відповідачем договору.

Крім цього, позивачем не дотримано вимог Інструкції з організації перевезення валютних цінностей та інкасації коштів в установах банків України, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 14.02.2007 р. № 45, та порушено норми Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 р. № 270.

Відповідно 7.1.1 укладеної угоди виконавець несе матеріальну відповідальність за прийняті від замовника відправлення тільки у межах оголошеної цінності за умови оформленого відповідно до чинного законодавства документального підтвердження вмісту вкладеного та суми нестачі за рішенням суду.

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків.

Як передбачено ч. ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: - втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); - доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно зі ст. 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Відповідно до ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) шкоди; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; 4) вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Чинним законодавством України обов`язок доведення факту наявності порушення відповідача, наявності та розміру понесених збитків, а також причинно-наслідковий зв`язок між правопорушенням і збитками, покладено на позивача.

Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою і збитками є обов`язковою умовою відповідальності. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв`язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв`язку.

Таким чином, позивач повинен був довести факт заподіяння йому збитків, розмір зазначених збитків та надати докази невиконання зобов`язань та причинно-наслідковий зв`язок між невиконанням зобов`язань та заподіяними збитками. При визначенні розміру збитків, заподіяних порушенням господарських договорів, береться до уваги вид (склад) збитків та наслідки порушення договірних зобов`язань для підприємства. Тоді як відповідачу потрібно довести відсутність його вини у спричиненні збитків позивачу.

Відшкодуванню підлягають збитки, що стали безпосереднім, і що особливо важливо, невідворотним наслідком порушення боржником зобов`язання чи завдання шкоди. Такі збитки є прямими. Збитки, настання яких можливо було уникнути, які не мають прямого причинно-наслідкового зв`язку є опосередкованими та не підлягають відшкодуванню.

Таким чином, протиправна поведінка позивача, який порушив умови договору та вимоги чинного законодавства, не надає йому права вимагати від відповідача відшкодування збитків.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача 5155247,07 грн збитків є необґрунтованою, недоведеною та такою, що не підлягає задоволенню.

При цьому судом першої інстанції було враховано вказівки Верховного Суду під час нового розгляду справи, досліджено положення Постанови Національного банку України від 20.10.2004 р. № 495 "Про затвердження Інструкції з бухгалтерського обліку операцій з готівковими коштами та банківськими металами в банках України", положення Постанови Національного банку України від 01.06.2011 р. № 174 «Про затвердження Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні» та вирішено спір на підставі належних доказів.

Аргументи, викладені в апеляційній скарзі, наведеного не спростовують та відхиляються колегією суддів.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд необхідно покласти на скаржника.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Сбербанк" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 17.12.2018 р. у справі № 910/360/17 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання і розгляд апеляційної скарги покласти на Акціонерне товариство "Сбербанк".

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 29.07.2019 р.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді С.А. Пашкіна

М.А. Дідиченко