РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

25.07.2019Справа № 910/6648/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Бондарчук В.В., за участі секретаря судового засідання Топіхи І.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Лідер Тім-Київ», м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Хардекс», м. Київ

про стягнення 352 699,00 грн.,

Представники:

від позивача: Лейб`юк Б.Б., Яворський В.Ю.;

від відповідача: Кочеров М.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Лідер Тім-Київ» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Хардекс» про стягнення заборгованості у розмірі 352 699,00 грн.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань щодо оплати наданих послуг згідно договору № 09-2017 про виконання робіт (надання послуг) від 11.10.2017 р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.05.2019 р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання у справі на 20.06.2019 р. (з урахуванням ухвали суду від 27.05.2019 р. про виправлення описки в даті судового засідання).

29.05.2019 р. до суду надійшов відзив відповідача, в якому ТзОВ «Хардекс» просив суд відмовити у задоволенні позову, обґрунтовуючи тим, що позивач посилається на укладений між сторонами договір № 09-2017, проте, як на доказ виконання своїх зобов`язань посилається на акт виконаних робіт №19 від 31.08.2018р., який складено відповідно до договору № 29-04-02/16 від 29.04.2016 р., крім того вказує, що заявлена у позові сума заборгованості складає 352 699,00 грн., однак у зазначеному акті вказана сума 285 799,00 грн.

Ухвалами суду від 20.06.2019 р. та від 01.07.2019 р. у зв`язку з неявкою позивача у судове засідання розгляд справи відкладався на 01.07.2019 р. та 25.07.2019 р. відповідно.

25.07.2019 р. у судове засідання з`явилися представники позивача, які просили суд задовольнити позовні вимоги. Відповідач у свою чергу, проти задоволення позову заперечив у повному обсязі.

Зокрема, суд розглянув клопотання представника відповідача про витребування доказів від 20.06.2019 р., в якому останній просив витребувати у позивача докази, які доводять факт надання послуг, а саме: накази та витяги з трудових книжок про прийняття на роботу працівників, які виконували трудові обов`язки мерчендайзерів, пов`язані із виконанням ТзОВ «Лідер Тім-Київ» договірних обов`язків перед ТзОВ «Хардекс»; цивільні або господарські договори, згідно умов яких виконавці повинні були виконувати договірні обов`язки ТзОВ «Лідер Тім-Київ» перед ТзОВ «Хардекс»; письмові докази, які в силу п.п. 1.6, 1.7 додатку №1 до договору від 29.04.2016 р. № 29-04-02/16 підтверджують факт проведення підготовки співробітників позивача разом із відповідачем до надання послуг та узгодження доступу цих співробітників до місця надання таких послуг.

Ураховуючи, що вказані у клопотанні докази, спрямовані на доведення невиконання позивачем зобов`язань за договором № 29-04-02/16 від 29.04.2016 р., який не є предметом дослідження у даному провадженні, суд відхилив клопотання відповідача про витребування доказів.

Отже, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

11.10.2017 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лідер Тім-Київ» (далі - виконавець/позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Хардекс» (далі - замовник/відповідач) був укладений договір № 09-2017 про виконання робіт (надання послуг) відповідно до якого замовник доручає виконавцю, а виконавець приймає на себе зобов`язання виконати для замовника роботи (надати послуги), що визначені в додатку №1 до договору, а замовник зобов`язується створити виконавцеві необхідні умови для виконання робіт (надання послуг), вчасно прийняти і оплатити їх.

Відповідно до п.п. 2.1., 2.2. договору, вартість робіт (надання послуг) виконавця на об`єктах замовника визначається в додатку №2 до договору. Замовник зобов`язаний щомісяця здійснювати оплату за виконану роботу (надані послуги) за договором. Розрахунок між сторонами виконується в порядку, визначеному додатку №2 до договору.

Згідно п. 2.3. договору, розрахунок між сторонами здійснюється в національній валюті України, шляхом перерахування замовником грошових коштів на поточний рахунок виконавця, зазначений у цьому договорі, на підставі акту здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг) та рахунку-фактури виконавця.

Як на підставу неналежного виконання зобов`язань ТзОВ «Хардекс» щодо оплати наданих послуг згідно договору № 09-2017 від 11.10.2017 р., ТзОВ «Лідер Тім-Київ» посилається на акт №19 від 31.08.2018 р. на суму 352 699,00 грн.

Проте, в матеріалах справи міститься копія акту надання послуг № 19 від 31.08.2018 року, відповідно до якого позивачем було надано відповідачу послуги марчендайзингу згідно договору № 29-04-02/16 від 29.04.2016 р. на суму 285 799,00 грн.

Інших доказів на предмет надання послуг позивачем саме за договором № 09-2017 від 11.10.2017 р., ТзОВ «Лідер Тім-Київ» до суду не надано.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частина 1 статті 193 ГК України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Як зазначено вище та вбачається із матеріалів справи, між позивачем та відповідачем був укладений договір № 09-2017 про виконання робіт (надання послуг) від 11.10.2017 р., відповідно до якого ТзОВ «Лідер Тім-Київ» зобов`язалося виконувати роботу (надавати послуги) на об`єкті ТзОВ «Хардекс».

При цьому, на підтвердження виконання своїх зобов`язань щодо наданих послуг за договором № 09-2017 про виконання робіт (надання послуг) від 11.10.2017 р., позивачем надано суду акт виконаних робіт № 19 від 31.08.2018 р., складений згідно договору №29-04-02/16 від 29.04.2016, який не вказується позивачем у даному провадженні, як підстава для звернення до суду для поновлення порушених прав, відповідно такий договір не є предметом дослідження судом. Отже, акт виконаних робіт № 19 від 31.08.2018 р. не є належним доказом виконання зобов`язань за договором № 09-2017 про виконання робіт (надання послуг) від 11.10.2017 р.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до вимог ст.ст. 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є необґрунтованими, відповідно задоволенню не підлягають.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 74, 76, 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Товариству з обмеженою відповідальністю «Лідер Тім-Київ» відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів в порядку, передбаченому ст.ст. 253-259, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено: 30.07.2019.

Суддя В.В. Бондарчук