ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" липня 2019 р. Справа№ 910/13346/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Смірнової Л.Г.

Дідиченко М.А.

розглянувши апеляційні скарги Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр транспортної логістики" Акціонерного товариства "Українська залізниця"

на рішення Господарського суду міста Києва від 13.02.2019 року року (дата підписання повного тексту 13.02.2019 року та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 18.03.2019 року

у справі № 910/13346/18 (суддя: Джарти В.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрметалургтранс"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр транспортної логістики" Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 27 956,40 грн,

без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрметалургтранс" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - відповідач) в особі філії "Центр транспортної логістики" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - Філія) про стягнення 27 956,40 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що під час перевезення вантажу за договором №7676-Є/1420ЦТЛ-2017 від 04.10.2017 року з організації перевезення вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізничним транспортом послуги відповідачем було неправомірно нараховано та списано з позивача провізну плату на суму 105 340,80 грн, яку відповідач повернув лише частково в розмірі 68 535,60 грн. На підставі наведеного позивач просить суд стягнути з відповідача залишок провізної плати в розмірі 27 956,40 грн.

Господарський суд міста Києва повністю задовольнив позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрметалургтранс" своїм рішенням від 13.02.2019 року (повний текс складено - 28.02.2019 року).

Крім того, Господарський суд міста Києва присудив до стягнення з Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр транспортної логістики" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрметалургтранс" 10000,00 грн витрат на правничу допомогу своїм додатковим рішенням від 18.03.2019 року.

Не погодившись з прийнятими рішенням, Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі філії "Центр транспортної логістики" Акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 13.02.2019 року у даній повністю та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд міста Києва, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми процесуального та матеріального права.

Так, скаржник зазначив, що долучені до матеріалів справи відомості (витяг з АБД ПВ) не відповідають вимогам ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, оскільки з них не можливо встановити звідки вказані відомості отримані, ким сформовані та в який спосіб.

Крім того, скаржник зазначив, що наявні в матеріалах справи накладні не містять відомості, необхідні для вагонів, які є власними, тобто вагони не мають ознаки «властні».

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.04.2019 року справу № 910/13346/18 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сулім В.В., судді: Коротун О.М., Пономаренко Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.04.2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр транспортної логістики" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 13.02.2019 року у справі № 910/13346/18.

03.04.2019 року через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів від скаржника до суду надійшли письмові пояснення до апеляційної скарги, зокрема, відповідно до яких при застосуванні до вказаних перевезень розрахунків оплати послуг відповідно до додатку 3-8 договору, суд повинен був при перевірці розрахунків, керуватися визначеними сторонами умовами договору, з яких вбачається що позивач повинен сплатити замість оспорюваної суми 23401,453 грн.

Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.06.2019 року, у зв`язку з перебуванням суддів Коротун О.М. та Пономаренка Є.Ю. у відпустці, було сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі № 910/13346/18 нову колегію суддів у складі: головуючого судді: Суліма В.В., суддів: Дідиченко М.А., Смірнова Л.Г.

Північний апеляційний господарський суд апеляційну скаргу прийнято апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр транспортної логістики" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 13.02.2019 року у справі №910/13346/18 до провадження у складі нової колегії суддів: головуючий суддя - Сулім В.В., судді: Дідиченко М.А., Смірнова Л.Г. своєю ухвалою від 20.06.2019 року.

Крім того, 16.04.2019 року Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі філії "Центр транспортної логістики" Акціонерного товариства "Українська залізниця" не погодившись з прийнятим додатковим рішенням, 15.04.2019 року звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 18.03.2019 року у даній справі повністю, яка була прийнята до спільного розгляду з вищевказаною скаргою.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд міста Києва, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми процесуального права.

Також, скаржник зазначив, що заява відповідача про відшкодування витрат на правничу допомогу була подана більше ніж через п`ять днів після винесення рішення.

Крім того, скаржник вказав, що додаткова угода №14012019 від 14.01.2019 року до договору №14012019/УМ про надання правничої допомоги від 14.01.2019 року не містить посилань на конкретну справу.

03.05.2019 року через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів від позивача до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу на рішення Господарського суду міста Києва від 13.02.2019 року, відповідно до якого відповідач заперечує проти доводів апеляційної скарги та просить рішення Господарського суду міста Києва від 13.02.2019 року залишити без змін, а апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр транспортної логістики" Акціонерного товариства "Українська залізниця" без задоволення. Разом з цим, представник позивача у відзиві на апеляційну скаргу зазначив, що судом першої інстанції було оцінено належність та допустимість кожного доказу окрема, тобто належними та допустимими доказами доведено безпідставність нарахування відповідачем вартості послуг для вагонів типу «вагони інвентарного парку», що призвело до неправомірного списання з особового рахунку грошових коштів у розмірі 27956,40 грн.

Крім того, представник позивача у відзиві просив на підставі ст .126 Господарського процесуального кодексу України стягнути з відповідач на користь позивача 2550,00 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката за підготовку та подачу відзиву на апеляційну скаргу на рішення Господарського суду міста Києва від 13.02.2019 року.

Також, 03.05.2019 року через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів від відповідача до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 18.03.2019 року відповідно до якого за твердженням позивача останнім були надані змістовні та беззаперечні докази надання АО «СОТА» правової допомоги, зокрема. Копія договору №14012019/УМ про надання правничої допомоги від 14.01.2019 року; копія додаткової угоди №14012019 від 14.01.2019 року до договору №14012019/УМ про надання правничої допомоги від 14.01.2019 року4 копія банківської виписки по рахунку за період з 01.03.2019 року до 13.03.2019 року; копія акту приймання -передачі наданих послуг до додаткової угоди №14012019 від 14.01.2019 року до договору №1401209/УМ про надання правничої допомоги від 14.01.2019 року.

Крім того, представник позивача у відзиві просив на підставі ст. 126 Господарського процесуального кодексу України стягнути з відповідач на користь позивача 2550,00 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката за підготовку та подачу відзиву на апеляційну скаргу на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 18.03.2019 року.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Північний апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 13.02.2019 року та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 18.03.2019 року підлягає залишенню без змін, а апеляційні скарги Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр транспортної логістики" Акціонерного товариства "Українська залізниця" - без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

04.10.2017 року між Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі директора філії "Центр транспортної логістики" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (перевізник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрметалургтранс" (замовник) був укладений договір № 7676-Є/1420ЦТЛ-2017 про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізничним транспортом послуги (далі - договір), відповідно до умов даного договору перевізник зобов`язується доставити прийнятий до перевезення вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а замовник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу та надані послуги, що пов`язані з цим перевезенням.

Згідно приписів пункту 1.3 договору укладення договору перевезення вантажу підтверджується оформленням залізничних накладних відповідно до чинного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи у період з 05.02.2018 року по 16.02.2018 року залізницею були надані послуги позивачу з організації перевезення вантажів у власних хопер-зерновозах перевізника у тому числі згідно перевізних документів №№: 43847839, 45602232, 45625571, 43882661, 45799582, 43917186, 45831914, 45914892, 45734563 та № 48368070 (наявні в матеріалах справи).

Відповідно до п. 4.1 договору розрахунки за цим договором здійснюється через філію "Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень" ПАТ "Укрзалізниці" (далі - філія "ЄРЦ"). Розмір попередньої оплати та періодичність її внесення визначається Замовником, виходячи із очікуваного обсягу перевезень та послуг, на підставі діючих тарифів та умов цього договору (пункт 4.2 договору). Згідно з пунктом 4.3 договору оплата послуг відповідного до цього договору здійснюється в національній валюті України на умовах попередньої оплати на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання філії "ЄРЦ".

До обов`язків Перевізника згідно пункту 2.2.4 договору віднесено відкрити для проведення розрахунків і обліку сплачених сум для замовника особовий рахунок з наданням коду платника № 8105576. Присвоїти Замовнику код вантажовідправника/ вантажоодержувача № 8494.

Згідно п. 3.1. договору розмір плати та додаткових зборів за перевезення вантажів розраховується за ставками і тарифами, які визначаються у відповідності до умов Збірника Тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послугами (далі - Збірник тарифів) із урахуванням відповідних коефіцієнтів, що затверджується наказом Міністерства інфраструктури України. Ставки і тарифи можуть змінюватись відповідно до діючого законодавства.

У міру виконання перевезень та надання послуг, філія "ЄРЦ" відображає на особовому рахунку використання Замовником коштів: для оплати перевезень вантажів, з користування вагонами (контейнерами), подавання, збирання вагонів, маневрову роботу, зберігання вантажів, інших додаткових послуг, а також штрафів та пені на підставі відповідних перевізних документів, накопичувальних карток, відомостей плати з користування вагонами (контейнерами) та інше. При незгоді із сумою нарахувань та стягнення платежів Замовник письмово повідомляє філію "ЄРЦ" для проведення перевірки. У разі виявлення Перевізником недоборів чи переборів провізних платежів, філія "ЄРЦ" здійснює перерахунок, після чого надлишок стягненої суми перераховує на особовий рахунок Замовника, як оплату за майбутні перевезення або ж додатково стягує недобір грошових сум (пункт 4.5 договору).

Відповідно до п. 1 додатку 3-8 до договору "Протокол погодження договірної ціни (вартість плат та додаткових зборів) при перевезенні вантажів у власних хопер-зерновозах перевізника" передбачено, що плату за організацію перевезення, встановлену Збірником тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послугами на час відправлення вантажу для власних вагонів Перевізника.

З Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що 27.11.2018 року мала місце державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи - зміна повного найменування, зміна скороченого найменування, інші зміни, а саме - Акціонерне товариство "Українська залізниця".

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, позивач звернувся до залізниці із претензією № 987 від 06.04.2018 року, в якій зазначило, що відповідачем неправомірно розраховано та списано з особового рахунку позивача № 8105576 105 вартості послуг перевезень у сумі 340,80 грн, які мали місце протягом 05.02.2018 року -16.02.2018 року. При цьому позивач у вказаній претензії зазначає, що причиною невірного розрахунку є помилкове застосування залізницею тарифу, як для вагонів інвентарного парку.

У зв`язку із закінчення строку дії договору від 04.10.2017 року, між сторонами 09.02.2018 року був укладений договір № 08341/ЦТЛ-2018 про надання послуг, за умовами пункту 2.3.3 якого для замовника (позивача) для проведення розрахунків і обліку сплачених сум відкрито особовий рахунок з наданням коду платника № 8206690 .

Із наявної виписки філії "ЄРЦ" щодо стану особистого рахунку позивача № 8206690 вбачається, що 05.04.2018 року відповідачем було здійснено повернення грошових коштів в розмірі 68 535,60 грн за перевезення у лютому 2018 року на підставі перевізних документів №№: 43847839, 45625571, 43882661, 45799582, 43917186, 45831914, 45914892.

03.07.2018 року позивач звернувся до відповідача із листом № 15818, в якому зазначив, що вважає неправомірною відмову щодо повернення на особовий рахунок неправомірно списаних грошових коштів у розмірі 27 956,40 грн, як вартості послуг з перевезення щодо вагонів №№: 95349205, 95750964, 95350351, 95616439, 95793543 (перевізні документи № 45734563 та № 48368070). На підтвердження класифікації вагонів позивач додав до листа витяги-довідки з ПОЦ ПАТ "УЗ" 2610 та довідки ІВЦ ЗА 2654, з яких вбачається, що станом на дати перевезення спірні вагони належали Філії, тобто не є "вагонами інвентарного парку".

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України та ст. 173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За приписами статей 11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають, зокрема, з договору.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 6, 627 Цивільного кодексу України).

З огляду на встановлений статтею 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що у позивача та відповідача виникли взаємні цивільні праві та обов`язки.

Відповідно до ст. 306 Господарського кодексу України перевезенням вантажів у цьому Кодексі визнається господарська діяльність, пов`язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами. Суб`єктами відносин перевезення вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі. Перевезення вантажів здійснюють вантажний залізничний транспорт, автомобільний вантажний транспорт, морський вантажний транспорт та вантажний внутрішній флот, авіаційний вантажний транспорт, трубопровідний транспорт, космічний транспорт, інші види транспорту.

За приписами частини 5 статті 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

Згідно ч. 1 ст. 8 Статуту залізниць України затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998 року (далі - Статут залізниць України), передбачено, що перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти залізницями провадиться у вагонах парку залізниць або орендованих у залізниць, а також у власних вагонах, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності, в тому числі розташованим за межами України.

Приписами статті 311 Господарського кодексу України унормовано, що плата за перевезення вантажів та виконання інших робіт, пов`язаних з перевезенням, визначається за цінами, встановленими відповідно до законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, умовами договору сторони погодили, що тарифи для визначення вартості послуг перевезення встановлюються Збірником тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги.

Аналогічні умови передбачені статтею 61 Статуту залізниць, а саме: Тарифи на перевезення, збори і штрафи, встановлені відповідно до чинного законодавства, публікуються у Збірниках правил перевезень і тарифів залізничного транспорту.

У межах даного позову спір між сторонами фактично виник щодо виду вагонів, якими були здійснені перевезення від чого залежить вартість послуг.

Так, пунктом 1.1.5 розділу ІІ "Правила застосування тарифів" під час перевезення вантажів у власних вагонах (контейнерах) перевізника плата визначається так само, як для власних вагонів (контейнерів).

Вагон перевізника - вантажний вагон, яким перевізник володіє на праві власності або іншій правовій підставі, що має загальномережеву нумерацію з ознакою в Автоматизованому банку даних парку вантажних вагонів (далі - АБД ПВ) "вагон інвентарного парку" відповідно до діючої нумерації та нанесення номерів на вагони згідно зі Знаками і написами.

Власний вагон - вантажний вагон, яким юридична особа (крім перевізника) або фізична особа - підприємець володіє на праві власності або іншій правовій підставі, що має загальномережеву нумерацію та ознаку в АБД ПВ "власний вагон".

Правилами експлуатації власних вантажних вагонів (затверджено Наказ Міністерства інфраструктури України 29.01.2015 року № 17) унормовано, що вагони інвентарного парку - вантажні вагони перевізника, які мають загальномережеву нумерацію з ознакою в АБД ПВ "вагон інвентарного парку" відповідно до діючої нумерації та нанесення номерів на вагони згідно зі Знаками і написами, а також вантажні вагони, які знаходяться на балансі залізниць інших залізничних адміністрацій, учасниць Угоди про спільне використання вантажних вагонів і контейнерів власності держав-учасниць Співдружності, Азербайджанської Республіки, Республіки Грузія, Латвійської Республіки, Литовської Республіки, Естонської Республіки від 12 березня 1993 року (далі - Угода). Власні вантажні вагони - вантажні вагони, які мають загальномережеву нумерацію, що нанесена на вагони відповідно до альбому-довідника 632-2011 ПКТБ ЦВ "Знаки и надписи на вагонах грузового парка колеи 1520 мм", затвердженого Радою із залізничного транспорту держав-учасниць СНД 25 квітня 2001 року (далі - Знаки і написи), та мають ознаку в АБД ПВ "власний вагон".

Тобто, вид вагону - власний або інвентарного парку відображається в АБД ПВ - автоматизований банк даних парку вантажних вагонів.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, вагони №№ 95349205, 95750964, 95350351, 95616439, 95793543 мають локальний код власника - 320483, який є кодом ЦТЛ - філії "Центр транспортної логістики". Водночас у вказаних довідках вказана дата передачі у власність спірних вагонів: 95349205 - 02.02.2018, 95750964 - 02.02.2018, 95350351 - 06.02.2018, 95616439 - 05.02.2018 та 95793543 - 12.02.2018.

Колегія суддів приймає до уваги, що вищевказана вказана інформація кореспондується із даними, вказаних у відомостях "Зміна картотечних даних СОСВАГ УЗ-1610У", наданих відповідачем.

При цьому, колегія суддів відзначає, що зміна типу спірних вагонів на "власний вагон" вчинена та зареєстрована в АБД ПВ до початку здійснення перевезень, безпосередньо: 95349205 з 02.02.2018 року "власний вагон" - перевезення 09.02.2018, 95750964 з 02.02.2018 року "власний вагон" - перевезення 09.02.2018, 95350351 з 06.02.2018 року "власний вагон" - перевезення 16.02.2018 року, 95616439 з 05.02.2018 року "власний вагон" - перевезення 16.02.2018 року, 95793543 з 12.02.2018 року "власний вагон" - перевезення 16.02.2018 року.

Таким чином, твердження скаржника, що наявні в матеріалах справи накладні не містять відомості, необхідні для вагонів, які є власними, тобто вагони не мають ознаки «властні», спростовується висновками суду першої інстанції у оскаржуваному рішенні.

Разом з цим, апеляційний суд не приймає як належне твердження скаржника, що долучені до матеріалів справи відомості (витяг з АБД ПВ) не відповідають вимогам ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, оскільки з них не можливо встановити звідки вказані відомості отримані, ким сформовані та в який спосіб, з огляду на наступне.

Відповідно до п.п.1,1, 1.2 додатку 3 договору, при умові надання перевізником для перевезення замовнику вагонів власності АТ «Укрзалізниця» з ознакою «власні» у базі АБД ПВ сторони домовились, що перевізник надає послуги та здійснює через філію «ЄРЦ» розрахунки за перевезення вантажів у власних вагонах при наявності підписаних цього додатку та протоколів погодження договірної ціни до цього додатку, а саме для хопер-зерновозів додатку 3-8 положення збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги та правилами експлуатації власних вантажних вагонів визначено, що вид вагону - власний або інвентарного парку відображається в АБД ПВ.

Правовий режим вагонів визначається відповідними рішеннями (нормативним актом) та відображається в автоматизованому банку даних пару вантажних вагонів АБД ПВ АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» (згідно Правил експлуатації власних вантажних вагонів, затверджених Наказом Міністерства Інфраструктури України «17 від 29.01.2015 року).

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку щодо задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Разом з цим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції викладеним в додатковому рішенні щодо стягнення з відповідача на користь позивача 10000,00 грн витрат на правничу допомогу, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За приписами ч.3 ст.126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

В той же час, відповідно до ч.3 ст.126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

В обґрунтування заявлених судових витрат на професійну правничу допомогу позивач посилається на те, що факт надання правової допомоги позивачу підтверджується договором №14012019/УМ від 14.01.2019 року про надання правничої допомоги з додатковою угодою №14012019 від 14.01.2019 року, укладеними з Адвокатським об`єднанням "Сота" та актом приймання-передавання наданих послуг від 17.01.2019 року.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, 14.01.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрметалургтранс" (клієнт) та Адвокатським об`єднанням "Сота" в особі керуючого партнера Барабаша Олексія Володимировича (об`єднання) було укладено договір №14012019/УМ від 14.01.2019 року про надання правничої допомоги, відповідно до якого у порядку та на умовах, що визначені договором, об`єднання за завданням клієнта зобов`язується здійснювати захист, представництво або надавати інші види правової допомоги клієнту на підставі заявки на отримання юридичних послуг, підписаної сторонами.

Одночасно, 14.01.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрметалургтранс" (клієнт) та Адвокатським об`єднанням "Сота" в особі керуючого партнера Барабаша Олексія Володимировича (об`єднання) було підписано додаткову угоду № 14012019 від 14.01.2019 року до договору № 14012019/УМ від 14.01.2019 року про надання правничої допомоги, за змістом пункту 1 якої клієнт доручає та оплачує, а об`єднання приймає на себе зобов`язання надати послуги, а саме послуги з правничої допомоги щодо стягнення коштів з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь клієнта.

Відповідно до п. 4 додаткової угоди, загальна вартість послуг за даною додатковою угодою складає суму у розмірі 10 000,00 грн без ПДВ, оскільки об`єднання є платником податку 3 групи за ставкою 5% не платних ПДВ та сплачується замовником в строк до 31.01.2019 року.

На підтвердження виконання адвокатом зобов`язань за договором про надання правової (правничої) допомоги №14012019/УМ від 14.01.2019 року про надання правничої допомоги до матеріалів справи було долучено ордер серії КС №252665 від 15.01.2019 року, акт приймання-передавання наданих послуг від 17.01.2019 року на загальну суму 10 000,00 грн, який підписаний сторонами без зауважень та заперечень та банківську виписку по рахунку позивача за період з 01.03.2019 року до 13.03.2019 року.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно ч. 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Разом з цим, колегія суддів не приймає як належне твердження скаржника, що заява відповідача про відшкодування витрат на правничу допомогу була подана більше ніж через п`ять днів після винесення рішення, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи позивач 17.01.2019 року звернувся до суду першої інстанції з клопотання про доручення до матеріалів справи попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрметалургтранс" до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр транспортної логістики" Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 27 956,40 грн.

Разом з цим, колегія суддів відзначає, що 15.03.2019 року позивач надав суду першої інстанції копію акту приймання-передавання наданих послуг до додаткової угоди №14012019 від 14.01.2019 року до договору №14012019/УМ про надання правничої допомоги від 14.01.2019 року, тобто до винесення оскаржуваного додаткового рішення.

При цьому, колегія суддів не приймає твердження скаржника, що додаткова угода №14012019 від 14.01.2019 року до договору №14012019/УМ про надання правничої допомоги від 14.01.2019 року не містить посилань на конкретну справу, оскільки дана копія була подана разом з попереднім (орієнтовним) розрахунком суми судових витрат, які позивач планує понести у зв`язку з розглядом справи за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрметалургтранс" до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр транспортної логістики" Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 27 956,40 грн, тобто із чітким зазначенням суми, яка відповідає позовним вимогам у справі №910/13346/18.

З огляду на викладене та враховуючи задоволення позовних вимог та, що доказів або обґрунтувань, в тому числі контррозрахунків, які б свідчили про неправильність розрахунку витрат або неналежність послуг адвоката до справи, а також клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, відповідач не надав, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку щодо задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрметалургтранс" про стягнення з відповідача 10000,00 грн витрат на правничу допомогу.

Щодо клопотання позивача про стягнення з відповідача 2550,00 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката за підготовку та подачу відзиву на апеляційну скаргу на рішення Господарського суду міста Києва від 13.02.2019 року та 2500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката за підготовку та подачу відзиву на апеляційну скаргу на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 18.03.2019 року, колегія суддів відзначає наступне.

Так, з огляду на вищевикладені норми та враховуючи, що на підтвердження виконання адвокатом зобов`язань за договором про надання правової (правничої) допомоги №14012019/УМ від 14.01.2019 року про надання правничої допомоги до матеріалів справи було долучено копію додаткової угоди №23042019 від 23.04.2019 року до договору №14012019/УМ про надання правової допомоги від 14.01.2019 року, копію додаткової угоди №23042019/1 від 24.04.2019 року до договору №14012019/УМ про надання правової допомоги від 14.01.2019 року, копію рахунку-фактури №02052019 від 02.05.2019 року на уму 2550,00 грн, копію рахунку-фактури №02052019/1 від 02.05.2019 року на уму 2550,00 грн, копію акту приймання-передачі наданих послуг до додаткової угоди №24042019 від 23.04.2019 року до договору №14012019/УМ про надання правничої допомоги від 14.01.2019 року, копію акту приймання-передачі наданих послуг до додаткової угоди №24042019/1 від 24.04.2019 року до договору №14012019/УМ про надання правничої допомоги від 14.01.2019 року, загальну суму 10 000,00 грн, який підписаний сторонами без зауважень та заперечень та банківську виписку по рахунку позивача за період з 01.03.2019 року до 13.03.2019 року. Оригінал ордеру, виданого АО «СОТА», адвокату Барабаш О.В., який є членом АО «СОТА», на ведення справи позивача в Північному апеляційному господарському суді та копія свідоцтва адвоката Барабаш О.В. про право на зайняття адвокатською діяльністю.

З огляду на викладене та приймаючи до уваги відмову в задоволенні апеляційних скарг, та що доказів або обґрунтувань, в тому числі контррозрахунків, які б свідчили про неправильність розрахунку витрат або неналежність послуг адвоката до справи, а також клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, скаржник не надав, колегія суддів дійшла висновку щодо задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрметалургтранс" про стягнення з відповідача 2550,00 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката за підготовку та подачу відзиву на апеляційну скаргу на рішення Господарського суду міста Києва від 13.02.2019 року та 2500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката за підготовку та подачу відзиву на апеляційну скаргу на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 18.03.2019 року.

При цьому, колегія суддів зазначає, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України no. 4241/03 від 28.10.2010 року).

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 року Європейського суду з прав людини у справі "Руїс Торіха проти Іспанії").

Отже, зазначені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення та додаткового рішення судом апеляційної інстанції, апелянт не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 73, 76-79, 86 Господарського процесуального кодексу України. А тому апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а рішення та додаткове рішення суду першої інстанції - без змін.

Судові витрати, згідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покласти на апелянта.

Суд апеляційної інстанції роз`яснює, що, за загальним правилом, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр транспортної логістики" Акціонерного товариства "Українська залізниця" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 13.02.2019 року у справі №910/13346/18 залишити без змін.

3. Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 18.03.2019 року у справі №910/13346/18 залишити без змін.

4. Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, місто Київ, вулиця Тверська, будинок 5; ідентифікаційний код 40075815) в особі філії "Центр транспортної логістики" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, місто Київ, Солом`янський район, вулиця Федорова, будинок 32; ідентифікаційний код 40123465) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрметалургтранс" (49000, Дніпропетровська область, місто Дніпро, площа Героїв Майдану, будинок 1; ідентифікаційний код 30095793) 2550,00 грн (дві тисячі п`ятсот п`ятдесят гривен 00 копійок) витрат на професійну правничу допомогу адвоката за підготовку та подачу відзиву на апеляційну скаргу на рішення Господарського суду міста Києва від 13.02.2019 року.

5. Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, місто Київ, вулиця Тверська, будинок 5; ідентифікаційний код 40075815) в особі філії "Центр транспортної логістики" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, місто Київ, Солом`янський район, вулиця Федорова, будинок 32; ідентифікаційний код 40123465) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрметалургтранс" (49000, Дніпропетровська область, місто Дніпро, площа Героїв Майдану, будинок 1; ідентифікаційний код 30095793) 2550,00 грн (дві тисячі п`ятсот п`ятдесят гривен 00 копійок) витрат на професійну правничу допомогу адвоката за підготовку та подачу відзиву на апеляційну скаргу на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 18.03.2019 року.

6. Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на апелянта.

7. Матеріали справи №910/13346/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та, за загальним правилом, не підлягає оскарженню до Верховного Суду крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді Л.Г. Смірнова

М.А. Дідиченко