номер провадження справи 33/105/19
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.07.2019 Справа № 908/1573/19

м.Запоріжжя Запорізької області

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю ТАКТ (49005, м. Дніпро, вул. Героїв Крут, 16-а)

до відповідача: Приватного акціонерного товариства Запорізький електровозоремонтний завод (69095, м. Запоріжжя, вул. Залізнична, 2)

про стягнення суми

Суддя Мірошниченко М.В.

Секретар судового засідання Хилько Ю.І.

За участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача : не з`явився

СУТНІСТЬ СПОРУ:

24.06.2019 до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю ТАКТ до Приватного акціонерного товариства Запорізький електровозоремонтний завод про стягнення пені в сумі 67241,09 грн., втрат від інфляції в сумі 20870,71 грн., 3% річних в сумі 5763,52 грн., всього 93857,32 грн., нарахованих внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов`язань за договором поставки № 180075 від 23.05.2018р. Позов обґрунтовано ст.ст. 16, 525, 526, 610, 611, 612, 625, 692 ЦК України, ст.ст. 20, 193, 232 ГК України.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.06.2019 р. справу для розгляду розподілено судді Мірошниченко М.В.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 01.07.2019р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №908/1573/19 за правилами спрощеного позовного провадження. Присвоєно справі номер провадження 33/105/19. Судове засідання призначено на 30.07.2019 р.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки № 180075, укладеного між сторонами 23.05.2018р., в частині здійснення своєчасної оплати за поставлений позивачем товар. Так, на виконання умов договору поставки позивачем було поставлено відповідачу товар на суму 500877,47 грн., однак останнім оплату товару здійснено не було. Позивач вказує, що був змушений стягнути з відповідача заборгованість за договором в судовому порядку і лише за наслідками апеляційного перегляду справи відповідно до постанови Центрального апеляційного господарського суду від 20.05.2019 у справі № 908/134/19 відповідач 30.05.2019 платіжними дорученнями: № 4522, № 4523, № 4524, № 4525, № 4526, № 4527 повністю сплатив суму 500877,47 грн. основного боргу, пеню в розмірі 21242,70 грн., штраф в розмірі 35061,43 грн., інфляційні в розмірі 4007,02 грн., 3% річних в розмірі 1770,00 грн., судового збий збір в сумі 8444,38 грн. Розрахунок пені в розмірі 21242,70 грн. та 3% річних в розмірі 1770,00 грн. був зроблений за період часу з 29.11.2018 р. до 10.01.2019 р. (включно) за 43 календарних дня прострочення, інфляційні в розмірі 4007,02 грн. за грудень 2018 року. Враховуючи значне прострочення відповідачем виконання грошових зобов`язань за договором поставки № 180075 від 23.05.2018р., позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача пені в сумі 67241,09 грн. за період: з 11.01.2019р. по 27.05.2019р., 3% річних в сумі 5763,52 грн. за період: з 11.01.2019р. по 29.05.2019р., втрат від інфляції в розмірі 20870,71 грн. за період: січень-травень 2019р. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на ст.ст. 16, 525, 526, 610, 611, 612, 625, 692 ЦК України, ст.ст. 20, 193, 232 ГК України та на умови договору поставки № 180075 від 23.05.2018р.

Позивач - процесуальним правом на участь представника в судовому засіданні 30.07.2019 не скористався, натомість, 23.07.2019р. на адресу господарського суду надійшло клопотання ТОВ ТАКТ (вих.№2207 від 22.07.2019) про розгляд справи за відсутністю представника позивача за наявними у ній матеріалами.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що розмір штрафних санкцій заявлених до стягнення позивачем є надмірно великим. Звернув увагу суду, що відповідачем вже сплачена у відповідності до рішення суду у справі № 908/134/19 не тільки пеня у розмірі 21242,70 грн., а і штраф у розмірі 35061,43 грн. за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань. Тож, вже сплачені відповідачем штрафні санкції за договором поставки складають 56304,13 грн. Посилаючись на тяжкий фінансовий стан підприємства, сплату у повному обсязі основного боргу за договором та штрафних санкцій, відсутність у позивача збитків, відповідач просить суд зменшити розмір нарахованих штрафних санкцій (пені) до 1000 грн., в задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені в розмірі 66241,09 грн. відмовити.

У судове засідання представник відповідача не з`явився. Втім, 26.07.2019р. на адресу господарського суду надійшло клопотання відповідача про відкладення розгляду справи на іншу дату, в зв`язку із знаходженням представників ПрАТЗапорізький електровозоремонтний завод у відпустці.

Розглянувши заявлене відповідачем клопотання, суд не вбачає підстав для його задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку у випадку першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Водночас, враховуючи, що відповідач у справі є юридичною особою і не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні свого керівника або іншого уповноваженого представника, суд не визнає причини неявки, викладені ПрАТ Запорізький електровозоремонтний завод у клопотанні поважними. Тож, клопотання відповідача про відкладення розгляду справи залишається судом без задоволення.

З огляду на приписи ч. 3 ст.222 Господарського процесуального кодексу України, фіксування судового процесу при розгляді справи по суті за допомогою технічного засобу не здійснювалось.

Зважаючи на те, що неявка сторін не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, враховуючи предмет спору, а також доказове наповнення матеріалів справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами у відсутність сторін.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

23.05.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю ТАКТ (постачальник, позивач у справі) та Приватним акціонерним товариством Запорізький електровозоремонтний завод (замовник, відповідач у справі) укладено договір поставки № 180075 (далі - Договір).

Пунктами 1.1., 1.2 Договору встановлено, що постачальник зобов`язався у 2018 році поставити (передати у власність) замовникові товари, зазначені в Специфікації(ях) додатку(ах) до цього Договору, а замовник - прийняти і оплатити такі товари на умовах цього Договору. Найменування, номенклатура, асортимент, марка, кількість товарів: відповідно до Специфікації(ій) - додатку(ів) до цього договору. Виробник товарів: відповідно до Специфікації(ій) - додатку(ів) до цього Договору.

Згідно із п. 3.2. Договору замовник оплачує поставлений постачальником товар виключно за ціною вказаною у Специфікацій(ях) - додатку(ах) до цього договору.

Додатком № 1 до Договору поставки від 23.05.2018 року № 180075 є Специфікація №1, якою визначені код товару, найменування (номенклатура, асортимент товарів), номінальний діаметр прокату, марка сталі, стандарти, одиниця виміру, кількість, ціна за одну одиницю без ПДВ, сума без ПДВ, завод виробник.

Згідно з п. 4.2. договору, замовник здійснює оплату поставленого товару протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня підписання Сторонами за цим договором видаткової накладної, Акту приймання-передачі товару та отримання замовником оригіналу рахунку на оплату товарів. При цьому здійснює оплату поставленого товару тільки після реєстрації постачальником відповідної податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, а у разі, якщо після постачання товару здійснюється будь-яке збільшення суми компенсації його вартості, замовник здійснює оплату поставленого товару тільки після реєстрації постачальником відповідного розрахунку коригування до податкової накладної в ЄРПН. У разі, якщо до закінчення строку оплати поставленого товару, який зазначений у першому реченні п. 4.2 цього договору, постачальник не здійсню реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування до неї в ЄРПН, строк оплати поставленого товару за цим договором продовжується до дати реєстрації постачальником податкової накладної та/або розрахунку коригування до неї в ЄРПН.

Відповідно до п.п. 6.1.1. п. 6.1. договору, замовник зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлені товари.

Пунктом 10.1. договору встановлено, що цей договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31.12.2018, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором.

Як свідчать матеріали справи, на виконання умов Договору позивачем згідно видаткової накладної № РН-013115 від 29.10.2018р. поставлено відповідачу товар на суму 500877,47 грн.

Відповідачем у строк встановлений Договором оплату товару не здійснено.

Враховуючи неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань, ТОВ ТАКТ звернулося до господарського суду для стягнення заборгованості в примусовому порядку.

Обставини щодо наявності у відповідача перед позивачем заборгованості за договором поставки № 180075 від 03.02.2017р. досліджені та встановлені рішенням господарського суду Запорізької області від 25.02.2019р. у справі № 908/134/19 за позовом ТОВ "ТАКТ" до ПрАТ "Запорізький електровозоремонтний завод" про стягнення 500877,47 грн. основного боргу, 21242,70 грн. пені, 35061,43 грн. штрафу, 1770,00 грн. 3% річних та 4007,02 грн. інфляційних втрат.

Так, вказаним рішенням встановлено, що поставка товару в рамках договору №180085 від 23.05.2018 відбулася. Факт отримання відповідачем товару доведений. Наявні правові підстави для здійснення оплати за отриманий товар.

За наслідками розгляду справи № 910/134/19 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю ТАКТ задоволено та стягнуто з приватного акціонерного товариства "Запорізький електровозоремонтний завод" на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ТАКТ» 500877,47 грн. 47 коп. заборгованості, 21242,70 грн. 70 коп. пені, 35061,43 грн. 43 коп. штрафу, 1.770,00 грн. 00 коп. 3% річних, 4007,02 грн. 02 коп. інфляційних втрат, 8444,38 грн. 38 коп. судового збору.

В рамках даної справи, пеню за порушення грошового зобов`язання стягнуто за період: з 29.11.2018 по 11.01.2019, 3% річних - за період: з 29.11.2018 по 11.01.2019р., втрати від інфляції за грудень 2018.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 20.05.2019р. рішення господарського суду Запорізької області від 25.02.2019р. у справі № 908/134/19 залишено без змін.

Згідно із ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як свідчать матеріали справи 30.05.2019р. відповідачем згідно платіжних доручень: № 4522, № 4523, № 4524, № 4525, № 4526 здійснено оплату основного боргу в сумі 500877,47 грн., сплачено пеню в розмірі 21242,70 грн., штраф в розмірі 35061,43 грн., інфляційні в розмірі 4007,02 грн. та 3% річних в розмірі 1770,00 грн.

Отже, на момент прийняття рішення у даній справі, заборгованість за поставлений згідно видаткової накладної № РН-013115 від 29.10.2018р. на підставі Договору товар погашена відповідачем у повному обсязі.

Вказані обставини сторонами у позові та відзиві визнаються.

Предметом даного судового розгляду є вимога позивача про стягнення з відповідача суми пені в сумі 67241,09 грн., втрат від інфляції в сумі 20870,71 грн., 3% річних в сумі 5763,52 грн., всього 93857,32 грн., нарахованих на період прострочення відповідачем грошового зобов`язання за договором поставки № 180075 від 23.05.2018р.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, заслухавши учасників судового процесу, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Аналогічний припис містить п.п.1, 7 ст.193 Господарського кодексу України.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Відповідно до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 7.2.1. договору поставки № 180075 від 23.05.2018р. передбачено, що у разі прострочення замовником граничного строку (терміну) оплати товару встановленого цим договором, замовник сплачує постачальнику неустойку у вигляді пені, розмір якої дорівнює подвійній обліковій ставці НБУ яка діяла в період прострочення від своєчасно несплаченої суми, за кожен дань прострочення від суми заборгованості.

Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Положення цієї статті застосовуються до боржника у разі порушення ним грошового зобов`язання в не залежності від наявності вини в його діях.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

З урахуванням приписів статті 549, частини другої статті 625 ЦК України та статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" правовими наслідками порушення грошового зобов`язання, тобто зобов`язання сплатити гроші, є обов`язок сплатити не лише суму основного боргу, а й неустойку (якщо її стягнення передбачене договором або актами законодавства), інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу.

З пункту 30.1 статті 30 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" вбачається, що моментом виконання грошового зобов`язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою.

Після прийняття господарським судом Запорізької області рішення від 25.02.2019р. у справі № 908/134/19 про стягнення коштів, грошове зобов`язання боржника не припинилось, оскільки кредитор реально отримав грошові кошти в сумі 500877,47 грн. лише 30.05.2019р.

Внаслідок прострочення відповідачем грошового зобов`язання позивачем заявлено до стягнення пеню в сумі 67241,09 грн. нараховану за період: з 11.01.2019р. по 27.05.2019р., 3% річних в сумі 5763,52 грн. нарахованих за період: з 11.01.2019р. по 29.05.2019р. та втрати від інфляції в сумі 20870,71 грн. за період: січень-травень 2019р.

Перевіривши розрахунки пені та 3% річних, судом встановлено, що періоди нарахування заявлених до стягнення сум потребують коригування.

Враховуючи, що у рішенні господарського суду Запорізької області від 25.02.2019р. у справі № 908/134/19 граничним періодом нарахування пені та 3% річних зазначено дату 11.01.2019, їх нарахування в рамках даної справи є можливим з дати 12.01.2019р. За розрахунком суд пеня за період: з 12.01.2019р. по 27.05.2019р. складає 67186,19 грн., 3% річних за період: з 12.01.2019р. по 29.05.2019р. становить 5681,19 грн.

Щодо стягнення з відповідача інфляційних витрат суд зазначає наступне. Згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур`єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Відповідно до п. 1.9 Постанови пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені.

Перевіривши розрахунок втрат від інфляції, судом встановлено, що період нарахування втрат визначено позивачем без врахування здійсненої відповідачем оплати боргу 30.05.2019р.

За таких обставин, суд коригує розрахунок втрат від інфляції, нарахування таких витрат здійснюється виходячи з положень законодавства про те, що найменшим періодом нарахування інфляційних втрат є місяць, а день фактичної сплати заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань.

З урахування вищевикладеного, інфляційні втрати на прострочену заборгованість з оплати товару підлягають нарахуванню за період: січень-квітень 2019 року та за розрахунком суду складають 17243,86 грн. За травень 2019 року втрати від інфляції не нараховуються, оскільки період їх нарахування становить менше місяця.

Відповідач у відзиві просить суд врахувати його тяжкий фінансовий стан та зменшити розмір пені до 1000 грн. Мотивуючи клопотання, зазначає, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №83 від 04.03.2015, приватне акціонерне товариство «Запорізький електровозоремонтний завод» є підприємством, яке має стратегічне значення для економіки та безпеки держави. 100% акцій відповідача належить АТ «Укрзалізниця». Основною діяльністю відповідача є забезпечення капітального ремонту електровозів ПАТ «Укрзалізниця», тобто забезпечення перевозки вантажів та пасажирів залізничним транспортом. ПрАТ Запорізький електровозоремонтний завод вже сплачені на користь позивача штрафні санкції за договором поставки в сумі 56304,13 грн. та повністю погашено суму основного боргу. Заявлена до стягнення пеня є надмірно великою. Просить суд врахувати викладені обставини.

Частинами 1-2 ст. 233 ГК України визначено, що у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (ч.1). Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій (ч.2).

Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому, відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Відповідачем в матеріали справи надано копію Звіту про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) за 1-й квартал 2019 року, зі змісту якого вбачається, що ПрАТ «Запорізький електровозоремонтний завод» має збиток за 1 -й квартал 2019 у розмірі 11 млн. 577 тис. грн.

При розгляді заявленого відповідачем клопотання, суд приймає до уваги, що відповідач у повному обсязі оплатив основний борг за спірним договором та не ухиляється від відповідальності за порушення умов договору. На момент розгляду даного спору, відповідачем фактично сплачено на користь позивача пеню в сумі 21242,70 грн. та штраф в розмірі 35061,43 грн., стягнуті з нього рішенням господарського суду Запорізької області у справі № 908/134/19. Суд зважає і на ті обставини, що окрім вимог про стягнення пені, позивач нарахував та заявив до стягнення 3% річних та інфляційні втрати, які в певній мірі компенсують знецінення несвоєчасно сплачених відповідачем коштів.

Судом також враховується, що позивачем не надано доказів, які б підтверджували понесення ним збитків, пов`язаних із невиконанням відповідачем свого обов`язку щодо своєчасної оплати товару.

Отже, дослідивши надані докази у їх сукупності, оцінивши обставини справи, враховуючи тяжкий фінансовий стан відповідача, зважаючи на ступінь виконання зобов`язання, суд вважає за можливе частково задовольнити клопотання відповідача, та зменшити розмір пені на 50% з 67186,19 грн. грн. до 33593,10 грн.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а саме: в сумі 33593,10 грн. пені, в сумі 5681,19 грн. 3% річних та в сумі 17243,86 грн. втрат від інфляції. В іншій частині позову суд відмовляє з огляду на необґрунтованість.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається на сторін, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п. 3.17.4 пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума 1843,97 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Запорізький електровозоремонтний завод (69095, м. Запоріжжя, вул. Залізнична, 2, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ТАКТ (49005, м. Дніпро, вул. Героїв Крут, 16-а, ) суму 33593 (тридцять три тисячі п`ятсот дев`яносто три) грн. 10 коп. пені, суму 5681 (п`ять тисяч шістсот вісімдесят одна) грн.. 19 коп. 3% річних, суму 17243 (сімнадцять тисяч двісті сорок три) грн. 86 коп. втрат від інфляції та суму 1843 (одна тисяча вісімсот сорок три) грн. 97 коп. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позову відмовити.

Відповідно ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 256, пп. 17.5 п. 17 розділу XI Перехідних положень ГПК України рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Центрального апеляційного господарського суду через господарський суд Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено згідно з вимогами ст. 238 ГПК України та підписано «01» серпня 2019 р.

Рішення розміщується в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя М.В. Мірошниченко