ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" липня 2019 р.м. ХарківСправа № 922/1919/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Смірнової О.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МІТ Ідеал Груп Україна", м. Чернівці
до Приватного акціонерного товариства "Комплекс Безлюдівський м`ясокомбінат", с. Котляри Харківського р-ну Харківської області
про стягнення коштів в сумі 57400,63 грн.
без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "МІТ Ідеал Груп Україна" (позивач) звернулось до господарського суду Харківської області із позовною заявою до відповідача - Приватного акціонерного товариства "Комплекс Безлюдівський м`ясокомбінат", в якій просить стягнути з останнього основний борг в сумі 53000,90 грн., пеню в сумі 4055,59 грн. та 3% річних в сумі 344,14 грн., посилаючись на неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань за договором поставки №291217/У від 29.12.2017 року. Також, позивач просив стягнути з відповідача судові витрати по справі, які складаються із судового збору в сумі 1921,00 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 14500,00 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 24.06.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/1919/19 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Ухвала господарського суду Харківської області від 24.06.2019 року (якою відповідачу було встановлено строк - протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали для подання до суду відзиву на позовну заяву) отримана представником відповідача 25.06.2019 року, що підтверджується матеріалами справи.

Заяв чи клопотань, відповідно до ст. 80 ГПК України, про можливість подання яких було роз`яснено ухвалою господарського суду Харківської області від 24.06.2019 року, на адресу суду від учасників справи не надходило, як і не надходило клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідно до ст. 252 ГПК України.

24.07.2019 року відповідач подав клопотання про закриття провадження у справі в частині стягнення основного боргу (вх.№ 17929) разом з доказами сплати 53000,90 грн.

З`ясувавши всі фактичні обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, господарський суд встановив наступне.

29 грудня 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Міт Ідеал Груп Україна" (постачальник позивач) та Приватним акціонерним товариством "Комплекс Безлюдівський М`ясокомбінат" (покупець, відповідач) укладено договір №291217/У (далі - Договір), за умовами якого позивач зобов`язувався протягом терміну дії цього договору передавати (поставляти) відповідачу товар, у кількості й за цінами, вказаними у накладних, а відповідач зобов`язується приймати товар та оплатити його на встановлених Договором умовах.

Відповідно до пунктів 1.1. та 1.2. Договору кількість, ціна товару узгоджується сторонами у накладних, які є невід`ємною частиною цього Договору. Загальна сума Договору визначається як сума вартості всіх поставлених партій товару за цим Договором.

Пунктом 5.3. передбачено, що відповідач зобов`язаний прийняти і оплатити товар у відповідності з Договором, тобто на підставі видаткових накладних.

Згідно з п. 3.1. Договору відповідач зобов`язується проводити 100% оплату згідно рахунків-фактур позивача не пізніше 30 днів з моменту поставки товару.

Виконуючи умови Договору позивачем на адресу відповідача у повному обсязі було поставлено необхідну продукцію, за наступними видатковими накладними:

- № 1610.2 від 16.10.2018 року на суму 63126,00 грн.;

- № 2510.1 від 25.10.2018 року на суму 25653,60 грн.;

- № 2301.1 від 23.01.2019 року на суму 33799,50 грн.;

- № 2301.2 від 23.01.2019 року на суму 8613,00 грн.;

- № 2802.25 від 28.02.2019 року на суму 31320,00 грн.;

- № 2802.28 від 28.02.2019 року на суму 62796,60 грн.;

- № 2802.33 від 28.02.2019 року на суму 9448,20 грн.

Таким чином, відповідачем було отримано товар на загальну суму 234756,90 грн. і будь-яких претензій щодо кількості чи якості поставленого товару від останнього не надходило.

Згідно з умовами Договору були виставлені рахунки, а саме:

- № 1610.2 від 16.10.2018 року на суму 63126,00 грн.;

- № 2510.1 від 25.10.2018 року на суму 25653,60 грн.;

- № 2301.2 від 23.01.2019 року на суму 33799,50 грн.;

- № 2301.3 від 23.01.2019 року на суму 8613,00 грн.;

- № 2802.15 від 28.02.2019 року на суму 31320,00 грн.

- № 2802.18 від 28.02.2019 року на суму 62796,60 грн.

- № 2802.24 від 28.02.2019 року на суму 9448,20 грн.

Всього на суму: 234756,90 грн.

Вартість товару, станом на день подання позову, оплачено відповідачем частково на загальну суму 181756,00 грн., внаслідок чого, станом на 29.03.2019 року утворилася заборгованість у розмірі 53000,90 грн. Вказана заборгованість також підтверджується Актом звірки розрахунків від 9.01.2019 року, підписаний відповідальними особами і скріплений печатками підприємств.

16.05.2019 року на електрону пошту та юридичну адресу відповідача рекомендованим листом була направлена претензійна вимога про сплату заборгованості, в якій вимагалося терміново вирішити питання погашення заборгованості та нарахованих штрафних.

Проте, заборгованість відповідачем погашена не була, а у відповідь на претензію на електрону пошту позивача надійшов гарантійний лист про визнання та погашення заборгованості в розмірі 53000,90 грн. за Договором рівними платежами по 150000,00 грн. щотижня, починаючи з 27.05.2019 року.

Однак, з 27 травня по 14 червня 2019 року в день звернення з даною позовною заявою до суду заборгованість у сумі 53000,90 грн. не погашена.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

В силу ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Так, відповідно до наданих до матеріалів справи видаткових накладних, позивачем було поставлено та змонтовано товар на загальну суму 234756,90 грн.

Частиною 1 ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з п. 3.1. Договору відповідач зобов`язується проводити 100% оплату згідно рахунків-фактур позивача не пізніше 30 днів з моменту поставки товару.

Проте, відповідач свої зобов`язання з оплати поставленої позивачем продукції належним чином не виконав, здійснивши часткову оплату, у зв`язку з чим заборгованість відповідача, станом на час подання позову, склала 53000,90 грн.

Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, відповідач визнається судом таким, що прострочив виконання грошових зобов`язань з оплати поставленої позивачем продукції за Договором.

23.07.2019 року, тобто після відкриття провадження у справі, відповідачем погашено основну заборгованість у розмірі 53000,90 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 12412 від 23.07.2019 року.

У відповідності до пункту 2 частини першої статті 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Закриття провадження у зв`язку з відсутністю предмета спору відбувається, зокрема, у випадку сплати суми боргу боржником.

За таких обставин, оскільки відповідачем сплачено основний борг в розмірі 53000,90 грн., провадження у справі в частині стягнення 53000,90 грн. основного боргу за Договором підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Крім того, позивачем нараховано пеню в сумі 4055,59 грн. та 3% річних в сумі 344,14 грн.

Правові наслідки порушення зобовязання встановлені статтею 611 Кодексу. Відповідно до частини 1 вказаної статті, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з п. 6.3. Договору, за несвоєчасну оплату вартості поставленого товару Покупець несе відповідальність у вигляді сплати пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено договором або законом, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Перевіривши розрахунок пені, суд приходить до висновку, що вимога про стягнення з відповідача пені в сумі 4055,59 грн. є законною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

В силу ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу і урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок 3% річних, суд приходить до висновку, що вимога про стягнення з відповідача 3% річних в сумі 344,14 грн. є законною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "МІТ Ідеал Груп Україна" підлягають частковому задоволенню.

Також, позивач в позовній заяві просить відшкодувати витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 14500,00 грн.

Так, відповідно до частини третьої статті 123 Господарського процесуального кодексу України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з статтею 124 Господарського процесуального кодексу України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

За приписами ч.1 ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч.2ст.126 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст.126 ГПК України).

Частиною 8 ст.129 ГПК України, передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Суд також враховує правові висновки, що викладені в постанові Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі №372/1010/16-ц, де зазначено наступне.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

На підтвердження понесених витрат представник позивача надав:

- копію договору № КС 100519/2 від 10.05.2019 року про надання правової допомоги;

- платіжне доручення №1291 від 11.07.2019 року на суму 14500,00 грн.

Крім того, в позовній заяві міститься розрахунок витрат на правову допомогу на суму 14500,00 грн.

При цьому в договорі № КС 100519/2 від 10.05.2019 року про надання правової допомоги міститься опис вартості послуг, що надаються адвокатом.

Таким чином, позивачем документально доведено розмір понесених витрат на правову допомогу у зв`язку з розглядом справи № 922/1919/19, а тому суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 14500,00 грн.

Вирішуючи питання розподілу судового збору, суд керується положеннями ст. 129 Господарського процесуального кодексу України та покладає на відповідача витрати по сплаті судового збору в повному обсязі, оскільки спір виник внаслідок неправильних дій останнього.

На підставі ст.ст. 6, 11, 525, 530, 626, 712, ч. 1 ст. 612, ч. 1 ст. 629, ч.1 ст. 692 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 174 Господарського кодексу України, керуючись статтями 73-74, 76-80, 129, 232-233, 237-238, 240-241, 247 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Комплекс Безлюдівський м`ясокомбінат" (62490, Харківська області, Харківський район, с. Котляри, вул. Безлюдівська, б. 5, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МІТ Ідеал Груп Україна" (92200, Луганська область, Білокуракинський район, смт Білокуракине, вул. Центральна, ) пеню в сумі 4055,59 грн., 3% річних в сумі 344,14 грн., витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 14500,00 грн. та судовий збір у розмірі 1921,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В частині стягнення 53000,90 грн. основного боргу - провадження у справі закрити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судові рішення у справі набирають законної сили, відповідно до ст.ст. 241, 284 Господарського процесуального кодексу України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Східного апеляційного господарського суду в установленому законом порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено 25.07.2019 року.

Суддя О.В. Смірнова