РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.07.2019Справа № 910/5303/19

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження господарську справу

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Автодистриб`юшн Карго Партс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оріон-Транс"

про стягнення 9 453, 86 грн.

без повідомлення учасників справи

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва з позовом звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Автодистриб`юшн Карго Партс" (далі - ТОВ "Автодистриб`юшн Карго Партс", позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оріон-Транс" (далі - ТОВ "Оріон-Транс", відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 9 453, 86 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач порушив умови усної домовленості сторін про поставку товару в частині своєчасної оплати його вартості, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість.

У позові ТОВ "Автодистриб`юшн Карго Партс" просить суд стягнути з ТОВ "Оріон-Транс" основний борг в сумі 5 579,33 грн., інфляційне збільшення боргу в сумі 3 184, 56 грн. та 3% річних у сумі 689, 97 грн., що разом складає 9 453, 86 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.05.2019 р. за вказаною позовною заявою було відкрите провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, учасникам справи надана можливість реалізувати свої процесуальні права та обов`язки.

Відповідач, належним чином повідомлений про розгляд справи, у строк, визначений законом, відзиву не надав, його позиція щодо заявлених вимог суду невідома. Згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Отже, розглянувши позовні вимоги та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Установлено, що між ТОВ "Автодистриб`юшн Карго Партс" (постачальник) та ТОВ "Оріон-Транс" (покупець) була досягнута усна домовленість, згідно з якою позивач зобов`язався поставити відповідачу запчастини та експлуатаційні матеріали, а відповідач зобов`язався їх прийняти та оплатити.

Згідно з ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України за загальним правилом господарський договір викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Частиною 1 ст. 202 Цивільного кодексу України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ст. 205 Цивільного кодексу України).

Враховуючи наведені норми чинного законодавства та зважаючи на зміст спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що між сторонами виникли господарські правовідносини з поставки товару шляхом укладення договору у спрощений спосіб.

Так, судом встановлено, що на підставі видаткових накладних № SI від 17.08.2016, № SI від 13.09.2016, № ВП-0000040 від 15.09.2016, підписаних сторонами, позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 11 282, 76 грн. та виставив для сплати рахунки-фактури на вказану суму.

Проте, відповідач свої зобов`язання зі сплати вартості поставленого товару виконав неналежним чином, сплатив товар частково, про що свідчать наявні у матеріалах справи банківські виписки. Отже, у відповідача виникла заборгованість на суму 5 579,33 грн.

Відповідно до п. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 530 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися у встановлений строк (термін), а якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГК України господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Оскільки доказів належної сплати вартості товару відповідач не надав, доводів позивача не спростував, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з ТОВ "Оріон-Транс" заборгованості в сумі 5 579,33 грн. підлягають задоволенню.

Крім цього, позивач просив стягнути з відповідача матеріальні втрати, які він поніс за прострочення грошового зобов`язання, а саме - інфляційну складову боргу у сумі 3 184, 56 грн. та 3 % річних у сумі 689, 97 грн.

Статтею ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зважаючи на встановлене судом прострочення виконання відповідачем його грошового зобов`язання, вимоги про стягнення 3 % річних та інфляційної складової боргу є такими, що заявлені правомірно.

Здійснивши власний перерахунок сум заявлених до стягнення матеріальних втрат, суд прийшов до висновку, що з відповідача підлягає стягненню інфляційна складова боргу у сумі 3 184, 56 грн. та 3 % річних у сумі 689, 97 грн., тобто у сумах заявлених позивачем.

Отже, позов ТОВ "Автодистриб`юшн Карго Партс" підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України у разі задоволення позову судові витрати у вигляді судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 73 - 79, 129, 236 - 238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Автодистриб`юшн Карго Партс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оріон-Транс" про стягнення 9 453, 86 грн. задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Оріон-Транс" (04080, м. Київ, вул. Тульчинська, буд. 6, ідентифікаційний код 38180530) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Автодистриб`юшн Карго Партс" (02222, м. Київ, вул. Закревського, 16, ідентифікаційний код 37141112) основний борг у сумі 5 579 (п`ять тисяч п`ятсот сімдесят дев`ять) грн. 33 коп., інфляційну складову боргу в сумі 3 184 (три тисячі сто вісімдесят чотири) грн. 56 коп., 3 % річних в сумі 689 (шістсот вісімдесят дев`ять) грн. 97 коп., судовий збір в сумі 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп.

Повне судове рішення складено 25 липня 2019 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головіна К.І.