ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
УХВАЛА

"30" липня 2019 р.Справа № 5023/4190/12

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Усатого В.О.

розглянувши справу

за заявою ТОВ "Інтерхім" м. Харків
до ТОВ "Інтерхім" м. Харків
про визнання банкрутом
за участю :

ВСТАНОВИВ:

Постановою суду від 09.03.2017 р. припинено процедуру санації боржника, визнано Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтерхім" (код 30881963) банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Саутенко С.О.

До суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання про призначення незалежної оцінки нерухомого майна (вх. № 432 від 09.01.2019 р.), в якому просить призначити незалежну оцінку нежитлових приміщень підвалу № 22-51 1-го поверху № 29-31, 34, 35, 37-42 загальною площею 336,4 кв.м. в житловому будинку літ. "А-5", що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за рахунок ОСОБА_1 (ІПН - НОМЕР_1 ).

Розглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку призначити клопотання ОСОБА_1 про призначення незалежної оцінки нерухомого майна (вх. № 432 від 09.01.2019 р.) до розгляду на 24.01.2019 р.

Ухвалою суду від 24.01.2019 р. розгляд клопотання ОСОБА_1 відкладено на 14.02.2019 р.

До суду від ліквідатора надійшов відзив на клопотання ОСОБА_1 , в якому він просить відмовити ОСОБА_1 в задоволенні його клопотання про призначення незалежної оцінки нерухомого майна.

Також, від голови комітету кредиторів - ТОВ "АГ Ріелті" надійшов відзив, згідно якого, комітет кредиторів вважає клопотання ОСОБА_1 необгрунтованим та просить суд відмовити в його задоволенні.

У зв`язку з направленням матеріалів справи до суду апеляційної інстанції, призначене на 14.02.2019 р. судове засідання не відбулось.

Після повернення справи з апеляційної інстанції, суд призначив до розгляду клопотання ОСОБА_1 про призначення незалежної оцінки нерухомого майна (вх. № 432 від 09.01.2019 р.) на 11.07.2019 р.

У призначене судове засідання ОСОБА_1 не з`явився.

Присутній у судовому засіданні ліквідатор заперечував проти клопотання в повному обсязі, в тому числі зазначив, що надана ОСОБА_1 оцінка проведена ще у 2017 році без виходу та огляду об`єкту нерухомості, що є обов`язковою умовою при визначенні вартості майна, тому така оцінка не може вважатися належною та допустимою.

Заслухавши пояснення ліквідатора, суд відклав розгляд клопотання на 30.07.2019 р.

У судове засідання учасники процесу не з`явились, до суду від представника ОСОБА_1 надійшло клопотання про відкладення розгляду клопотання у зв`язку із неможливістю представника бути присутнім у призначеному судовому засіданні.

Суд вважає необхідним відмовити у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 про відкладення розгляду клопотання про призначення незалежної оцінки нерухомого майна, оскільки приймаючи до уваги норми ст. 202 ГПК України за умови належного повідомлення учасника справи про час та дату судового засідання його неявка не перешкоджає розгляду справи по суті.

Розглянувши клопотання ОСОБА_1 про призначення незалежної оцінки нерухомого майна (вх. № 432 від 09.01.2019 р.) та надані до нього документи, суд зазначає наступне.

З поданого клопотання вбачається, що представнику ОСОБА_1 надійшов запит від ліквідатора про надання згоди на реалізацію майна ТОВ "Інтерхім" та звіт від 30.11.2018 р. про оцінку вартості нежитлових приміщень підвалу № 22-51 1-го поверху № 29-31, 34, 35, 37-42 загальною площею 336,4 кв.м. в житловому будинку літ. "А-5", що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 . Відповідно до вказаного звіту вартість нерухомого майна складала 11140800,00 грн. та була визначена ліквідатором як початкова вартість майна.

Однак, відповідно до складеного на замовлення ОСОБА_1 звіту про оцінку вказаного нерухомого майна від 14.10.2017 р., було визначено іншу вартість нерухомого майна, яка становила 3250288,00 грн.

Враховуючи, що оціночна вартість майна за двома наданими звітами відрізняється, ОСОБА_1 посилається на наявність обґрунтованих сумнівів щодо визначеної ліквідатором початкової вартості майна, у зв`язку із чим ОСОБА_1 звернувся до суду з клопотанням про призначення незалежної оцінки нерухомого майна банкрута.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон), провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Згідно із ч. 5 ст. 44 Закону ліквідатор здійснює продаж майна боржника у вигляді цілісного майнового комплексу. У разі якщо продати майно боржника у вигляді цілісного майнового комплексу не вдалося, ліквідатор здійснює продаж майна боржника частинами.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 43 Закону майно, яке підлягає реалізації у ліквідаційній процедурі, оцінюється ліквідатором. Початковою вартістю цілісного майнового комплексу є сукупність визнаних у встановленому цим Законом порядку вимог кредиторів.

Під час продажу майна банкрута на аукціоні вартість майна, що визначається ліквідатором, є початковою вартістю.

Згідно до ч. 4 ст. 42 Закону майно банкрута, що є предметом забезпечення, не включається до складу ліквідаційної маси і використовується виключно для задоволення вимог кредитора за зобов`язаннями, які воно забезпечує.

Продаж майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється в порядку, передбаченому цим Законом, виключно за згодою кредитора, вимоги якого воно забезпечує, або суду.

Як вбачається з наданого ліквідатором відзиву та матеріалів справи, нежитлові приміщення ТОВ "Інтерхім" в житловому будинку літ. "А-5", розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , знаходяться у заставі ОСОБА_1 .

Грошові вимоги ОСОБА_1 внесені ліквідатором до реєстру вимог кредиторів, як вимоги, забезпечені заставою майна боржника.

Вказане заставне майно було оцінено суб`єктом оціночної діяльності ФОП Ачкасовим О.М. від 30.11.2018 р. на загальну вартість 11140800,00 грн.

11.12.2018 р. ліквідатором проведений комітет кредиторів ТОВ "Інтерхім", на якому вирішено затвердити результати звіту про вартість заставного майна банкрута нежитлових приміщень в житловому будинку літ. "А-5", що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , в сумі 11140800,00 грн., та зобов`язати ліквідатора звернутися до заставного кредитора ОСОБА_1 із листом щодо погодження початкової вартості продажу майна банкрута, що є предметом забезпечення, яка має дорівнювати оціночній.

З метою виконання вищевказаних вимог Закону та рішення комітету кредиторів ТОВ "Інтерхім" від 11.12.2018 р., ліквідатор звернувся до ОСОБА_1 та його представника, адвоката Андрійко О.В., з відповідним листом про надання згоди на реалізацію заставного майна.

Проте, відповіді на лист щодо погодження продажу заставного майна від ОСОБА_1 не надійшло, та останнім подано клопотання до суду про призначення незалежної оцінки нерухомого майна банкрута.

До поданого клопотання ОСОБА_1 доданий звіт про оцінку вартості майна від 30.11.2018 р. на суму 11140800,00 грн., здійснений суб`єктом оціночної діяльності ФОП Ачкасовим О.М. , та звіт про оцінку майна від 14.10.2017 р. на суму 3250288,00 грн., здійснений ТОВ "Юридична компанія "Калина".

Дослідивши подані звіти про оцінку вартості нерухомого майна, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

Частиною 6 ст. 9 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" передбачено, що положення (національні стандарти) оцінки майна є обов`язковими до виконання суб`єктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення.

Національний стандарт № 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2004 р. № 1442 (далі - Національний стандарт № 1), є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки майна та майнових прав суб`єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна.

Так, згідно із приписами п. 50 Національного стандарту № 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", проведенню незалежної оцінки майна передує підготовчий етап, на якому здійснюється, в тому числі ознайомлення з об`єктом оцінки.

Відповідно до п. 51 Національного стандарту № 1 незалежна оцінка майна проводиться у такій послідовності: укладення договору на проведення оцінки; ознайомлення з об`єктом оцінки, збирання та оброблення вихідних даних та іншої інформації, необхідної для проведення оцінки; ідентифікація об`єкта оцінки та пов`язаних з ним прав, аналіз можливих обмежень та застережень, які можуть супроводжувати процедуру проведення оцінки та використання її результатів; вибір необхідних методичних підходів, методів та оціночних процедур, що найбільш повно відповідають меті оцінки та обраній базі, визначеним у договорі на проведення оцінки, та їх застосування; узгодження результатів оцінки, отриманих із застосуванням різних методичних підходів; складання звіту про оцінку майна та висновку про вартість об`єкта оцінки на дату оцінки; доопрацювання (актуалізація) звіту та висновку про вартість об`єкта оцінки на нову дату (у разі потреби).

Крім того, ст. 11 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" визначено, що замовники оцінки повинні забезпечити доступ суб`єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці на законних підставах, отримання ним необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення його оцінки.

Виходячи з вищевикладених норм, підготовці та проведенню незалежної оцінки повинно передувати в обов`язковому випадку ознайомлення з об`єктом оцінки шляхом доступу до нього. Отже, фактичне ознайомлення з таким майном не може відбуватися без обстеження приміщень на дату оцінки та відповідно потребує доступу до них, який має забезпечити замовник.

У звіті про оцінку вартості майна від 30.11.2018 р. суб`єктом оціночної діяльності ФОП Ачкасовим О.М. зазначено, що даний звіт складений на підставі візуального обстеження, спостереження та вивчення технічної документації. Оцінювачем особисто відвідано об`єкт оцінки у листопаді 2018 року та виконані вищевказані процедури, про що також свідчать фотографії візуального обстеження майна. При проведенні оцінки використано порівняльний підхід, метою оцінки слугує визначення ринкової вартості для продажу в процедурі банкрутства.

В той же час, у звіті про оцінку майна від 14.10.2017 р. суб`єктом оціночної діяльності ТОВ "Юридична компанія "Калина" вказується, що при проведенні оцінки використано дохідний підхід з метою оцінки для визначення вартості майна для суду. Але фактично приміщення оглянуті не були, стан приміщень визначено зі слів замовника оцінки як задовільний робочий, що суперечить визначеному законом порядку та проведенню оцінки майна.

Також, відповідно до п. 23 Методики оцінки майна, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 10 грудня 2003 р. № 1891 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 р. № 224), строк дії висновку про вартість майна, складеного для інших випадків проведення оцінки майна, що передбачаються цією Методикою, може визначатися органом, що використовує результати такої оцінки, суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання, що проводить оцінку, з урахуванням строку експозиції об`єкта оцінки, якщо такий строк не визначений законодавством.

Проте, суд зазначає, що термін чинності звіту про оцінку майна від 14.10.2017 р. встановлено суб`єктом оціночної діяльності до 14.04.2018 р., в той час, як клопотання ОСОБА_1 про призначення незалежної оцінки нерухомого майна було подано до суду лише 09.01.2019 р., тобто вже після закінчення терміну чинності вказаного звіту.

Крім того, подане клопотання містить лише посилання заявника на наявність у нього сумнівів щодо оцінки ліквідатора, будь-якого посилання на належне документальне обґрунтування викладених сумнівів клопотання не містить.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно із с. 78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Враховуючи, що клопотання ОСОБА_1 про призначення незалежної оцінки нерухомого майна (вх. № 432 від 09.01.2019 р.) допустимих та достовірних доказів не містить, суд дійшов висновку, що доводи вказаного клопотання є такими, що необґрунтовані, у звязку із чим суд вважає за необхідне відмовити у його задоволенні.

Керуючись ст.ст. 37-48 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст.ст. 73, 74, 77, 78, 202, 216, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про призначення незалежної оцінки нерухомого майна (вх. № 432 від 09.01.2019 р.).

Ухвалу направити ліквідатору, кредиторам.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в строки, передбачені ст. 256 ГПК України шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя Усатий В.О.