ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"17" липня 2019 р. Справа № 924/1208/18

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Гладюка Ю. В., при секретарі Сарело Р.О., розглянувши матеріали справи

за позовом дочірнього підприємства "Старокостянтинівський молочний завод", м. Старокостянтинів, Хмельницька обл.

до 1. сільськогосподарського виробничого кооперативу "Перший національний виробничий кооператив", м. Шепетівка, Хмельницька обл.

до 2. товариства з обмеженою відповідальністю "Органік сідс", м. Шепетівка, Хмельницька обл.

про визнання недійсним договору

за участю представників сторін:

від позивача - Карасьов О.С. член дирекції

Конусь О.М. член дирекції

від відповідача 1 - Оніщук Є.О. за ордером

від відповідача 2 - Оніщук Є.О. за ордером

встановив:

Позивач у позові просить суд визнати недійсним договір про відступлення права вимоги (цесії) № 26/09/2018-3 від 26.09.18, укладений між сільськогосподарським виробничим кооперативом „Перший національний виробничий кооператив" та ТОВ „Органік сідс".

Обгрунтовуючи позов позивач зазначає, що:

1. за спірним договором СВК „Перший національний виробничий кооператив" відступив ТОВ „Органік сідс" право вимоги до позивача за договором поставки молока від 12.08.16 № 49 на суму 3 935 558 грн. Позивач вказує, що даний договір порушує його права, як покупця за договором поставки, оскільки згідно діючого законодавства боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання - особисто. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником, або виконання приймається належним кредитором. Хоч позивач і вважає, що відступлення права вимоги за спірним договором не відбулося, однак сам факт існування даного договору позбавляє позивача можливості виконати умови договору поставки перед належним кредитором.

Крім того, позивач зазначає, що відповідач 1 не мав жодних законних підстав для відступлення права вимоги відповідачу 2 на суму 3 935 558 грн., оскільки за даними бухгалтерського обліку позивача, в останнього відсутня вищевказана заборгованість. Отже, укладення спірного договору не відповідає вимогам законодавства про те, що відступлення права вимоги має здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу прав.

Акти звірки розрахунків, передані відповідачем 1 на користь відповідача 2, не є первинними документами в законодавчому розумінні та не можуть вважатися належними доказами на підтвердження дійсності переданої вимоги та наявності боргу в позивача. З акту прийому-передачі документів до спірного договору вбачається, що відповідач 1 передав відповідачу 2 товарні накладні за формою 1 ТН (МС). Однак, будь-які реквізити вказаних накладних в акті прийому-передачі відсутні. Зокрема, не вказано загальної кількості переданих накладних, реквізитів договору, на підставі якого вони формувалися, періодів, за які вони складені. Отже, дані матеріали також не засвідчують факту наявності боргу у позивача, право вимоги на який є предметом спірного договору.

Натомість, встановлених договором документів, які засвідчували б поставку товару та наявність дійсної вимоги до позивача, як-то: товарно-транспортні накладні, ветеринарні свідоцтва, до спірного договору не передані.

Вказані обставини свідчать про те, що за спірним договором відступлено право вимоги до позивача, якого (права) на момент укладення цього договору у СВК „Перший національний виробничий кооператив" взагалі не було. Таким чином, спірний договір, в силу ст. ст. 203, 215 ЦК України підлягає визнанню недійсним.

2. Як видно з тексту спірного договору, зі сторони СВК „Перший національний виробничий кооператив" він підписаний головою кооперативу ОСОБА_1 . Згідно статуту даного товариства, до виключної компетенції загальних зборів товариства відноситься надання дозволу на укладення договорів від імені кооперативу на суму, що перевищує 1 000 000 грн. Оскільки доказів надання дозволу ОСОБА_1 зі сторони загальних зборів, на укладення спірного договору, сума якого складає 3 935 558 грн. у справі немає, такий договір, зі сторони СВК „Перший національний виробничий кооператив" підписаний головою кооперативу з перевищенням повноважень.

3. Також позивач вказує на наявність у спірного договору ознак фіктивності. Так, спірний договір укладався не для відступлення права вимоги, а з метою ухилення відповідача 2 від погашення ним існуючої у нього заборгованості, щонайменше по п`яти виконавчих провадженнях. Крім того, спірним договором на відповідача 2 покладено обов`язок щодо оплати коштів у розмірі 3 935 558 грн. на користь відповідача 1. Однак, відповідач 2 даного обов`язку не виконав і намірів його виконувати не мав. Саме з метою ухилення відповідача 2 від перерахування даних коштів, сторони спірного договору погодили 5 річний термін для здійснення такої оплати, що також підтверджує фіктивність договору.

Про фіктивність договору свідчить також те, що згідно інформації з ЄДРЮОФОПГФ у відповідача 1 та відповідача 2 один і той же керівник. Тобто товариства відповідачів контролюються тими самими особами. Прийняття рішення про відступлення права вимоги спрямоване на залишення даними особами за собою контролю за коштами у розмірі 3 935 558 грн.

4. Заперечуючи проти доводів відповідачів, позивач вказує, що для доведення порушення своїх прав через укладення спірного договору, позивачу не обов`язково бути стороною такого договору. Законодавство наділяє правом оспорювати договір не лише сторону договору, але і інші заінтересовані особи. Власний інтерес заінтересованої особи, в даному випадку, полягає в тому, щоб сторони правочину перебували у певному правовому статусі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою своїх прав.

Відповідач зазначає те, що спірний договір не може бути визнаний недійсним, оскільки основний договір (поставки молочних продуктів) є правомірним. Однак, дані доводи є безпідставними, оскільки позивач не ставить під сумнів законності основного договору, а лиш вказує на недотримання сторонами спірного правочину вимог законодавства відносно того, що відступлення права вимоги може здійснюватись тільки щодо дійсної вимоги, чого в даному випадку немає.

Також позивач вказує, що належне виконання спірного договору мало б підтверджуватися перерахуванням грошових коштів відповідачем 2 відповідачу 1. Угоди ж про припинення зобов`язань шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог не є належними доказами виконання спірного договору.

5. Наявність заборгованості за договором поставки молока (дійсність переданої вимоги за спірним договором), право вимоги за яким є предметом спірного договору, є предметом дослідження справи № 924/233/18. Отже, сам факт існування справи № 924/233/18 свідчить про спірність питання наявності дійсної вимоги за спірним договором. Тому, укладення цього договору за наявності таких обставин свідчить про його недійсність.

Крім того, спірний договір, зі сторони ТОВ „Органік сідс" підписаний заступником директора, який діє на підставі статуту. Проте, статут вказаного товариства не містить положень відносно повноважень заступника. Тобто спірний договір підписаний неповноважною особою.

Представники позивача в судовому засіданні позов підтримали, наполягали на його задоволенні.

Представник відповідача - ТОВ „Органік сідс" у судовому засіданні та даний відповідач в письмовому відзиві зазначають наступне. Позивач не є стороною спірного договору в зв`язку з чим він не може бути особою, яка наділена правоздатністю щодо пред`явлення заперечень відносно дійсності правочину. Спірний договір не порушує прав та інтересів позивача. Питання чинності цього договору стосується лише правовідносин між його сторонами (відповідачами), стосовно того, хто з них має право на отримання задоволення вимог від боржника, та жодним чином не впливає на наявність зобов`язання позивача. Позивач жодним чином не довів того, що в результаті укладення договору про відступлення права вимоги обсяг його майнових прав та обов`язків змінився. Тому укладення спірного договору не порушує жодних прав позивача.

Висновки позивача щодо того, що відповідачі не мали підстав для укладення спірного рішення є безпідставними, оскільки таке право надано відповідачам чинним законодавством (ст. ст. 512, 514, 516 ЦК України), як учасникам цивільних правовідносин. При цьому, зміна кредитора здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором чи законом. В основному договорі відсутні умови щодо зміни кредитора за згодою боржника. Отже, згода позивача на зміну кредитора не вимагалася.

Посилання позивача на те, що на момент укладення спірного договору заборгованість в розмірі передбаченому цим договором не існувала є необґрунтованим, оскільки наявність боргу не є предметом дослідження даної справи. Вказані обставини є предметом дослідження справи № 924/233/18.

Відповідач вказує, що у зв`язку з презюмованою правомірністю основного договору відсутні підстави для висновку про недійсність спірного договору через відсутність боргу за основним договором.

Аргументи позивача щодо фіктивності спірного договору з підстав відсутності наміру його оплати безпідставні, оскільки така оплата підтверджується наявністю договорів про зарахування зустрічних однорідних вимог, доданих до справи.

Твердження позивача про фіктивність спірного договору з тих підстав, що керівництво товариств відповідачів є одними і тими ж особами також є необґрунтованими, оскільки діюче законодавство не обумовлює жодних обмежень щодо участі особи в товаристві, яка є членом кооперативу.

Представник відповідача - СГВК „Перший національний виробничий кооператив" в судовому засіданні та даний відповідач у письмовому відзиві, крім аргументів, які вказані попереднім відповідачем, додатково вказують таке.

Обставини відсутності повноважень у керівника товариства відповідача 1 на підписання спірного договору, які вказує позивач, не відповідають дійсності, та спростовуються протоколом № 25/09-2018/ДП, з якого видно, що відповідні повноваження, особі що підписала спірний договір, надані загальними зборами. При цьому, має місце також наступне схвалення такого договору, зокрема укладенням угод про припинення зобов`язань шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог (додані у справу), за якими відповідач 2 виконав свої зобов`язання щодо сплати грошей відповідачу 1 за отримане право вимоги за спірним договором. Зобов`язання відповідача 2 по спірному договору - припинено.

Твердження позивача про фіктивність спірного договору через наявність відкритих виконавчих проваджень (щодо стягнення заборгованості одного із відповідачів) також необґрунтоване, оскільки діюче законодавство не визначає вказані обставини як підставу визнання недійсним правочину.

Не може прийматись до уваги також твердження позивача про те, що договори про зарахування зустрічних однорідних вимог не є доказами виконання спірного договору, оскільки таке право відповідачів, як учасників господарських правовідносин прямо обумовлене діючим законодавством (ст. 601 ЦК).

Матеріалами справи встановлено.

12.08.16 між ДП „Старокостянтинівський молочний завод" (покупець) та СГВК „Перший національний виробничий кооператив" (постачальник) укладено договір поставки молока № 49, за яким постачальник зобов`язується систематично поставляти і передавати у власність покупця натуральне коров`яче молоко незбиране на умовах визначених цим договором, а покупець зобов`язаний приймати і своєчасно оплачувати вартість продукції.

Згідно п. 2.1. договору загальна вартість цього договору не обмежується сторонами та складається з суми вартості окремих партій продукції, що постачаються постачальником покупцю відповідно до умов даного договору, що визначається відповідно до даних, які містяться у спеціалізованій товарній накладній, складеній за формою 1-ТН (МС).

Асортимент, кількість та ціна конкретної партії продукції, що постачається за даним договором визначається сторонами у додатках (Протокол погодження ціни), що є невід`ємною частиною договору (п. 3.1.).

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.16, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань (п. 14.3).

Договір підписаний обома сторонами та скріплений їх печатками.

01.08.18 між ТОВ „Зелений простір Поділля" (первісний кредитор), ТОВ „Органік сідс" (новий кредитор) та СГВК „Перший національний виробничий кооператив" (боржник) укладено договір № 01/08-2018/ЗВ, за яким первісний кредитор передає, а новий кредитор приймає на себе право вимоги до СГВК „Перший національний виробничий кооператив", що належить первісному кредитору, і стає кредитором за договором позики № 31-01/2018ФД (поворотної фінансової допомоги) від 31.01.18 (основний договір) на суму 2 569 070 грн., укладеним між первісним кредитором та боржником.

Також, 01.08.18 між ТОВ „Сапоніт-Інвест" (первісний кредитор), ТОВ „Органік сідс" (новий кредитор) та СГВК „Перший національний виробничий кооператив" укладено договір про відступлення права вимоги № 01/08-2018/СВ, за яким первісний кредитор передає, а новий кредитор приймає на себе право до СГВК „Перший національний виробничий кооператив", що належить первісному кредитору, і стає кредитором за наступними договорами, укладеними між первісним кредитором та боржником: договором позики № 11-04/18ФД від 11.04.18, договором позики № 13-12/2017ФД від 13.12.17, договором позики № 04-01/2018ФД від 04.01.18, договором позики № 19/06-ПНВК від 19.06.17, договором позики № 08-12/2017ФД від 08.12.17, договором поставки № 31/05-18СК від 31.05.18.

До того - ж, 01.08.18 між ПАТ „Добробут АГ" (первісний кредитор), ТОВ „Органік сідс" (новий кредитор) та СГВК „Перший національний виробничий кооператив" (боржник) укладено договір № 01/08-2018/ДВ за яким первісний кредитор передає, а новий кредитор приймає на себе право вимоги до СГВК „Перший національний виробничий кооператив", що належить первісному кредитору, і стає кредитором за договором купівлі-продажу № 01/12 СВК від 20.12.2017 на суму 5 252 619, 20 грн., укладеним між первісним кредитором та боржником.

Згідно протоколу № 25/09-2018/ДП загальних зборів членів СГВК „Перший національний виробничий кооператив" від 25.09.18 загальними зборами кооперативу вирішено:

- обрати головою загальних зборів членів кооперативу - Антипчук О.О., а секретарем - Путрю М.В.;

- затвердити та надати дозвіл голові кооперативу на укладення з ТОВ „Органік сідс" договорів про відступлення права вимоги (цесії) за договорами, укладеними між ДП „Старокостянтинівський молочний завод" та кооперативом, в тому числі договором, за яким кооператив оплатно передає (відступає) ТОВ „Органік сідс" всі права та обов`язки кооперативу, що виникли з договору поставки № 49 від 12.08.16;

- надати повноваження голові кооперативу Путрі М.В. на укладення та підписання з ТОВ „Органік сідс" договорів про відступлення права вимоги (цесії) за договорами, укладеними між ДП „Старокостянтинівський молочний завод" та кооперативом, договорів про внесення змін, додаткових угод до даних договорів, з правом визначення всіх інших умов договорів на власний розсуд (без будь-яких обмежень), а також інших документів, пов`язаних з укладенням та підписанням зазначених договорів.

26.09.18 між СГВК „Перший національний виробничий кооператив" (первісний кредитор) та ТОВ „Органік сідс" (новий кредитор) укладено договір № 26/09/2018-3 про відступлення права вимоги (цесії), за яким первісний кредитор оплатно передає (відступає) належне йому право вимоги за договором поставки молока № 49 від 12.08.16 на суму 3 935 558 грн., укладеним між ДП „Старокостянтинівський молочний завод" (боржник) і первісним кредитором (основний договір), а новий кредитор на умовах даного договору приймає право вимоги, що належить первісному кредитору за основним договором.

За умовами цього договору від первісного кредитора переходять до нового кредитора усі права та обов`язки первісного кредитора, що виникли з основного договору, в обсязі та на умовах, що існують на момент укладення даного договору, включаючи, але не обмежуючись: 3 312 859 грн. основного боргу, 395 727 грн. пені, 39 160 грн. 3% річних, 187 812 грн. інфляційних витрат та право на стягнення штрафних санкцій, інфляційних, річних та будь-яких інших, пов`язаних з виконанням основного договору платежів, які виникли та виникатимуть за весь час прострочення (п. 1.2.).

Новий кредитор набуває права вимоги у повному обсязі, з моменту підписання даного договору (п. 1.3).

За передане право вимоги до боржника за основним договором новий кредитор сплачує первісному кредитору грошову суму у розмірі 3 935 558 грн. (п. 2.1.).

Договір підписаний обома сторонами та скріплений їх печатками.

Також, 26.09.18 сторони вищевказаного договору підписали та скріпили печатками акт прийому-передачі документів до цього договору, за яким первісний кредитор передав, а новий кредитор прийняв документи, що засвідчують права, які передаються згідно п. 1.1. договору про відступлення права вимоги № 26/09/2018-3 від 26.09.16, а саме: договір поставки молока № 49 від 12.08.16; додаткова угода № 1 від 27.12.16; протоколи погодження договірної ціни № 7 від 16.10.16, № 8 від 01.11.16, № 9 від 01.12.16, № 12 від 16.02.17, № 13 від 24.03.17, № 14 від 24.04.17, № 15 від 24.05.17, № 16 від 25.06.17, № 17 від 25.07.17, № 18 від 23.08.17; видаткові накладні до договору № 49; товарні накладні за формою 1-ТН (МС) до договору № 49; акти звірки розрахунків до договору 49 від 30.04.17, від 31.05.17, від 30.06.17, 31.07.17, 31.08.17.

Цього ж 26.09.18 СГВК „Перший національний виробничий кооператив" та ТОВ „Органік сідс" підписали та скріпили печатками акт прийому-передачі до договору про відступлення права вимоги (цесії) № 26/09/2018-3, за яким первісний кредитор оплатно передав належне йому право вимоги за договором поставки молока № 49 від 12.08.16 на суму 3 935 558 грн., укладеним між ДП „Старокостянтинівський молочний завод" (боржник) і первісним кредитором (основний договір), а новий кредитор на умовах договору про відступлення права вимоги № 26/09/2018-3 від 26.09.18 та відповідно до цього акту прийняв право вимоги, що належить первісному кредитору за основним договором.

У справі наявний лист СГВК „Перший національний виробничий кооператив" від 26.09.18 № 26/09/2018-3, адресований позивачу, де зазначено, що на підставі договору № 26/09/2018-3 про відступлення права вимоги від 26.09.18 СГВК „Перший національний виробничий кооператив" відступив на користь ТОВ „Органік сідс" своє право вимоги за укладеним з позивачем договором поставки молока № 49 від 12.08.16 на суму 3 935 558 грн.

Також 26.09.18 ТОВ „Органік сідс" (сторона 1) та СГВК „Перший національний виробничий кооператив" (сторона 2) уклали угоду про припинення зобов`язань шляхом заліку зустрічних однорідних вимог № 26/09-2018/ОВ про те, що сторона 2 є кредитором, а сторона 1 - боржником, в тому числі за договором № 26/09/2018-3 про відступлення права вимоги (цесії) від 26.09.18. Сторона 1 була зобов`язана здійснити оплату за вказаним договором в розмірі 3 935 558 грн. (п. 5).

За п. 6 вказаного договору сторони погодили, що беручи до уваги, що станом на 26.09.18 сторони є боржниками по відношенню один до одного, сторони домовились про зарахування зустрічних однорідних вимог.

З моменту підписання угоди зобов`язання сторони 1 за договором № 26/09/2018-3, вказаним у п. 5 даної угоди припиняються в розмірі 458 811, 42 грн. Залишок заборгованості сторони 1 перед стороною 2 за договором № 26/09/2018-3 становить 3 476 746, 58 грн. (п. 9).

27.09.18 між ТОВ „Органік сідс" (сторона 1) та СГВК „Перший національний виробничий кооператив" (сторона 2) укладено угоду про припинення зобов`язань шляхом заліку зустрічних однорідних вимог № 27/09-2018/ОВ про те, що сторона 1 є кредитором, а сторона 2 боржником за договором про відступлення права вимоги № 01/08-2018/ДВ від 01.08.18. Сторона 2 є кредитором, а сторона 1 боржником за договором № 26/09/2018-3 про відступлення права вимоги від 26.09.18.

Беручи до уваги, що станом на 27.09.18 сторони є боржниками по відношенню один до одного, сторони домовились про зарахування зустрічних однорідних вимог (п. 3).

З моменту підписання угоди зобов`язання сторони 1 за договором № 26/09/2018-3 припиняються повністю (п. 6).

Також, з матеріалів справи вбачається, що у провадженні господарського суду Хмельницької області знаходиться справа № 924/233/18 за позовом СГВК „Перший національний виробничий кооператив" до ДП „Старокостянтинівський молочний завод" про стягнення заборгованості за договором поставки молока № 49 від 12.08.16 в розмірі 3 935 558 грн. (копія ухвали суду від 18.09.18 у справі № 924/233/18 про призначення у справі економічної експертизи та зупинення провадження по справі та копія постанови Верховного суду у цій справі від 04.03.19, винесеної за результатами перегляду в касаційній інстанції ухвали апеляційного суду від 26.11.18, якою СГВК „Перший національний виробничий кооператив" його правонаступником ТОВ „Органік сідс").

13.06.19 на адресу господарського суду Хмельницької області, у справі № 924/233/18 надійшов лист - повідомлення Київського НДІСЕ № 6077/18 - 26, де зазначено про неможливість надання висновку судово-економічно експертизи по справі № 924/233/18.

Заслухавши пояснення представників сторін, надані ними письмові заяви по суті справи та докази, та давши їм оцінку в сукупності, судом враховується таке.

В силу дії статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч.1, п.2 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Частиною 1 статті 92 ЦК України передбачено, що юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 92 ЦК України орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Суд зазначає, що ч. 3 ст. 92 ЦК України встановлює виняток із загального правила щодо визначення правових наслідків вчинення правочину представником із перевищенням повноважень (статті 203, 241 ЦК України). Для третьої особи, яка уклала з юридичною особою договір, обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи, в тому числі й повноважень виконавчого органу товариства, загалом не мають юридичної сили, хоча б відповідні обмеження й існували на момент укладення договору.

Разом із тим, обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи набуває юридичної сили для третьої особи в тому випадку, якщо саме вона, ця третя особа, вступаючи у відносини з юридичною особою та укладаючи договір, діяла недобросовісно або нерозумно, зокрема, достеменно знала про відсутність у виконавчого органу товариства необхідного обсягу повноважень або повинна була, проявивши принаймні розумну обачність, знати про це. Тягар доказування недобросовісності та нерозумності в поведінці третьої особи несе юридична особа.

Частиною четвертою статті 92 ЦК України передбачено, що якщо члени органу юридичної особи та інші особи, які відповідно до закону чи установчих документів виступають від імені юридичної особи, порушують свої обов`язки щодо представництва, вони несуть солідарну відповідальність за збитки, завдані ними юридичній особі.

Таким чином, закон вимагає, щоб виконавчий орган товариства діяв добросовісно і розумно, керуючись інтересами товариства, а не власними. За порушення цієї вимоги на виконавчий орган може бути покладений обов`язок відшкодувати завдані товариству збитки.

Однак закон ураховує, що питання визначення обсягу повноважень виконавчого органу товариства та добросовісність його дій є внутрішніми взаємовідносинами юридичної особи та її органу, тому сам лише факт учинення виконавчим органом товариства протиправних, недобросовісних дій з перевищення ним своїх повноважень не може слугувати єдиною підставою для визнання недійсними договорів, укладених цим органом від імені юридичної особи з третіми особами.

Судом звертається увага на те, що в матеріалах справи наявний протокол № 25/09-2018/ДП загальних зборів членів СГВК "Перший національний виробничий кооператив" (том. 1, а. с. 56, 57), відповідно до якого ОСОБА_1 надано повноваження, зокрема на укладання та підписання з ТОВ "Органік Сідс" договорів про відступлення права вимоги (цесії) за договорами, укладеними між ДП "Старокостянтинівський молочний завод" та СВК "Перший національний виробничий кооператив", договорів про внесення змін, додаткових угод до даних договорів, з правом визначення всіх інших умов договорів на власний розсуд (без будь - яких обмежень), а також інших документів, пов`язаних з укладенням та підписанням зазначених договорів.

Враховуючи викладене, твердження позивача щодо можливості визнання договору про відступлення права вимоги (цесії) № 26/09/2018-3 від 26.09.2018 р. саме з підстави перевищення повноважень головою СГВК "Перший національний виробничий кооператив" судом не можуть бути прийняті до уваги.

Щодо фіктивності спірного договору, суд зазначає наступне.

За приписами ч. 1 ст. 234 Цивільного кодексу фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином.

Як роз`яснено в п. 3.11. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" від 29.05.2013 року № 11, фіктивний правочин (стаття 234 ЦК України) є недійсним незалежно від мети його укладення, оскільки сторони не мають на увазі настання правових наслідків, що породжуються відповідним правочином. Таким може бути визнаний будь-який правочин, в тому числі нотаріально посвідчений. Якщо сторонами не вчинено ніяких дій на виконання фіктивного правочину, господарський суд приймає рішення лише про визнання фіктивного правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У разі коли на виконання правочину було передано якесь майно, такий правочин не може розцінюватися як фіктивний. Саме лише невчинення сторонами тих чи інших дій на виконання правочину не означає його фіктивності. Визнання фіктивного правочину недійсним потребує встановлення господарським судом умислу його сторін.

З урахуванням того, що фіктивний правочин не спрямований на набуття, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків, він не створює цивільно-правових наслідків незалежно від того, чи він був визнаний судом недійсним.

У розгляді відповідних справ суд має враховувати, що ознака фіктивності має бути притаманна діям усіх сторін правочину. Якщо хоча б одна з них намагалася досягти правового результату, то даний правочин не може визнаватися фіктивним. Позивач, який вимагає визнання правочину недійсним, повинен довести, що всі учасники правочину не мали наміру створити правові наслідки на момент його вчинення.

В той же час, в матеріалах справи наявні угоди про припинення зобов`язань шляхом заліку зустрічних однорідних вимог № 26/09-2018/ОВ від 26.09.2018 р., та від 27.09.18 № 27/09-2018/ОВ відповідно до яких ТОВ "Органік сідс" та СГВК "Перший національний виробничий кооператив" домовилися, що з моменту підписання цих угод зобов`язання ТОВ „Органік сідс" за спірним договором припиняються (за однією з угод частково і за іншою - повністю) шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог (том. 1, а. с. 37 і 40). При цьому, суд вказує, що право укладення договорів про зарахування зустрічних однорідних вимог надано відповідачам чинним законодавством. А надані до справи відповідні договори, без наявності доказів визнання їх недійсними, не можуть не прийматись судом та оцінюються як належні докази відповідних дій сторін.

Вказане свідчить про наявність наміру виконання відповідачами умов спірного договору, чим спростовується твердження позивача про фіктивність правочину.

Крім того, не приймаються до уваги і доводи про фіктивність договору з підстав наявності в однієї з його сторін відкритих виконавчих проваджень (щодо стягнення з цієї сторони наявної у неї заборгованості). Зокрема, закон не передбачає заборон на укладення договорів про відступлення права вимоги щодо особи, яка має на час укладення такого договору непогашених боргів перед третіми особами.

Не є обґрунтованими твердження позивача і про те, що спірний договір є фіктивним, оскільки сторони даного договору мають одне і те ж керівництво. В даному випадку суд приймає до уваги заперечення відповідача та вважає обґрунтованими твердження про те, що будь -яка особа, відповідно з діючим законодавством, не позбавлена права бути учасником різних юридичних осіб. Дана обставина не належить до встановлених законом підстав визнання договору недійсним.

Стосовно доводів позивача про відступлення права вимоги неіснуючого боргу судом враховується наступне.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 513 ЦК передбачено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вищевказаними нормами законодавства, що регулюють перехід прав в зобов`язанні, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу прав. Не може бути предметом відступлення права вимоги та вимога, яка не виникла, не існувала на момент переходу прав. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору. Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду України у справі №6-459цс17 та Верховного Суду від 05.04.18 в справі № 910/22785/16.

Як вбачається із матеріалів справи та Єдиного державного реєстру судових рішень, господарським судом Хмельницької області розглядається справа № 924/233/18 за позовом СГВК "Перший національний виробничий кооператив" до ДП "Старокостянтинівський молочний завод" про стягнення заборгованості за договором поставки молока № 49 від 12.08.16р. в розмірі 3 935 558 грн. (перехід права вимоги за яким є предметом спірного договору).

На даний момент справа призначена у підготовчому засіданні на 31.07.19. При цьому, як вбачається з ухвали суду від 18.09.18 у даній справі, призначалась судова економічна експертиза на вирішення якої поставлено таке питання: „Чи підтверджується документально заявлений у позовних вимогах сільськогосподарського виробничого кооперативу „Перший національний виробничий кооператив" розмір заборгованості ( в тому числі основна заборгованість 3 312 859 грн., пеня в сумі 395 727 грн.) за поставлені дочірньому підприємству „Старокостянтинівський молочний завод" товарно-матеріальні цінності - молоко, за договором поставки молока № 49 від 12.08.16 згідно долучених до матеріалів справи № 924/233/18 товаро - супровідних документів, за вказані у позові періоди?".

13.06.19 на адресу господарського суду Хмельницької області, у справі № 924/233/18 надійшов лист - повідомлення Київського НДІСЕ № 6077/18 - 26, де зазначено про неможливість надання висновку судово-економічно експертизи по справі № 924/233/18.

За таких обставин, станом на час вирішення справи № 924/1208/18 факт наявності заборгованості в позивача за договором поставки молока від 12.08.16 № 49 у розмірі 3 935 558 грн. документально не підтверджений.

Підсумовуючи викладене, господарський суд зазначає, що оскільки на даний час існує не вирішений спір щодо розміру та наявності боргу, право вимоги на який передано за спірним договором, згадану вимогу не можна вважати дійсною, оскільки факт її існування станом на час укладення спірного договору не є беззаперечним. Наявність такої вимоги на даний момент є абстрактною (теоретичною), визначеною лише самим СГВК "Перший національний виробничий кооператив", та такою, що перебуває на стадії перевірки її існування в суді. У зв`язку із цим господарський суд приходить до висновку про недійсність вимоги, переданої за договором про відступлення права вимоги (цесії) № 26/09/2018-3 від 26.09.2018 р.

В даному разі слід зазначити про неприйняття доводів відповідача про те, що наявність боргу за договором поставки молока та дійсність вимоги не є тотожними поняттями, а наявність боргу за договором поставки не є предметом дослідження даної справи. Дійсно, наявність боргу та його розмір за договором поставки є предметом дослідження справи № 924/233/18. Суд, при вирішенні вищевказаної справи має дослідити обставини, по перше - наявності самого боргу (наявність підстав для його стягнення), по друге - його розмір (право вимоги стягнення якого є предметом спірного договору). Лише після ухвалення рішення у справі № 924/233/18 будуть отримані докази: або наявності боргу (в разі задоволення позову), або його відсутності (в разі відмови від позову, при не виявленні судом підстав стягнення боргу). І лише в першому випадку буде підтвердження виникнення права вимоги на стягненя боргу та/або на відступлення даного права іншій особі, оскільки, як зазначено Верховним Судом у справі № 910/22785/16, предметом відступлення права вимоги може бути лише вимога, яка виникла та існувала на момент переходу прав (дійсна).

Тобто, укладаючи договір про відступлення права вимоги (цесії) № 26/09/2018-3 від 26.09.2018 р., знаючи при цьому, про наявність невирішеної справи № 924/233/18, відповідачі діяли всупереч положенням законодавства про передачу дійсної вимоги.

В даному разі обґрунтованими є також доводи позивача про те, що надані до спірного договору документи на підтвердження існування боргу, не підтверджують останнього. Зокрема, всі надані в справі № 924/233/18 матеріали для проведення експертизи (встановлення наявності боргу), є недостатніми для її здійснення.

За приписами статті 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову з вищевикладених підстав, а тому необхідність його задоволення.

Крім того доводи відповідача про те, що позивачем не доведено порушення його прав, внаслідок укладання спірного договору не відповідають обставинам справи, оскільки передання недійсної вимоги напряму порушує права позивача, оскільки в такому випадку новий кредитор буде вимагати виконання позивачем свого зобов`язання, котре в свою чергу, в даному випадку не підтверджене належним чином.

Судові витрати покладаються на відповідачів в рівній мірі, оскільки спір виник внаслідок їх неправомірних дій.

Керуючись ст. ст. 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 256 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати недійсним договір про відступлення права вимоги (цесії) № 26/09/2018-3 від 26.09.18, укладений між сільськогосподарським виробничим кооперативом "Перший національний виробничий кооператив" (30403, Хмельницька область, м. Шепетівка, Старокостянтинівське шосе, 31, код 40108269) та товариством з обмеженою відповідальністю "Органік сідс" (30400, Хмельницька область, м. Шепетівка, вул. Тітова, будин. 1А, код 40794076).

Стягнути з сільськогосподарського виробничого кооперативу "Перший національний виробничий кооператив" (30403, Хмельницька область, м. Шепетівка, Старокостянтинівське шосе, 31, код 40108269) на користь дочірнього підприємства "Старокостянтинівський молочний завод" (31104, Хмельницька область, м. Старокостянтинів, вул. Франка, 47, код 31952591) 881 грн. (вісімсот вісімдесят одна грн. 00 коп.) судового збору.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Органік сідс" (30400, Хмельницька область, м. Шепетівка, вул. Тітова, будин. 1А, код 40794076) на користь дочірнього підприємства "Старокостянтинівський молочний завод" (31104, Хмельницька область, м. Старокостянтинів, вул. Франка, 47, код 31952591) 881 грн. (вісімсот вісімдесят одна грн. 00 коп.) судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. (ч.1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. (ч.1 ст. 256 ГПК України).

Повний текст рішення складено 25.07.19.

Суддя Ю.В. Гладюк

Віддрук. 4 прим.:

1- до справи

2 - відповідачу 1 ( 30403, Хмельницька обл., м. Шепетівка, Старокостянтинівське шосе, 31)

3 - відповідачу 2 (30400, Хмельницька обл., м. Шепетівка, вул. Тітова, буд. 1А)

4 - позивачу (31104, Хмельницька область, м. Старокостянтинів, вул. Франка, 47).

Всім рекомендованим з повідомленням