УХВАЛА

24.07.2019Справа № 910/7142/19
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Чинчин О.В., при секретарі судового засідання Бігмі Я.В., розглянув у підготовчому судовому засіданні справу

за позовом Керівника Київської місцевої прокуратури №9 в інтересах держави (03124, м.Київ, вулиця Г. Севастополя, будинок 3а)
до про1. Київської міської ради (01044, м.Київ, ВУЛИЦЯ ХРЕЩАТИК, будинок 36); 2. Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХМОНТАЖПЛЮС» (03038, м.Київ, ВУЛИЦЯ ЯМСЬКА, будинок 23, ЛІТЕРА "Б") визнання незаконним та скасування рішення, визнання договору недійсним

Представники:

від Позивача: Угринович О.М. (представник за посвідченням);

від Відповідача - 1: не з`явились;

від Відповідача - 2: Максимова Ю.І. (представник на підставі ордеру);

ВСТАНОВИВ:

Керівник Київської місцевої прокуратури №9 в інтересах держави звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Київської міської ради та Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХМОНТАЖПЛЮС» про визнання незаконним та скасування рішення, визнання договору недійсним.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням вимог Конституції України, Закону України «Про місцеве самоврядування», Земельного кодексу України при прийнятті рішення Київської міської ради №1434/5498 від 20.09.2018 року «Про передачу Товариству з обмеженою відповідальністю «ТЕХМОНТАЖПЛЮС» земельної ділянки площею 0,2085 га для обслуговування та експлуатації адміністративної будівлі на вул. Ямській, 23 (літера «Б») у Голосіївському районі м. Києва», й, як наслідок, наявністю підстав для визнання недійним договору про оренди №1320 від 27.11.2018 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.06.2019 року відкрито провадження у справі №910/7142/19, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначити на 26.06.2019 року.

В судове засідання 26.06.2019 року з`явились представники позивача та відповідача-2, представник відповідача-1 не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.06.2019 року, яка занесена до протоколу судового засідання, задоволено клопотання представника відповідача-2 про відкладення підготовчого судового засідання, встановлено Відповідачу-2 строк до 15 днів з 26.06.2019 року для надання відзиву на позов з урахуванням вимог ст.165 ГПК України, надано Позивачу строк до 5 днів з дня отримання відзивів для надання відповідей на відзиви, надано Відповідачам строк до 3 днів з дня отримання відповідей на відзиви для надання заперечень, відкладено підготовче судове засідання на 24.07.2019 року.

11.07.2019 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача - 2 надійшло клопотання про зупинення провадження у справі.

12.07.2019 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача - 2 надійшов відзив на позовну заяву.

24.07.2019 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшла відповідь на відзив.

В судове засідання 24.07.2019 року з`явились представники Позивача та Відповідача -2. Представник Відповідача - 1 не з`явився, про час та дату судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується поверненням на адресу суду рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення 01.07.2019 року уповноваженій особі. Представник Відповідача - 2 підтримав подане клопотання про зупинення провадження у справі, просив суд його задовольнити. Представник Позивача заперечив проти задоволення клопотання Відповідача - 2.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.227 Господарського процесуального кодексу України Суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове або повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу, і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

Зі змісту наведеної норми випливає, що причиною зупинення провадження у справі в даному випадку є неможливість її розгляду до вирішення пов`язаної з нею іншої справи, яка розглядається іншим судом.

Господарський суд повинен зупинити провадження у справі за наявності інформації про розгляд іншої справи, незалежно від заяв учасників судового процесу. Така інформація підтверджується тільки судовими документами: ухвалами, рішеннями, постановами судів, позовними заявами, скаргами.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному конкретному випадку з`ясовує, як пов`язана справа, яка розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом, а також те, чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Пов`язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема, факти що мають преюдиціальне значення.

При цьому суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. Правила про преюдицію спрямовані не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив в законну силу, але й сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку встановлення певних преюдиційних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, проведення відповідних експертиз, а суду - на їх дослідження і оцінку.

Неможливість розгляду справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі, тобто господарський суд не може розглянути певну справу через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок: а) непідвідомчості; б) обмеженості предметом позову; в) неможливості розгляду тотожної справи; г) певної черговості розгляду вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, Керівник Київської місцевої прокуратури №9 в інтересах держави звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Київської міської ради та Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХМОНТАЖПЛЮС» про визнання незаконним та скасування рішення, визнання договору недійсним.

В обґрунтування заявлених позовних вимог Позивач зазначав, що Київська міська рада розпорядилась земельною ділянкою, не врахувавши, що жодній особі земельна ділянка у власність чи у користування у встановленому законом порядку не надавалась. Так, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 18.12.2014 здійснено реєстрацію права власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі - продажу від 29.08.2006, серія та номер: 1203, видавник: ІІІупеня О.М., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу, зареєстрований у Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна 05 вересня 2006 року за реєстровим № 1275. У подальшому, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кударенко В.М. 18.12.2014 зареєстровано право власності на спірний об`єкт за ОСОБА_2 , на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 3346, виданого 18.12.2014, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . На підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер № 28709564 від 14.03.2016, зареєстровано право власності на спірний об`єкт за ТОВ «Надійна оренда» (назву змінено на ТОВ «ТЕХМОНТАЖПЛЮС») на підставі акту приймання-передачі нерухомого майна від 10.03.2016, за яким ОСОБА_3 як єдиний учасник та директор вказаного товариства передала в статутний капітал вказане майно. Разом із цим, Київська міська рада не приймала рішення щодо надання землі ні ОСОБА_1 , ні ОСОБА_3 , правовстановлюючі документи у цих осіб на земельну ділянку відсутні.

В ході здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0011754 від 10.10.2018 встановлено, що дане майно стало предметом нікчемних угод та незаконної реєстрації права власності. Так, відповідно до інформації приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шупені О.М., останнім 28 серпня 2006 року за реєстровим номером № 1203 посвідчувалась довіреність, видана від імені ОСОБА_4 . Також встановлено, що 18.12.2014 під час реєстрації права власності на спірне нерухоме майно за ОСОБА_1 було використано недійсний з 02.11.2013 паспорт громадянина України, серія НОМЕР_1 . Договори купівлі-продажу від 29.08.2006 та від 18.12.2014, а також правочин, оформлений актом приймання-передачі майна від 10.03.2016, укладено всупереч ч. 3 ст. 41, ст. 92 Конституції України, ч.1 ст.316, ч. 1 ст. 317, 319, 321 ЦК України, поза волевиявленням дійсного власника нерухомого майна та завідомо суперечать інтересам держави і суспільства, мета їх вчинення полягала у тому, щоб обійти встановлений законодавством порядок відчуження комунального майна, безкоштовно набути право власності на спірне нерухоме майно та право користування земельною ділянкою.

Крім того, відповідно до свідчень, наданих ОСОБА_1 під час досудового розслідування у кримінальному провадженні 0011754 від 10.10.2018, останній з ОСОБА_3 не знайомий, 18.12.2014 у приміщенні нотаріуса ОСОБА_5 не перебував, у жодних нотаріальних діях участь не брав, договір №3346 від 18.12.2014 не підписував, майно не купляв і не продавав. Відповідно до свідчень, наданих ОСОБА_3 під час досудового розслідування у кримінальному провадженні 1754 від 10.10.2018, остання на прохання знайомої прибула 18.12.2014 до нотаріуса та підписала вказаний договір купівлі - продажу, але грошові кошти продавцю не передавала і намірів володіти та користуватися спірним майном не мала. Інформацією про об`єкт угоди не володіла, у тому числі, що воно є комунальним. Крім того, повідомила, що в подальшому вживала заходи, щоб, майно «не числилось по документам» за нею, тому і погодилась на створення фірми (ТОВ «Надійна оренда») та підписання акту приймання - передачі нежитлової будівлі. Вказані дії вчинені під впливом третьої особи, в тому числі, і з метою отримання землі під будівлею. Таким чином, вказані правочини спрямовані на відчуження нерухомого майна, що свідчить також і про їх фіктивність.

Більш того, Київська міська рада розпорядилась передати земельну ділянку під нерухоме майно, яке є комунальним, у встановленому порядку із комунальної власності не вибувало, право власності територіальної громади не припинялось.

Проте, Судом встановлено, що у провадженні Голосіївського районного суду міста Києва знаходиться справа №752/8410/19 за позовом Київської місцевої прокуратури № 9 в інтересах держави в особі Київської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Техномонтажплюс», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кударенко Віри Миколаївни про визнання правочинів недійсними, скасування рішень про державну реєстрацію прав та витребування майна. У прохальній частині позовної заяви прокурор просить суд визнати недійсним договір купівлі - продажу, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , на підставі якого 18.12.2014 здійснено реєстрацію права власності ОСОБА_1 на нежилий будинок по АДРЕСА_1 ; скасувати рішення про державну реєстрацію та їх обтяжень; визнати недійсним договір купівлі - продажу від 18.12.2014 р., укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , на підставі якого 18.12.2014 здійснено реєстрацію права власності ОСОБА_3 на нежилий будинок по АДРЕСА_1 ; скасувати рішення про державну реєстрацію та їх обтяжень; визнати недійсним правочин, оформлений актом приймання - передачі від 10.03.2016, укладений ОСОБА_3 на користь ТОВ «Надійна оренда», відповідно до якого 14.03.2016 здійснено реєстрацію права власності ТОВ «Надійна оренда» на нежилий будинок по АДРЕСА_1 ; скасувати рішення про державну реєстрацію та їх обтяжень; витребувати від Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХМОНТАЖПЛЮС» нежилий будинок по АДРЕСА_1 .

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 26.04.2019 року відкрито провадження у справі, підготовче судове засідання призначено на 27.08.2019 року.

Тобто, предметом розгляду вказаної цивільної справи є обставини правомірності укладення договорів купівлі - продажу від 29.08.2006 р. між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , від 18.12.2014 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , акту приймання - передачі від 10.03.2016 від ОСОБА_3 на користь ТОВ «Надійна оренда», яке змінило найменування на Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕХМОНТАЖПЛЮС», а також наявності підстав для визнання недійсними вказаних правочинів та витребування майна від Відповідача - 2.

Враховуючи вищевикладене та з огляду на предмет розгляду у справі №910/7142/19 за позовом Керівника Київської місцевої прокуратури №9 в інтересах держави до Київської міської ради та Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХМОНТАЖПЛЮС» про визнання незаконним та скасування рішення, визнання договору недійсним, Суд вважає, що результати розгляду справи №752/8410/19 мають значення для вирішення даної справи, вказані справи є пов`язаними, адже у справі №752/8410/19 встановлюються обставини, що мають суттєве значення для розгляду справи №910/7142/19 та впливають на зібрання та оцінку доказів у даній справі.

У даному випадку об`єктивна неможливість розгляду даної справи до прийняття рішення у справі №752/8410/19 та набрання ним законної сили полягає у тому, що при розгляді справи №910/7142/19 Суд обмежений предметом спору, вимоги якого ґрунтуються на визнанні незаконним рішення Київської міської ради №1434/5498 від 20.09.2018 року «Про передачу Товариству з обмеженою відповідальністю «ТЕХМОНТАЖПЛЮС» земельної ділянки площею 0,2085 га для обслуговування та експлуатації адміністративної будівлі на вул. Ямській, 23 (літера «Б») у Голосіївському районі м. Києва», й визнанні недійним договору оренди №1320 від 27.11.2018 року. В той же час, попередній ланцюг набуття права власності Відповідачем - 2 на нерухоме майно - нежилий будинок по АДРЕСА_1 , що стало підставою для укладення договору оренди земельної ділянки, є предметом розгляду в іншій судовій справі.

При цьому, Суд при вирішенні спору у даній справі не може самостійно встановити обставини, які є предметом розгляду справи №752/8410/19, оскільки за приписом статті 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Суд зазначає, що при розгляді даної господарської справи обмежений предметом та підставою позову, які заявлені Позивачем, а тому не може самостійно встановлювати питання правомірності укладення договорів купівлі - продажу, акту приймання - передачі від 10.03.2016, наявності підстав визнання недійсними вказаних правочинів та витребування майна від Відповідача - 2.

Згідно зі ст. 17 Закон України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно з преамбулою та статтею 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.02 року у справі за заявою № 48553/99 "Совтрансавто-Холдінг" проти України", а також згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 28.10.99 року у справі за заявою № 28342/95 "Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування цієї статті Конвенції свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

Вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції щодо обґрунтування судових рішень не можуть розумітись як обов`язок суду детально відповідати за кожен довід заявника. Проте, Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності у ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і аргументів, які є важливими.

Суд зазначає, що обставини, встановлені при вирішенні справи №752/8410/19, матимуть суттєве та істотне значення для розгляду даної справи, оскільки у разі задоволення позовних вимог про визнання правочинів недійсними, скасування рішень про державну реєстрацію прав та витребування майна, доводи Керівника Київської місцевої прокуратури №9 в інтересах держави знайдуть своє підтвердження, які покладені в якості підстави для визнання незаконним та скасування рішення, визнання договору недійсним у справі №910/7142/19.

Отже, на підставі викладеного вище Суд вважає за необхідне зупинити провадження у справі №910/7142/19 до розгляду Голосіївським районним судом міста Києва справи №752/8410/19 та набрання резолютивним процесуальним документом, складеним за наслідками розгляду вказаної справи, законної сили, з метою надання належної правової оцінки встановленим у іншій справі обставинам та аргументам учасників справи, всебічного і повного з`ясування і перевірки обставин, об`єктивної оцінки доказів, що мають юридичне значення для її розгляду та вирішенню спору, залежно від прийнятого рішення у іншій справі, яке матиме суттєве значення для вирішення даної справи.

Керуючись ст. ст. 227, 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ

1. Зупинити провадження у справі №910/7142/19 за позовом Керівника Київської місцевої прокуратури №9 в інтересах держави до Київської міської ради та Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХМОНТАЖПЛЮС» про визнання незаконним та скасування рішення, визнання договору недійсним до розгляду Голосіївським районним судом міста Києва справи №752/8410/19 за позовом Київської місцевої прокуратури № 9 в інтересах держави в особі Київської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Техномонтажплюс», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кударенко Віри Миколаївни про визнання правочинів недійсними, скасування рішень про державну реєстрацію прав та витребування майна, й набрання резолютивним процесуальним документом, складеним за наслідками розгляду вказаної справи, законної сили.

2. Зобов`язати учасників судового процесу повідомити Суд про результати розгляду справи №752/8410/19 за позовом Київської місцевої прокуратури № 9 в інтересах держави в особі Київської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Техномонтажплюс», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кударенко Віри Миколаївни про визнання правочинів недійсними, скасування рішень про державну реєстрацію прав та витребування майна, й набрання резолютивним процесуальним документом, складеним за наслідками розгляду вказаної справи, законної сили.

3. Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена в частині зупинення провадження у справі в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення.

Дата складання та підписання повного тексту ухвали: 29 липня 2019 року.

Суддя О.В. Чинчин