ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

31.07.2019 р. Справа № 914/1350/17

м. Львів

Господарський суд Львівської області у складі колегії суддів: головуючого судді Матвіїва Р.І., судді Галамай О.З., судді Манюка П.Т., розглянувши заяву Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" про видачу дубліката наказу

у справі №914/1350/17

за позовом: Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", м. Київ

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Гуменчука Василя Петровича, с.Баківці, Жидачівський р-н, Львівська обл.

про: стягнення заборгованості в розмірі 105 686,86 грн.

без виклику сторін,

встановив:

у провадженні Господарського суду Львівської області перебувала справа за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до Фізичної особи-підприємця Гуменчука Василя Петровича про стягнення заборгованості в розмірі 105 686,86 грн.

07.11.2017 року позов задоволено повністю, стягнуто з Фізичної особи-підприємця Гуменчука Василя Петровича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, ідентифікаційний код 14360570) 41 000,00 грн. - заборгованість за кредитом; 38810,55 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом за період з 26.09.2013р. по 12.04.2017р.; 32232,82 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором за період з 03.06.2013р. по 12.04.2017р.; 7749,00 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом за період з 01.12.2013р. по 12.04.2017р. та 1 600,00 грн. судового збору.

24.11.2017 року на виконання вказаного рішення видано відповідний наказ, оригінал якого отримано 04.12.2017 року представником позивача Гулкевич Н. І., що вбачається з відмітки на копії наказу, що знаходиться в матеріалах справи.

26.07.2019 року до Господарського суду Львівської області надійшла заява Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" про видачу дубліката наказу у справі №914/1350/17. Заява обґрунтована тим, що при підготовці виконавчого документа для направлення до органів ДВС виконавчий лист було втрачено, пошуки не призвели до позитивного результату. На підтвердження втрати наказу та непред`явлення його на виконання заявником подано акт від 16.07.2019 року за підписом керуючого Стрийським відділенням ЗГРУ ПАТ «КБ Приватбанк». Суд звертає увагу, що заява підписана провідним юрисконсультом філії Західного головного регіонального управління Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" Іванус Іриною Орестівною, що діє на підставі довіреності №6584-К-0 від 18.05.2017 року зі строком дії до вісімнадцятого травня дві тисячі двадцятого року. Доказів наявності у вказаної особи статусу адвоката не подано, проте, оскільки справа №914/1350/17 за ціною спору є малозначною, то згідно з положеннями ч.3 ст.1312 Конституції України заява вважається підписаною належним представником позивача.

У зв`язку з тимчасовою відсутністю судді Ділай У.І. згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями 26.07.2019 року заяву передано для розгляду головуючому судді Матвіїву Р.І.

У зв`язку з тимчасовою відсутністю членів колегії суддів Гоменюк З.П. та Мазовіти А.Б. 29.07.2019 року здійснено повторний автоматизований розподіл членів колегії суддів для розгляду заяви та відсутніх суддів замінено суддями Галамай О.З. та Манюком П.Т.

Відповідно до пункту 19.4 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

Розглянувши заяву про видачу дубліката наказу без виклику сторін у судове засідання, що допускається наведеним положенням ГПК України, суд зазначає про наявність підстав для задоволення заяви та зазначає таке.

Виходячи з положень п. 19.4 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, обов`язковою умовою видачі дубліката наказу є звернення до суду із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання (позиція Верховного суду у постанові від 02.05.2018 року у справі №5016/149/2011(17/6).

Чинний Господарський процесуальний кодекс України не надає права відмовити в задоволенні заяви про видачу дубліката наказу з мотивів її необґрунтованості та не зобов`язує стягувача наводити причини втрати наказу. За встановлення факту невиконання судового рішення видача дублікату наказу не порушує прав боржника та не покладає на нього додаткових зобов`язань, оскільки дублікат наказу має повністю відтворювати втрачений наказ, у тому числі містити й дату його видачі. Натомість відсутність наказу у стягувача унеможливлює виконання рішення суду та порушує його права.

Із заяви Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" вбачається, що виконавчий документ від 24.11.2017 року до виконання не пред`являвся, а при підготовці документів для здійснення такого пред`явлення виявлено, що відповідний виконавчий документ втрачено.

Відповідно до приписів статті 12 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Суд звертає увагу, що наказ від 24.11.2017 року дійсний для пред`явлення до виконання протягом трьох років з наступного дня після набрання судовим рішенням (ухвалою) законної сили, а рішення суду набрало законної сили 23.11.2017р., що вбачається з тексту відповідного наказу. Відповідно, стягувач не позбавлений права на повторне пред`явлення виконавчого документа до виконання у строк до 23.11.2019 р. в силу приписів статті 12 Закону України "Про виконавче провадження". Заявник звернувся до суду із заявою про видачу дубліката наказу 26.07.2019 року, що підтверджується штемпелем канцелярії, тобто в межах трирічного строку для пред`явлення наказу до виконання. Однак, заявник стверджує про факт втрачення виконавчого документа - наказу господарського суду Львівської області від 24.11.17. у справі 914/1350/17, що унеможливлює реалізацію його права на пред`явлення відповідного наказу до виконання.

За змістом статті 1291 Конституції України та статті 326 ГПК України рішення господарського суду, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно із частиною 1 статті 327 ГПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Питання невиконання чи несвоєчасного виконання рішень національних судів України були неодноразовим предметом розгляду у Європейському суді з прав людини. Так, відповідно до рішення Європейського суду у справі "Агрокомплекс проти України" (заява №23465/03) від 06.10.2011 року існування заборгованості, яка підтверджена остаточним і обов`язковим для виконання судовим рішенням, дає особі, на користь якої таке рішення винесено, підґрунтя для "законного сподівання" на виплату такої заборгованості і становить "майно" цієї особи у значенні статті 1 Першого протоколу (серед інших рішень, рішення у справі "Бурдов проти Росії", заява №59498/00, та інші справи, зазначені в ній). Відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу (справа "Юрій Миколайович Іванов проти України", заява №40450/04, рішення від 15.10.2009).

Виконання рішення, ухваленого тим чи іншим судом, треба розглядати як невід`ємну складову судового розгляду, як цього вимагає положення статті 6 Конвенції, у якому йдеться про необхідність забезпечення справедливого судового процесу ("Бурдов проти Росії", комюніке Секретаря Суду 07.05.2002; рішення у справі "Горнсбі проти Греції" від 19.03.97).

У п. 43 рішення Європейського суду від 20.07.2004 у справі "Шмалько проти України" (заява №60750/00) суд наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, і, водночас, не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

Також у рішенні Європейського суду від 18.05.2004 у справі "Продан проти Молдови" суд наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантований Європейською конвенцією з прав людини, буде ілюзією, якщо правова система держав, які ратифікували Конвенцію, дозволятиме остаточному, обов`язковому судовому рішенню залишатися невиконаним, завдаючи шкоди одній зі сторін.

З наведеного вбачається, що судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України. Невиконання судового рішення не призводить до відновлення порушеного права. Відсутність у сторони можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, є втручанням у право сторони на мирне володіння майном, що є порушенням першого пункту статті 1 Першого протоколу Конвенції. За таких обставин та з урахуванням звернення із заявою про видачу дубліката наказу в межах строку для пред`явлення наказу до виконання, суд доходить висновку, що заявник має право на отримання дубліката відповідного наказу для пред`явлення до виконання. Відповідно подана заява є такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись п. 19.4 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Львівської області

ухвалив:

1. Заяву Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" про видачу дубліката наказу у справі №914/1350/17 задовольнити.

2. Видати дублікат наказу від 24.11.2017 року у справі № 914/1350/17 про стягнення з Фізичної особи-підприємця Гуменчука Василя Петровича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, ідентифікаційний код 14360570) 41 000,00 грн. - заборгованість за кредитом; 38 810,55 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом за період з 26.09.2013р. по 12.04.2017р.; 32 232,82 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором за період з 03.06.2013р. по 12.04.2017р.; 7 749,00 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом за період з 01.12.2013р. по 12.04.2017р. та 1 600,00 грн. судового збору.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 31.07.2019 року.

Головуючий суддя Матвіїв Р.І.

суддя Галамай О.З.

суддя Манюк П.Т.