ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.07.2019 року м. Дніпро Справа № 904/5683/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кощеєва І.М. (доповідач),

суддів: Кузнецової І.Л., Широбокової Л.П.

секретар судового засідання Пінчук Є.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля"

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.04.2019 р.

( суддя Мельниченко І.Ф., м. Дніпро, повний текст рішення підписано 23.04.2019 р.)

у справі:

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Констрак-Україна",

м. Київ

до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля",

м. Павлоград

про стягнення 570 383,57 грн. та визнання недійсним договору в частині,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 17.04.2019 р. позов задоволено частково - стягнуто з Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлогравугілля" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Констрак-Україна" 454 080 грн. основного боргу, 16 720, 10 грн. річних, 16 518, 48 грн. інфляції грошових коштів, 61 207, 50 грн. пені, 8 167,99 грн. судового збору, 11 933,75 грн. витрат на послуги адвоката. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлогравугілля" в дохід Державного бюджету судового збору. Відповідно до ч. 10 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України, органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення нарахування 3 % річних на борг у сумі непогашеної основної заборгованості, який виник на підставі договору № 3817ПУ-УМТС від 20.01.2017 р. здійснювати, починаючи з 18.04.2019 р. та до моменту виконання рішення від 17.04.2019 р. у справі № 904/5683/18 за правилами, визначеними у мотивувальній частині даного рішення. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Павлоградвугілля" подало апеляційну скаргу про скасування рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.04.2019 р. у справі № 904/5683/18 та прийняття нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обгрунтування апеляційної скарги Скаржник посилається на те, що на адресу Позивача було направлене Повідомлення про застосування оперативно-господарської санкції, що підтверджується описом вкладення та фіскальним чеком. В подальшому Відповідач не відстежував факт отримання Позивачем цих документів - це не є його обов`язком, проте вони і не повертились назад за закінченням терміну зберігання як невручені. Зазначені документи були належним чином направлені на адресу Позивача, а отже з врахуванням п. 8.13 Договору, такі докази є у відповідного учасника справи, як про те зазначає ч. 9 ст. 80 ГПК України.

Скаржник наголошує на тому, що лист AT «Укрпошта», який залучений Позивачем до справи, не встановлює факту не направлення кореспонденції Позивачу, жодним чином не підтверджує те, що листи не були направлені взагалі, а лише підтверджує, що відомості про поштове відправлення можуть бути розшукані протягом шести місяців після направлення. Отже, інформація про розшук поштового відправлення може бути надана поштою тільки протягом шести місяців з дати відправлення і це жодним чином не свідчить про те, що відправлення не було здійснене.

Скаржник зазначає, що оперативно-господарська санкція була застосована до Позивача правомірно та в порядку передбаченому в Договорі.

Відтак, на думку Скаржника, рішення було винесено судом з порушенням норм матеріального ( ст. 235 ГК України ) та процесуального ( неповне дослідження доказів, а саме: в судовому засіданні неодноразово було наголошено на положеннях п. 8.13 Договору, але ж в рішенні оцінка цьому доказу не надана взагалі ) права. Суд першої інстанції безпідставно не прийняв до уваги при винесенні рішення факт правомірного застосування Відповідачем оперативно-господарської санкції - з додержанням порядку, який визначено у договорі, тим більше що порушення строків виконання ремонту з боку Позивача дійсно мало місце.

Від Товариства з обмеженою відповідальністю "Констрак-Україна" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому Товариство не погоджується з доводами апеляційної скарги, вважає її безпідставною і необґрунтованою.

Зокрема, Товариство посилається на те, що Відповідач не подав суду першої інстанції, як і не подав суду апеляційної інстанції розрахунку штрафних санкцій по договору № 3817-ПУ-УМТС від 20.01.2018 р., належних та допустимих доказів існування таких документів чи їх направлення Позивачу та копій таких доказів Позивачу не надіслав.

Товариство також вказує на те, що досліджений судом лист AT «Укрпошта» № 39-Ю-02-6468/405 від 15.03.2019 р., містить інформацію про те, що Позивач не одержував поштового відправлення № 900 та не одержував відправлення № 766. Цей лист AT «Укрпошта» взагалі не містить інформації, яку вказує в апеляційній скарзі Відповідач про те, що нібито відомості про поштове відправлення можуть бути розшукані протягом шести місяців після направлення.

Крім того, Товариство зазначає про те, що на підтвердження обставин належного виконання зобов`язання Позивачем, що було прийнято без заяв Відповідачем - також свідчить і досліджений судом висновок експерта Харківського НДІ судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса за результатами проведення судової лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи №2 556 від 12.02.2019 р.

Автоматичною системою документообігу для розгляду справи визначено суддю-доповідача Кощеєва І. М. у складі колегії суддів: Кузнецової І.Л., Орєшкіної Е.В.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 27.05.2019 р. відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.04.2019 р. Розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 18.07.2019 р.

Розпорядженням в. о. керівника апарату суду від 17.07.2019 р., у зв`язку з відпусткою судді Орєшкіної Е.В. - члена колегії суддів, здійснено автоматичну зміну складу колегії суддів у справі № 904/5683/18.

Автоматичною системою документообігу для розгляду справи визначено суддю-доповідача Кощеєва І. М. у складі колегії суддів: Кузнецової І.Л., Широбокової Л.П.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 18.07.2019 р., колегією суддів у складі: судді-доповідача Кощеєва І. М., суддів: Кузнецової І.Л., Широбокової Л.П., апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.04.2019 р. у справі № 904/5683/18 прийнято до свого провадження.

В судовому засіданні 18.07.2019 р., заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів оголосила перерву на 25.07.2019 р.

Представники сторін не скористалися своїм правом участі в судовому засіданні 25.07.2019 р., хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце його проведення, про що також свідчить підпис представників присутніх в судовому засіданні 18.07.2019 р. на відповідному повідомленні.

Від представника Позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв`язку терміновим відрядженням.

З огляду на те, що явка сторін не визнавалась судом обов`язковою, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком, та враховуючи, що представники сторін надали пояснення у попередньому судовому засіданні, клопотання представника Позивача про відкладення розгляду справи не підтверджено відповідними доказами, а також те, що чергове відкладення справи призведе лише до необґрунтованого затягування розгляду даної справи, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги по суті за відсутності представників сторін.

Застосовуючи згідно ст. 3 ГПК України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження ( п. 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989 р. ).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі "Смірнова проти України" ).

У судовому засіданні, яке відбулося 25.07.2019 р. була оголошена вступна та резолютивна частини постанови Центрального апеляційного господарського суду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи та заперечення проти неї, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а рішення господарського суду залишити без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 20.01.2017р. між Приватним акціонерним товариством "ДТЕК Павлогравугілля" (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Констрак-Україна" (Підрядник) укладено Договір підряду (ремонт на території Підрядника) № 3817ПУ-УМТС (далі Договір), відповідно до п. 1.1. якого Підрядник приймає на себе зобов`язання на свій ризик і по завданню Замовника виконати з власних матеріалів ремонт обладнання, його вузлів та комплектуючих, зазначених в Специфікаціях, підписаних обома Сторонами та які є невід`ємною частиною даного Договору.

В п. 8.1. Договору сторони встановили, що даний договір вступає в силу з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін. Сторони дійшли до угоди, що у випадку належного виконання обома сторонами своїх зобов`язань, строк дії договору встановлюється до 31.12.2017 р. включно.

У випадках невиконання ( неналежного виконання ) Сторонами ( Стороною ) своїх зобов`язань по даному Договору, строк дії Договору продовжується до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань.

Відповідно до п. 1.6. Договору, місце виконання робіт: м. Дніпро, вул. Академіка Белелюбського, 58.

В п. 4.1. Договору сторони встановили, що передача обладнання для виконання робіт по даному Договору та його повернення з ремонту здійснюється Сторонами з оформленням відповідно акта приймання-передачі обладнання. Допускається передача в ремонт обладнання в розібраному вигляді. Допускається не комплектувати обладнання частинами, які у відповідності з технічним завдання підлягають заміні.

Відповідно до актів приймання-передачі обладнання в ремонт від 13.04.2017 р. (том 1, а. с. 33, 45 ), та від 06.04.2017 р. ( том 1, а. с. 52 ) Замовник передав Підряднику в ремонт наступне обладнання: установка компресорна шахтна УКВШ 5/7 ( інв. № 92702 ) в кількості 1 шт., компресор УКВШ 5/7 ( інв. № 92702 ) в кількості 1 шт., компресор УКВШ 15/7 ( зав. № 55, інв. № 134123 ) в кількості 1 шт.

Згідно п. п. 2.1.1., 2.1.2. Договору, Підрядник зобов`язується виконати роботи, обумовлені п. 1.1. даного Договору, якісно у відповідності з вимогами даного Договору, діючими нормами та стандартами, а також Технічним завданням Замовника; та виконати роботи протягом 30 календарних днів з моменту передачі обладнання в ремонт і підписання відповідного акта приймання-передачі обладнання в ремонт, якщо інший строк не обумовлений Сторонами в Додатках до Договору.

Відповідно до п. п. 2.2.2., 2.2.3. Договору, Замовник зобов`язується своєчасно сплатити за роботи в строки, обумовлені в Договорі; та прийняти від Підрядника виконані роботи по акту приймання-передачі виконаних робіт.

Місцевим господарським судом також встановлено, що на виконання умов Договору, ТОВ "Констрак-Україна" виконало підрядні роботи, обумовлені договором, на загальну суму 454 080 грн., що підтверджується актом виконаних робіт № 98 від 27.10.2017 р. та актом виконаних робіт № 99 від 27.10.2017 р. ( том 1, а. с. 32, 49 ).

В п. 3.4. Договору сторони узгодили, що розрахунки по даному Договору здійснюються Замовником шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Підрядника протягом 5 робочих днів з 30 календарного дня з дати підписання Сторонами акта приймання-передачі виконаних робіт, якщо інший строк не обумовлений Сторонами в Додатках до Договору.

Доказів здійснення розрахунків за виконані роботи на загальну суму 454 080 грн., Відповідач на момент розгляду спору не надав.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Згідно наданого Позивачем розрахунку сума річних за період з 04.01.2018 р. по 10.12.2018 р. складає 12 726, 68 грн.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

В п. 6.9. Договору сторони встановили відповідальність за несвоєчасну оплату виконаних робіт у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої у період, за який нараховується пеня від суми заборгованості за кожен день прострочки платежу.

Згідно наданого Позивачем розрахунку сума пені за загальний період з 04.01.2018 р. по 04.07.2018 р. складає 74 742, 81 грн.

Судом також встановлено, що спірні роботи були виконані Позивачем 27.10.2017 р., разом з тим всі загальні вимоги, додержання яких є необхідним для дійсності правочину, у розумінні ст. 203 ЦК України, сторонами при укладенні оспорюваних пунктів договору додержано.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, Відповідач посилається на те, що у зв`язку з порушенням Позивачем умов Договору, а саме, п. 2.1.2 Договору щодо строків виконання робіт, до останнього було застосовано оперативно-господарську санкцію у вигляді штрафу в розмірі 10 % від вартості робіт та неустойки в розмірі 0, 5 % від вартості робіт, що загалом складає 433 624, 20 грн., на яку і повинно бути зменшено, на думку Відповідача, суму грошових коштів, що підлягають перерахуванню за виконані роботи.

В основу оскаржуваного рішення покладено висновок місцевого господарського суду про наявність передбачених законом підстав для часткового задоволення позову.

При цьому, господарський суд додатково стягнув з Відповідача річні за період з 01.01.2019 р. ( дата набрання ч. 10 ст. 238 ГПК України законної сили) по 17.04.2019 р. ( дата ухвалення рішення ) в сумі 3 993, 42 грн., а також зазначив в резолютивній частині рішення про здійснення нарахування суми річних органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення суду з наступного дня після ухвалення рішення - з 18.04.2019 р. до моменту виконання рішення суду. Вимоги щодо стягнення інфляції грошових коштів за загальний період з січня 2018 по серпень 2018 в сумі 28 834, 08 грн., господарський суд задовольнив частково, стягнувши 16 518, 48 грн. з огляду на невірно здійснений розрахунок та як наслідок завищення суми, яка підлягає до стягнення. Після перерахунку господарським судом пені, до стягнення підлягає пеня за загальний період прострочення з 04.01.2018 р. по 02.06.2018 р. в сумі 61 207, 50 грн.

Також, суд першої інстанції відхилив, як необґрунтовані та безпідставні підстави, з якими Позивач пов`язував недійсність пунктів 3.5., 3.6., 6.7. спірного Договору.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуване рішення місцевого суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволені позову.

Узагальнені доводи апеляційної скарги: на адресу Позивача було направлене Повідомлення про застосування оперативно-господарської санкції, що підтверджується описом вкладення та фіскальним чеком. Оперативно-господарська санкція за порушення строків виконання ремонту була застосована до Позивача правомірно та в порядку передбаченому в Договорі.

Ст. 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, погоджується з висновками суду попередньої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позову з огляду на таке.

З встановлених судом обставин слідує, що між сторонами склалися правовідносини підряду. Вказані правовідносини регулюються загальними нормами права про підряд - ст. ст. 837-864 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Строки виконання робіт або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду, замовник зобовязаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові; замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк (ст. 846, 853, 854 ЦК України).

Згідно ч. 4 ст. 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Договір підряду є відплатним договором, при цьому право підрядника вимагати оплати виконаних робіт, якому кореспондується відповідний обов`язок замовника, обумовлене виконанням робіт належним чином та у погоджений строк і виникає після їх остаточної здачі, якщо інший порядок оплати не погоджений сторонами у договорі.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами ( ст. 629 ЦК України ).

У відповідності до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Майново-господарські зобов`язання між суб`єктами господарювання виникають на підставі договорів ( ст. 179 ЦК України), і сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору ( ст. 627 ЦК України ).

Судом при розгляді справи в межах повноважень наданих йому процесуальним законодавством, встановлено, що роботи за спірним договором були виконані Позивачем та прийняті Замовником без заперечень.

Ст. 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Як зазначалося раніше, на виконання умов Договору, ТОВ "Констрак-Україна" виконало підрядні роботи, обумовлені договором, на загальну суму 454 080 грн., що підтверджується актом виконаних робіт № 98 від 27.10.2017 р. та актом виконаних робіт № 99 від 27.10.2017 р. Доказів здійснення розрахунків за виконані роботи Відповідач на момент розгляду спору не надав.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов`язання. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), зобов`язання строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом ( ч. 1 ст.612 ЦК України).

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про наявність підстав для стягнення з Відповідача на користь Позивача заборгованості за виконані роботи.

Ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Одним з наслідків порушення зобов`язання є оплата неустойки (штрафу, пені).

Ст. 549 ЦК України зазначає, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник має передати кредиторові у випадку порушення боржником зобов`язання.

Правове призначення неустойки полягає в тому, щоб слугувати засобом розумного стимулювання боржника до належного виконання зобов`язання.

В п. 6.9. Договору сторони встановили відповідальність за несвоєчасну оплату виконаних робіт у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої у період, за який нараховується пеня від суми заборгованості за кожен день прострочки платежу.

За розрахунком господарського суду до стягнення підлягає сума пені за загальний період прострочення з 04.01.2018 р. по 02.06.2018 р. у розмірі 61 207, 50 грн.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні нарахування на суму боргу та три проценти річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), сплата яких передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України, не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу кредитора, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів та в отриманні від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, порушення Відповідачем грошового зобов`язання тягне за собою наслідки, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Вимоги щодо стягнення інфляції грошових коштів за загальний період з січня 2018 по серпень 2018 в сумі 28 834, 08 грн., господарський суд задовольнив частково, стягнувши 16 518, 48 грн.

З огляду на невірно здійснений розрахунок та як наслідок завищення суми Позивачем, суд першої інстанції здійснивши перерахунок інфляційних грошових коштів за загальний період з січня 2018 по серпень 2018, зазначив, що вказана сума складає 16 518, 48 грн.

Розглянувши доводи, викладені в апеляційній скарзі, Центральний апеляційний господарський суд зазначає наступне.

Згідно з ч. ч. 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких судвстановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 74 ГПК України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Отже, відповідно до правил доказування Відповідач, заперечуючи позовні вимоги та посилаючись на порушення Позивачем строків виконання робіт, у зв`язку з чим застосування до останього штрафних санкцій в порядку, встановленому умовами Договору, та повідомлення Позивача про застосування штрафних санкцій, повинен довести зазначені обставини.

Однак, як встановив суд першої інстанції з листа АТ "Укрпошта" № 39-Ю-02-6468/405 від 15.03.2019 р. ( том 2, а. с. 41 ) вбачається, що Позивач поштові відправлення, в яких містився розрахунок штрафних санкцій від 04.04.2018 р. та повідомлення про застосування оперативно-господарської санкції від 10.05.2018 р., які за твердженням Відповідача були направлені Позивачу ще 05.04.2018 р. та 10.05.2018 р., останнім не отримані, що також підтверджується поясненнями Товариства з обмеженою відповідальністю "Констрак-Україна".

Лист AT «Укрпошта» № 39-Ю-02-6468/405 від 15.03.2019 р., містить інформацію про те, що Позивач не одержував поштового відправлення № 900 та не одержував відправлення № 766. Як вірно зазначив Позивач, зазначений лист AT «Укрпошта» взагалі не містить інформації, яку вказує в апеляційній скарзі Відповідач про те, що нібито відомості про поштове відправлення можуть бути розшукані протягом шести місяців після направлення.

Натомість місцевий господарський суд встановив, що в п. 3.6. Договору сторони передбачили - зобов`язання Підрядника виконати роботи у відповідності з вимогами Договору та/або Додатків, нормами та діючими стандартами, які стосуються предмету Договору, забезпечується оперативно-господарською санкцією. Під оперативно-господарською санкцією розуміється право Замовника отримати суму нарахованих штрафних санкцій, завданих невиконанням договору та збитків із сум, які підлягають виплаті Підряднику. Оперативно-господарська санкція застосовується до Підрядника після того, як він не сплатив в строк, обумовлений п. 3.5. Договору, направлений на його адресу розрахунок штрафних санкцій та збитків згідно умов діючого договору. Про застосування оперативно-господарської санкції Замовник зобов`язаний письмово повідомити Підрядника.

Відповідач, посилаючись на те, що Позивачем були порушені строки виконання робіт, встановлені в п. 2.1.2. Договору ( протягом 30 календарних днів з моменту передачі обладнання в ремонт за відповідним актом ), здійснив розрахунок штрафних санкцій в порядку, встановленому п.п. 6.5.1., 6.5.2. Договору, загальний розмір яких склав 433 624, 20 грн. та направив його на адресу Позивача.

Згідно з частинами 1, 2, 3 ст. 237 ГК України підставою для застосування оперативно-господарських санкцій є факт порушення господарського зобов`язання другою стороною. Оперативно-господарські санкції застосовуються стороною, яка потерпіла від правопорушення, у позасудовому порядку та без попереднього пред`явлення претензії порушнику зобов`язання. Порядок застосування сторонами конкретних оперативно-господарських санкцій визначається договором. У разі незгоди з застосуванням оперативно-господарської санкції заінтересована сторона може звернутися до суду з заявою про скасування такої санкції та відшкодування збитків, завданих її застосуванням. Оперативно-господарські санкції можуть застосовуватися одночасно з відшкодуванням збитків та стягненням штрафних санкцій.

Разом з тим, відповідно до ч. 1, 2 ст. 853 ЦК України, замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Відповідно до ч. 4 ст. 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Отже, як слушно зазначив суд першої інстанції - саме на замовника, відповідно до норм чинного законодавства, покладений обов`язок прийняти виконані роботи, а у випадку виявлення недоліків робіт та відступів від умов Договору ( у тому числі, порушення строків виконання робіт ) негайно про них заявити.

Акти виконаних робіт № 98 та № 99 від 27.10.2017 р. свідчать, що ТОВ "Констрак Україна" ( Підрядник ) роботи були виконані, а ПрАТ "ДТЕК Павлогравугілля" ( Замовник ) були прийняті без жодних зауважень як щодо якості робіт, так і щодо строків їх виконання. Крім того, у вказаних вище актах виконаних робіт зазначено, що Замовник претензій по об`єму, якості та строком виконання робіт (надання послуг) не має.

З огляду на викладене апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що вимоги Позивача щодо стягнення заборгованості на вказану вище суму слід визнати обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" ( Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 р. ).

Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі суд дійшов висновку, що Скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

З огляду на приписи ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 р." Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.

Отже, доводи заявника апеляційної скарги про порушення норм матеріального та процесуального права судом попередньої інстанцій під час прийняття оскаржуваного процесуального документу не знайшли свого підтвердження.

Водночас колегія суддів погоджується з аргументами, викладеними Позивачем у відзиві на апеляційну скаргу, що ґрунтуються на встановлених місцевим господарським судом обставинах справи та відповідають нормам процесуального права, які регулюють спірні правовідносини.

За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення залишенню без змін.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Скаржника.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.04.2019 р. у справі № 904/5683/18 залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у двадцятиденний строк до Верховного Суду.

Постанова складена у повному обсязі 29.07.2019 року

Головуючий суддя І.М. Кощеєв

Суддя І.Л. Кузнецова

Суддя Л.П. Широбокова