ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
==================================================================
УХВАЛА

30 липня 2019 року Справа № 915/91/18

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Смородінової О.Г.,

розглянувши матеріали заяви Державного підприємства «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№ 83) про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Миколаївської області від 03.08.2019 у справі

за позовом: Державного підприємства «Науково-виробничий комплекс газотурбобудування «Зоря» - «Машпроект» (54018, м. Миколаїв, пр-т Богоявленський, 42А; ідентифікаційний код 31821381)

до відповідача: Державного підприємства «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 83)» (55340, Миколаївська область, Арбузинський район, смт. Костянтинівка, вул. Володимирська, 1; ідентифікаційний код 08680537)

про: передання обладнання загальною вартістю 646620,00 грн

за участі представників учасників справи:

від позивача: Міняйло О.М., адвокат за довіреністю,

від відповідача: не з`явився,

В С Т А Н О В И В:

03.07.2019 до Господарського суду Миколаївської області від державного підприємства «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 83)» (відповідач по справі) надійшла заява № 6.1/193/Тмш від 01.07.2019 про перегляд рішення Господарського суду Миколаївської області від 03.08.2018 у справі № 915/91/18 за нововиявленими обставинами, в якій заявник просить суд скасувати рішення Господарського суду Миколаївської області від 03.08.2018 у справі № 915/91/18 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заява ґрунтується на підставі: норм статей 59 (ч. 2), 320 (ч. 1, 2), 321 (п. 1 ч. 1 ), 325 (п. 2, 3 ч. 3) Господарського процесуального кодексу України; листа Міністерства юстиції України від 30.05.2019; інформаційної довідки (витяг) від 29.06.2019 та мотивована таким: в період з 22.05.2019 по 28.05.2019 на підприємстві здійснювався внутрішній аудит Південним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань та пробації. Перевіряючи документи претензійно-позовної роботи загалом та окремо в частині Рішення Господарського суду Миколаївської області у справі № 915/91/98 від 03.08.2018 щодо задоволення позовних вимог ДП «Науково-виробничий комплекс газотурбобудування «Зоря»-«Машпроект» до ДП «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№83)» про передання обладнання загальною вартістю 646620,00 грн., постало питання чи є ДП «Підприємство ДКВС України (№83)» правонаступником установи ІН-316/83 УІН УВС в Миколаївській області. В зв`язку з чим підприємство звернулося до Міністерства юстиції України (уповноважений орган, якому підпорядковується підприємство) з листом від 23.05.2019 року щодо надання роз`яснення.

Окрім того, в ході проведення аудиту було виявлено, то ОСОБА_1 в силу приписів ч. 2 ст. 59 ГПК України, не могла здійснювати представництво підприємства в суді, оскільки представляла у цій справі інтереси первісного відповідача, інтереси якого прямо суперечать інтересам підприємства.

За результатами аудиту, в.о. директора ОСОБА_2 , який всупереч законодавству підписав доручення на ОСОБА_1 та халатно віднісся до контролю над діями неналежного представника було притягнуто до відповідальності, а ОСОБА_1 наказом директора від 26.06.2019 звільнено з посади юрисконсульта, яку вона займала за сумісництвом.

Листом Міністерства юстиції України від 30.05.2019 за вих. 26098/Г-13519/19.2.2 надано роз`яснення, що ДП «Підприємство ДКВС України (№83)» не є правонаступником ІН-316/83 УІН УВС в Миколаївській області та/або будь-яких інших юридичних осіб.

Про існування цієї обставини підприємство дізналося лише з отриманням 05.06.2019 листа Міністерства юстиції України від 30.05.2019 року за вих. 26098/Г-13519/19.2.2.

З врахуванням того, що справа розглядалася без належного представника підприємства, а позивач фактично ввів суд в оману, то і суд був позбавлений можливості встановити істотну для вирішення справи обставину, що підприємство не є правонаступником прав та обов`язків, які виникли у установи ІН 316/83 з договору від 15.05.1985.

Ухвалою від 05.07.2019 суд прийняв заяву за нововиявленими обставинами до розгляду; відкрив провадження, з призначенням дати судового засідання на 30.07.2019 о 10:00.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 325 Господарського процесуального кодексу України, заява про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами розглядається судом у судовому засіданні протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження за нововиявленими або виключними обставинами. Справа розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд. У суді першої інстанції справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

18.07.2019 до суду від стягувача (позивач у справі) надійшов відзив № 17/1-5090 від 12.07.2019, в якому останній просить відмовити відповідачу в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, залишити чинним судове рішення Господарського суду Миколаївської області від 03.08.2018 у справі № 915/91/18.

Мотивація викладених у відзиві заперечень наступна:

- первісний відповідач у відзиві зазначав, що Державна установа «Арбузинська виправна колонія (№83)» не є належним відповідачем по справі, а правонаступником установи ІН-316/83 є саме Державне підприємство «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№ 83)». Проти здійснення заміни неналежного відповідача на належного Державне підприємство «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№ 83)» не заперечувало;

- твердження заявника щодо неналежного представництва інтересів останнього ОСОБА_1 , встановленого за результатами проведеного аудиту не підтверджується жодними доказами, а посилання на порушення таким представництвом приписів ч. 2 ст. 59 ГПК України є лише припущенням;

- у ході розгляду справи відповідачем визнавалася наявність у нього спірного майна;

- лист Міністерства юстиції України від 30.05.2019 за вих. 26098/Г-13519/19.2.2, наданий відповідачем до заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами є результатом поверхневого аналізу історичного процесу реформування колонії та відображає лише думку спеціаліста Міністерства юстиції України, але не може свідчити про нововиявлені обставини які були і могли бути відомі відповідачу (заявнику) під час розгляду справи. Крім того відповідь Міністерства юстиції України на запит відповідача не може бути прийнята до уваги судом, так як вказаний лист містить лише думку спеціаліста Міністерства юстиції України та по своїй суті вважається новим доказом;

- позивач зазначає, що відповідач погодився повністю з судовим рішенням, про що свідчить той факт, що ним не було оскаржене судове рішення в передбаченому законом порядку та строки.

З урахуванням наведеного позивач просить суд відмовити відповідачу в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за ново виявленими обставинами та залишити чинним судове рішення Господарського суду Миколаївської області від 03.08.2018 № 915/91/18.

30.07.2019 до суду від відповідача надійшла така кореспонденція:

- заява № 6.1/236/Тмш від 29.07.2019, за текстом якої заявник просив розглянути справу без участі представників Державного підприємства «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№ 83)».

- відповідь на відзив 6.1/237/Тмш від 29.07.2019, в якому підприємство наводить власні доводи в заперечення позиції позивача, наведеної у відзиві та просить суд заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами задовольнити.

Станом на момент проведення судового засідання будь-яких інших заяв як по суті справи, так і з процесуальних питань, від учасників справи до суду не надходило.

В судове засідання 30.07.2019 з`явився лише представник позивача, якого суд заслухав. При цьому, як зазначалося вище, відповідач просив суд розглядати справу без участі свого представника.

Враховуючи наведене та те, що явка учасників справи не визнавалася судом обов`язковою, а участь у засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, суд дійшов висновку про можливість проведення судового засідання за відсутності представника відповідача.

30.07.2019 в судовому засіданні, у зв`язку з розглядом заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами за відсутності представника заявника, суд оголосив стислий зміст заявлених вимог.

Представник позивача підтвердив актуальність правової позиції Державного підприємства «Науково-виробничий комплекс газотурбобудування «Зоря» - «Машпроект», викладеної у відзиві, проти задоволення заяви відповідача про перегляд рішення за нововиявленими обставинами заперечив.

30.07.2019 за результатами розгляду заяви Державного підприємства «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 83)» № 6.1/193/Тмш від 01.07.2019 про перегляд рішення Господарського суду Миколаївської області від 03.08.2018 у справі № 915/91/18 за нововиявленими обставинами, суд на підставі статті 240 Господарського процесуального кодексу України, оголосив вступну та резолютивну частини ухвали.

Розглянувши подану заяву у сукупності з матеріалами справи, вислухавши учасників судового процесу, суд встановив наступне:

1) 06.02.2018 до Господарського суду Миколаївської області від державного підприємства «Науково-виробничий комплекс газотурбобудування «Зоря» - «Машпроект» надійшов позов за участю: позивач державне підприємство «Науково-виробничий комплекс газотурбобудування «Зоря» - «Машпроект»; відповідач: державна установа «Арбузинська виправна колонія (№83)»; про передання обладнання загальною вартістю 646620,00 грн;

2) 02.03.2018 до господарського суду від державної установи «Арбузинська виправна колонія (№83)» надійшов відзив на позовну заяву, в якому установа наголошувала, що правонаступником ІН-316/83 за договором від 15.05.1985 є Державне підприємство «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№ 83)», а тому Державна установа «Арбузинська виправна колонія (№83)» є неналежним відповідачем;

3) 07.03.2018 від позивача до суду надійшло письмове клопотання про заміну неналежного відповідача належним, в якому заявник просив суд замінити неналежного відповідача Державну установу «Арбузинська виправна колонія (№83)» на належного Державне підприємство «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№ 83)»;

4) 28.03.2018 Господарський суд Миколаївської області прийняв ухвалу, якою дійшов висновку про задоволення клопотання позивача та на підставі ст. 48 ГПК України замінив первісного відповідача Державну установу «Арбузинська виправна колонія (№83)» на належного відповідача Державне підприємство «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№ 83)»;

5) 18.04.2018 до суду від Державного підприємства «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№ 83)» надійшов відзив, в якому підприємство визнало позовні вимоги частково.

На підставі розпорядження керівника апарату Господарського суду Миколаївської області від 16.05.2018 № 90, у зв`язку зі звільненням у відставку головуючого судді Фролова В.Д, здійснено повторний автоматизований розподіл справи №915/91/18.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.05.2018 автоматизованою системою документообігу суду визначено головуючого суддю у справі № 915/91/18 Смородінову О.Г.

21.05.2018 суддя Смородінова ухвалила прийняти справу № 915/91/18 до свого провадження. Розгляд справи було розпочато спочатку.

26.06.2018 до суду від відповідача надійшов відзив (остаточний) на уточнену позовну заяву, в якому підприємство визнавало позов частково, а саме в частині повернення обладнання, окрім пресу однокривошипний К-2130; інв. № 012512, Довіреність № 05.03.1984, який передано іншій установі, а саме ІН-316/53, загальною балансовою (залишковою) вартістю 73,71 грн.

19.07.2018 ухвалою суду за клопотанням позивача строк проведення підготовчого провадження було продовжено на 30 днів; розгляд справи було відкладено.

01.08.2018 до суду від Державного підприємства «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№ 83)» надійшла письмова заява б/н від 01.08.2018 (вх. № 9539/18) про визнання позову відповідачем.

01.08.2018 судом в судовому засіданні за участю обох сторін було оголошено перерву до 03.08.2018.

03.08.2018 Господарським судом Миколаївської області було прийнято рішення згідно з яким позов задоволено; зобов`язано Державне підприємство «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 83)» передати Державному підприємству «Науково-виробничий комплекс газотурбобудування «Зоря» «Машпроект» за актом приймання-передачі обладнання в кількості 52 одиниці, з обов`язковою наявністю апаратури, що містить дорогоцінні метали, загальною вартістю 646620,00 грн (за переліком); стягнуто з Державного підприємства «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 83)» на користь Державного підприємства «Науково-виробничий комплекс газотурбобудування «Зоря» «Машпроект» суму сплаченого судового збору в розмірі 9699,30 грн.

В апеляційному порядку прийняте у даній справі судове рішення не оскаржувалося та набрало законної сили 31.08.2018.

04.09.2018 судом видані відповідні накази на виконання судового рішення.

В подальшому, 05.11.2018 заступником начальника відділу Арбузинського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області були прийняті постанови про відкриття виконавчих проваджень (ВП № 57594154; ВП № 57593969) за вищеназваними наказами.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 320 ГПК України, рішення, постанови та ухвали господарського суду, Вищого суду з питань інтелектуальної власності, якими закінчено розгляд справи, а також ухвали у справах про банкрутство (неплатоспроможність), які підлягають оскарженню у випадках, передбачених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Як наведено в заяві, відповідач в якості підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами зазначає те, що справа розглядалася без належного представництва підприємства, а позивач фактично ввів суд в оману, тому і суд був позбавлений можливості встановити істотну для вирішення справи обставину, що підприємство не є правонаступником прав та обов`язків, які виникли в установи ІН-316/83 з договору від 15.05.1985.

Про те, що Державне підприємство «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 83)» не є правонаступником ІН-316/83 УІН УВС в Миколаївській області та/або будь-яких інших юридичних осіб, відповідач дізнався лише з отримання 05.06.2019, на свій лист від 23.05.2019 щодо надання роз`яснень, листа Міністерства юстиції України від 30.05.2019 за вих. № 26098/Г-13519/19.2.2.

За результатами розгляду заяви відповідача про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, дослідивши надані суду докази, оцінивши їх у відповідності з вимогами ст. 86 ГПК України, взявши до уваги докази зібрані у справі, суд дійшов висновку про відсутність нововиявлених обставин у даній справі, виходячи з наступного.

Статтею 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, (серед іншого), вимагає, щоб коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів. Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру. Така процедура сама по собі не суперечить принципові юридичної визначеності в тій мірі, в якій вона використовується для виправлення помилок правосуддя (рішення Європейського суду з прав людини № 4994/04 від 09.06.2011).

Відповідно до ч. 4 ст. 11 Господарського процесуального кодексу України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом першим ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно практики Європейського суду з прав людини процедура поновлення розгляду справи за нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження для виправлення помилок правосуддя, як така, не суперечить положенням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод за умови відсутності зловживання (див. пп. 27 - 28 рішення від 18.11.2004 у справі «Правєдная проти Росії» та п.46 рішення від 06.12.2005 у справі «Попов проти Молдови»). Однак, при цьому суд наголошує, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 ст.6 Конвенції, потрібно тлумачити в світлі Преамбули до Конвенції, яка проголошує принцип верховенства права як частину спільної спадщини держав-учасниць.

Одним із аспектів принципу верховенства права є принцип правової певності, який, окрім іншого, передбачає, що якщо суд ухвалив остаточне рішення по суті спору, таке рішення не може бути піддане перегляду (див. рішення Суду у справі «Брумареску проти Румунії» від 28.10.1999). Цей принцип встановлює, що жодна сторона не вправі ставити питання про перегляд остаточного судового рішення, яке набрало чинності, лише задля нового судового розгляду і нового рішення по суті. Перегляд судового рішення не повинен бути замаскованою апеляційною процедурою, а саме лише існування двох позицій щодо способу вирішення спору не є підставою для повторного судового розгляду. Відхилення від цього принципу допустимі лише за наявності виняткових обставин (див. п.п. 51 - 52 рішення Суду у справі «Рябих проти Росії» від 24.06.2003; ухвала Суду щодо прийнятності заяви № 62608/00 «Агротехсервіс проти України»; п.п. 42-44 рішення Суду у справі «Желтяков проти України» від 09.06.2011).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також те, що цей доказ є вирішальним (див. пп. 27 - 34 рішення Суду у справі «Праведная проти Росії» від 18.11.2004).

Відповідно до пп. 1 ч. 2 та ч.ч. 4, 5 ст. 320 ГПК України, підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи. Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом. При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Отже, положеннями ст. 320 Господарського процесуального кодексу України визначено вичерпний перелік підстав для перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами. Перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є окремою процесуальною формою судового процесу, яка визначається юридичною природою цих обставин.

Суд враховує mutatis mutandis висновки, викладені у Постанові Пленуму Вищого господарського суду України № 17 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами», відповідно до п.п. 2, 5 якої до нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство. Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами.

Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися господарським судом у процесі розгляду справи.

Необхідно чітко розрізняти поняття нововиявленої обставини (як факту) і нового доказу (як підтвердження факту); так, не можуть вважатися такими обставинами подані учасником судового процесу листи, накладні, розрахунки, акти тощо, які за своєю правовою природою є саме новими доказами.

Не можуть вважатися нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи прокурором. У разі подання таких доказів у процесі перегляду судового рішення за правилами розділу XIII ГПК господарський суд має винести ухвалу про залишення судового рішення без зміни. В той же час заінтересована сторона не позбавлена права оскаржити судове рішення в апеляційному порядку з дотриманням вимог ГПК, зокрема, статті 101 цього Кодексу.

Також не можуть визнаватися нововиявленими обставини, на які посилався учасник судового процесу в своїх поясненнях в суді будь-якої з інстанцій, або які могли бути встановлені судом в разі виконання вимог процесуального закону.

Тож, нововиявлена обставина це юридичний факт, який передбачений нормами права і тягне виникнення, зміну або припинення правовідносин; юридичний факт, що має істотне значення для правильного вирішення даної конкретної справи. Якби нововиявлена обставина була відома суду під час винесення судового акта, то вона обов`язково вплинула б на остаточні висновки суду; юридичний факт, який існував на момент звернення заявника до суду з позовом і під час розгляду справи судом; юридичний факт, який не міг бути відомий ані особі, яка заявила про це в подальшому, ані суду, що розглядав справу.

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення.

Проаналізувавши в сукупності відповідні процесуальні норми, обставини справи з підставами заявленими підприємством в заяві, суд зазначає таке.

За правилами статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Стаття 78 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

По-перше, щодо обставин правонаступництва.

Як стверджує заявник, після проведення аудиту на підприємстві, відповідач звернувся 23.05.2019 з листом до Міністерства юстиції України щодо надання роз`яснення.

З наданої суду копії листа Міністерства юстиції України від 30.05.2019 за вих. № 26098/Г-13519/19.2.2, 05.06.2019 заявнику стало відомо про те, що Державне підприємство «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 83)» (відповідач у даній справі) не є правонаступником установи ІН-316/83 та/або інших юридичних осіб.

Суд звертає увагу відповідача на те, що лист Міністерства юстиції України від 30.05.2019 за вих. № 26098/Г-13519/19.2.2 за своєю правовою природою фактично є новим доказом, який не може вважатися нововиявленою обставиною.

Разом із тим, докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом також не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами.

Так, як вже вище було наведено, 28.03.2018 господарський суд здійснив заміну неналежного відповідача Державної установи «Арбузинська виправна колонія (№83)» на належного Державне підприємство «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№ 83)».

Тобто заявнику (відповідачу) в процесі розгляду справи могли та повинні були бути відомі обставини щодо обсягів його відповідальності, а отже його правовий статус по спірним відносинам.

Водночас, відзиви Державного підприємства «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№ 83)», які наявні в матеріалах справи, підписані керівником відповідача, містять позицію останнього, відповідно до якої підприємством визнається факт правонаступництва за договором від 15.05.1985.

Оцінюючи вказані доводи, суд зазначає, що обов`язковою ознакою нововиявленої обставини є ознака, що випливає з п. 1 ч. 2 ст. 320 Господарського процесуального кодексу України, а саме: «не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи».

Таким чином, посилання заявника, як на нововиявлену обставину не те, що Державне підприємство «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 83)» не є правонаступником установи ІН-316/83 не може бути нововиявленою обставиною в розумінні статті 320 Господарського процесуального кодексу України, оскільки факт такого правонаступництва був предметом дослідження під час розгляду справи і прийняття рішення від 03.08.2018.

По-друге, щодо обставин представництва.

Перш за все, суд відмічає, що при розгляді справи № 915/81/19 судом досліджувалось питання щодо належного представництва відповідача.

Необхідно зазначити, що відзив (№6.1/216/Тмш від 23.06.2018), в якому підприємство, зокрема, вказує, що є правонаступником ІН-316/83 за договором від 15.05.1985 та належним відповідачем по даній справі, підписаний виконуючим обов`язки директора підприємства установи заступником начальника установи з виробництва С.В. Тимушем.

Довіреність Державного підприємства «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 83)» № 6.1/102/Тмш від 27.03.2018, яка підписана виконуючим обов`язки директора підприємства установи заступником начальника установи з виробництва ОСОБА_3 Тимушем, видана саме юрисконсульту ОСОБА_1 з усіма правами, наданими відповідачу до 31.12.2018.

Саме дана особа ОСОБА_1 і була присутня в судових засіданнях.

Таким чином, станом на час розгляду справи з прийняттям відповідного рішення, повноваження представника відповідача були перевірені та підтверджені судом.

З огляду на викладене, обставини, викладені заявником в обґрунтування заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами щодо представництва відповідача в якості нововиявлених є необґрунтованими та не можуть бути підставою для скасування судового рішення, оскільки в даному випадку йдеться про здійснення переоцінки доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи.

Відповідно до положень ст.ст. 13, 14 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Таким чином, за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами суд дійшов висновку про те, що обставини, на які посилається заявник, не є нововиявленими та не можуть вважатися умовою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, в розумінні приписів статті 320 ГПК України, тому у задоволенні заяви державного підприємства «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 83)» № 6.1/193/Тмш від 01.07.2019 про перегляд рішення Господарського суду Миколаївської області від 03.08.2018 у справі № 915/91/18 за нововиявленими обставинами слід відмовити, а рішення Господарського суду Миколаївської області від 03.08.2018 у справі № 915/91/18 залишити в силі.

Відповідно до правил ч. 4, 7 ст. 325 ГПК України, у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали, постанови за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу. Судове рішення, ухвалене за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, може бути переглянуте на загальних підставах.

Таким чином, керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 86, 232, 233, 234, 235, 320, 325 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. У задоволенні заяви державного підприємства «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 83)» № 6.1/193/Тмш від 01.07.2019 про перегляд рішення Господарського суду Миколаївської області від 03.08.2018 у справі № 915/91/18 за нововиявленими обставинами відмовити.

2. Рішення Господарського суду Миколаївської області від 03.08.2018 у справі № 915/91/18 залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена у порядку, визначеному статтею 256 і підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено та підписано судом 02.08.2019.

Суддя О.Г. Смородінова