ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.07.2019 справа № 914/480/19

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕК-гідроенергобуд»,

м. Львів,

до відповідача: Акціонерного товариства «Укртрансгаз» від імені якого діє Філія «Управління магістральних газопроводів «Львівтрансгаз», м. Львів,

про: стягнення заборгованості у розмірі 10 441,87 грн.

Суддя Козак І.Б.

При секретарі Гелеш Г.М.

Представники:

Від позивача: Лапка І.С. представник (ордер серії ЛВ № 63019 від 14.05.2019 р.),

Від відповідача: Гасай М.Б. представник (довіреність №1-861 від 29.05.2019р.).

На розгляд господарського суду Львівської області Товариством з обмеженою відповідальністю «ТЕК-гідроенергобуд» подано позов Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» від імені якого діє Філія «Управління магістральних газопроводів «Львівтрансгаз» про стягнення заборгованості у розмірі 303 351,35 грн.

Ухвалою суду від 19.03.2019 р. залишено позов без руху для усунення недоліків. 26.03.2019р. відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та підготовче судове засідання призначено на 07.05.2019 р. Рух справи відображено у відповідних ухвалах суду. Ухвалою суду від 16.07.2019 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 23.07.2019 р.

23.07.2019 р. розпочинається розгляд справи по суті.

Позиція позивача.

Представник позивача у судове засідання 23.07.2019 р. з`явився, заявлені позовні вимоги підтримав із врахуванням заяви про зменшення (уточнення) позовних вимог. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем у порушення умов договору підряду від 04.09.2018р. не оплатив повністю виконані підрядні (будівельні ) роботи, внаслідок чого існує заборгованість у розмірі 297 749,32 грн. Після відкриття провадження у справі 02.04.2019р. відповідачем оплачено позивачу 297 749,32 грн., тому позивач скористався своїм правом та зменшив позовні вимоги на суму основного боргу в розмірі 297 749,32 грн. Крім того, позивачем нараховано відповідачу 1 906,78 грн 3% річних та 8 535,09 грн. інфляційних втрат (заява від 07.05.2019р. вх. №1205/19 прийнята ухвалою суду від 07.05.2019р.).

Позиція відповідача.

Представник відповідача у судовому засіданні 23.07.2019р. проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позов (вх. №17705/19 від 26.04.2019р.), зазначивши таке. Згідно з п.3.7 договору підряду остаточний розрахунок за виконані роботи проводиться після підписання сторонами останнього Акту передавання-приймання виконаних робіт (типова форма КБ-3, КБ-2в). Додатково звернув увагу на те, що у п.6.8 та 6.10 договору сторони відмовилися від нарахування 3% річних у випадку порушення замовником строків розрахунку за виконані роботи. Позивачем визначено періоди прострочення з дати підписання Актів виконаних робіт до дати фактичної оплати боргу та не взято до уваги вимоги ст.253, ч.5 ст.254 ЦК України (щодо визначення початку прострочення з наступного дня після відповідної календарної дати чи настання події, з якою пов`язаний її початок; також у період розрахунку не включається день фактичної сплати заборгованості). Крім того, позивачем не виконується ряд інших договорів, укладених між сторонами, що також варто, на думку відповідача, взяти до уваги.

Ухвалою суду від 07.05.2019р. поданий відповідачем відзив залишено без розгляду як такий, що поданий з пропущенням строку.

Також відповідачем подано заяву про закриття провадження у цій справі (вх.№17706/19 від 26.04.2019р.) у зв`язку зі сплатою Філією «Управління магістральних газопроводів «Львівтрансгаз» 297749,32 грн. основного боргу, що підтверджується копіями платіжних доручень, долучених до матеріалів справи.

У поясненні (вх.№18678/19 від 10.05.2019р.) відповідач не заперечив проти зменшення позовних вимог на суму основного боргу, проте заперечив проти збільшення розміру інфляційних втрат та 3% річних, просив відмовити у їх стягненні.

Щодо поданої відповідачем заяви про закриття провадження у цій справі у зв`язку з відсутністю предмета спору (вх.№17706/19 від 26.04.2019р.), суд відмовляє у її задоволенні, оскільки на суму сплаченого товариством боргу 297 749,32 грн. позивач вже зменшив свої позовні вимоги, ухвалою суду від 07.05.2019р. ця заява прийнята до розгляду. До того ж, відповідач не заперечив проти зменшення суми позову, про що прямо зазначено у поясненні (вх.№18678/19 від 10.05.2019р.) (а.с.100).

Фактичні обставини справи.

04.09.2018р. сторони спору уклали договір підряду, за умовами якого АТ «Укртрансгаз» (замовник, відповідач у справі), та ТзОВ «ТЕК-гідроенергобуд» (підрядник, позивач у справі) домовилися про таке. Підрядник зобов`язується за завданням замовника, яке зазначене у складі тендерної документації «технічні вимоги і якісні характеристики», в порядку та на умовах, визначених в цьому договорі, за результатами проведення процедури закупівлі №UA-2018-07-16-000010-b, на свій ризик власними та залученими силами і засобами, обладнанням, матеріалами і механізмами виконати у встановлений строк 9додаток №3 до цього договору), а замовник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених в цьому договорі, прийняти і оплатити наступні роботи: «ремонт службового приміщення Рівненського ЛВУМГ (завершальні будівельні роботи), код ЄЗС ДК 021-2015:45400000-1).

Ціну договору, порядок оплати сторони погодили у р.3 договору підряду. Так, за виконані роботи замовник перераховує підряднику у відповідності до договірної ціни (Додаток №3 до договору) та на підставі підписаних сторонами актів приймання-передавання виконаних робіт 478 171,09 грн., в т.ч. ПДВ 79 695,18 грн. Оплата робіт за цим договором здійснюється замовником у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок підрядника на підставі акту (актів) (типові форми КБ-3, КБ-2в) передавання-приймання виконаних робіт протягом 30 календарних днів після підписання акту (актів).

Після закінчення робіт підрядник оформлює акт (акти) передавання-приймання робіт (типові форми КБ-3, КБ-2в) і у строк до 5 робочих днів передає їх замовнику. Замовник на протязі 5 робочих днів від дня отримання вказаних у п.5.2 договору документів зобов`язаний надіслати підряднику підписаний акт (акти) виконаних робіт (типові форми КБ-3, КБ-2в) або мотивовану відмову від приймання виконаних робіт (п.5.2, 5.3 договору).

У п.6.8, 6.10 договору сторони погодили, що санкції, передбачені ч.2 ст. 625 ЦК України в частині % річних не застосовуються підрядником у випадках порушення замовником строків розрахунків, зазначених у цьому договорі, за виконані роботи, що є предметом цього договору.

Сторони спору також підписали:

· Договірну ціну на будівництво «Ремонт службового приміщення Рівненського ЛВУМГ (завершальні будівельні роботи), що здійснюються у 2018році;

· Акт №1 приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2018року (ф. КБ-2в) на суму 173 639,90 грн.;

· Довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2018р. на загальну суму 471 389,23 грн. від 17.12.2018р.;

· Акт №2 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2018року (ф. КБ-2в) на суму 281 678,42 грн.;

· Акт №3 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2018року (ф. КБ-2в) на суму 16 070,90 грн.;

Відповідачем оплачено позивачу 173 639,90 грн. 21.12.2018р. (банківська виписка, а.с.61), до подання позову, 16 070,90 грн. 02.04.2019р. (платіжне доручення а.с.80), та 281 678,42 грн. (платіжне доручення а.с.80), після подання позову, разом на загальну суму 471 389,22 грн.

Оскільки відповідачем погашено решту суми заборгованості 297 749,32 грн. після подання позову на стадії підготовчого провадження, позивач подав заяву про зменшення розміру позовних вимог (а.с.88) в частині основного боргу, та одночасне збільшення розміру 3% річних до 1 906,78 грн. та інфляційних втрат до 8 535,09 грн. на підставі п.2 ч.2 ст.46 ГПК України. Зазначена заява прийнята судом ухвалою суду від 07.05.2019р. та подальший розгляд справи здійснюється з урахуванням вимог, викладених у ній.

Оцінка суду.

Між сторонами спору виникло зобов`язання на підставі укладеного договору підряду.

Відповідно до частин 1 статті 837 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

За приписами частини 1 статті 843, статті 844 Цивільного кодексу України у договорі підряду встановлюється ціна роботи або спосіб її визначення, ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі. Зміни до твердого кошторису можуть вноситися лише за погодженням сторін.

Згідно статті 846 Цивільного кодексу України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Відповідачем після відкриття провадження у справі сплачено позивачу решту суми виконаних підрядних робіт: 16 070,90 грн. 02.04.2019р. (платіжне доручення а.с.80), та 281 678,42 грн. (платіжне доручення а.с.80), тому позивач зменшив розмір суми основного боргу у зв`язку з повною його оплатою замовником (відповідачем у справі). Враховуючи наведене, відсутні підстави для задоволення заяви відповідача про закриття провадження у цій справі (вх.№17706/19 від 26.04.2019р.), оскільки така позовна вимога вже не актуальна.

Щодо нарахування позивачем 3% річних та інфляційних втрат, суд зазначає таке.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У п.6.8, 6.10 договору сторони погодили, що санкції, передбачені ч.2 ст. 625 ЦК України в частині % річних не застосовуються підрядником у випадках порушення замовником строків розрахунків, зазначених у цьому договорі, за виконані роботи, що є предметом цього договору.

Як слушно зазначає відповідач у поясненні (вх.№18678/19 від 10.05.2019р.) (а.с.99-103), сторони, підписавши договір підряду, погодили, серед іншого, і умову про ненарахування 3% річних у випадку прострочення замовником (відповідачем) строків оплати виконаних робіт (що і мало місце у даній справі).

Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України та ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань або їх зміна не допускається.

Позивачем нараховано відповідачу 1 906,78 грн 3% річних (із врахуванням заяви від 07.05.2019р. вх.№1205/19), однак відсутні правові підстави для стягнення цієї суми, оскільки п.6.8, 6.10 договору сторони погодили, що санкції, передбачені ч.2 ст. 625 ЦК України в частині % річних не застосовуються підрядником у випадках порушення замовником строків розрахунків, зазначених у цьому договорі, за виконані роботи, що є предметом цього договору. тому, у задоволенні позовної вимоги про стягнення 3% річних суд відмовляє у зв`язку з відсутністю правових підстав для її стягнення.

Щодо стягнення 8 535,09 грн. інфляційних втрат відповідач заперечив з мотивів, викладених у поясненні (вх.№18678/19 від 10.05.2019р.), зазначивши, що позивачем невірно здійснено розрахунок сум штрафних санкцій, оскільки в розрахункові періоди неправомірно включено вихідні дні та дні оплати заборгованості. Тому відповідач навів свій розрахунок кількості днів прострочення по актах виконаних робіт: акт №1 4 дні прострочення, акт №2 72 дні прострочення, акт №3 72 дні прострочення (а.с.102).

Суд враховує заперечення відповідача щодо способу нарахування інфляційних втрат та звертає увагу позивача на п.1.9 постанови Пленуму ВГСУ від 17.12.2013р. №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань», де зазначено про те, що день фактичної оплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені.

У пункті 1.12 цієї ж Постанови роз`яснено, що з огляду на вимоги частини першої статті 47 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Перевіривши проведені розрахунки, представлені позивачем, судом здійснено власний розрахунок суми інфляційних втрат в межах заявлено періоду та встановлено правомірність до стягнення з відповідача 4 181,47 грн. індексу інфляції. В задоволенні решти вимог суд відмовляє за їх безпідставністю.

Наведені відповідачем об`єктивні обставини прострочення виконання грошового зобов`язання у цій справі судом оцінюються критично та не беруться до уваги, оскільки не є поважними.

Судові витрати.

На підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України сплачений позивачем судовий збір підлягає до стягнення з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст.221 Господарського процесуального кодексу України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Представником позивача перед початком судових дебатів заявлено про намір подати заяву на відшкодування правової допомоги у цій справі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 129, 219-220, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «Укртрансгаз» (адреса: 01021, м. Київ, Кловський узвіз. 9/1, ) від імені якого діє Філія «Управління магістральних газопроводів «Львівтрансгаз» (адреса: 79053, м. Львів, вул.І.Рубчака, 3, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕК-гідроенергобуд» (адреса: 81500, Львівська обл., м. Городок, Майдан Гайдамаків, 14, ) 4 181,47 грн. інфляційних втрат та 4 528,96 грн. судового збору.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Відповідно до ч. 1 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

5. Апеляційну скаргу на рішення суду можна подати в порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України.

6. Інформацію у справі, яка розглядається, можна отримати за такою веб-адресою: http://lv.arbitr.gov.ua.

Повний текст рішення складено та підписано 25.07.2019р.

Суддя Козак І.Б.