УХВАЛА

м. Київ

05.08.2019Справа № 910/10270/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДБК-МОНОЛІТ» (04074, м. Київ, вул. Лугова, буд. 13)

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІРМА-ЕЛЕКТРОСВІТ» (03143, м. Київ, вул. Заболотного, буд. 15)

про стягнення грошових коштів

Суддя Данилова М.В.

Без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

01.08.2019 року до Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю «ДБК-МОНОЛІТ» (Позивач/Заявник) надійшла позовна заява б/н від 29.07.2019 року до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІРМА-ЕЛЕКТРОСВІТ» (Відповідач) про стягнення заборгованості за поставку товару у розмірі 134 229,20 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Відповідач не виконав своїх зобов`язань відповідно до рахунку на оплату №ВР 00004056 від 04.12.2018 року, а саме не поставив визначений у рахунку товар, внаслідок чого у Відповідача наявна заборгованість перед Позивачем .

01.08.2019 року через відділ діловодства суду Позивачем подано до суду заяву б/н від 29.07.2019 року «Про забезпечення позову»

У поданій заяві про забезпечення позову заявник просить суд вжити заходи забезпечення позову в сумі 134 229,20 грн. шляхом накладення арешту на грошові кошти на всіх наявних у ТОВ «ВІРМА-ЕЛЕКТРОСВІТ» рахунках.

Вказана заява обґрунтована тим, що Товариством з обмеженою відповідальністю «ДБК-МОНОЛІТ» до Господарського суду міста Києва подано позовну заяву до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІРМА-ЕЛЕКТРОСВІТ» про повернення грошових коштів у розмірі 134 229,20 грн.

Заявник зазначає, що так як за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДБК- МОНОЛІТ» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІРМА-ЕЛЕКТРОСВІТ», розглядатиметься питання стягнення коштів за непоставлений товар, необхідно вжити заходи забезпечення позову. Враховуючи, що є реальна загроза неповернення грошових коштів, настання якої можливо у зв`язку з розглядом позову ТОВ «ДБК-МОНОЛІТ», то невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим подальше виконання рішення суду.

Розглянувши вказану заяву про забезпечення позову, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

За змістом п.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Згідно з п.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням, зокрема, запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду. Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову та надати докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Разом з тим, положеннями частини 11 статті 137 Господарського процесуального кодексу України визначено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

У вказаній заяві про забезпеченні позову заявником зазначено, що сума грошових коштів заявлених до стягнення є значною для Позивача, а тому існує реальна загроза для заявника у випадку не вжиття заходів забезпечення позову, не виконання рішення суду по справі через відсутність в нього, зокрема, грошових коштів на які може бути звернено стягнення. Крім того, ТОВ «ВІРМА-ЕЛЕКТРОСВІТ» здійснюються заходи по зняттю/переведенню грошових коштів зі своїх банківських рахунків із послідуючим їх закриттям. Також, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у Відповідача взагалі відсутнє нерухоме майно, а тому, якщо не вжити заходи забезпечення, Позивач буде позбавлений можливості отримати свої кошти.

Проте, заява про забезпечення позову не містить обґрунтованих доводів щодо реальних, існуючих обставин, які вказують на ймовірну складність або неможливість виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, так само як і не містить документального обґрунтування, наявності фактичних обставин, які свідчать про загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Дослідивши матеріали справи, суд відмовляє в задоволенні заяви про вжиття заходів до забезпечення позову.

Відповідно до ч.6 ст.140 Господарського процесуального кодексу України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає, зокрема, вид забезпечення позову і підстави його обрання.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 136, 137, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні заяви б/н від 29.07.2019 року Товариства з обмеженою відповідальністю «ДБК-МОНОЛІТ» про забезпечення позову відмовити повністю.

2. Дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

3. Дана ухвала може бути оскаржена відповідно до статті 255 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя М.В. Данилова