ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.07.2019м. ДніпроСправа № 904/1158/19

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Бєлік В.Г. за участю секретаря судового засідання Єпік А.М.

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Трау Нутришин Україна", с. Корделівка, Калинівський район, Вінницька область

до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Вільне-2002", с. Вільне, Новомосковський район, Дніпропетровська область

про стягнення 3 575 702,48 грн

Представники:

від позивача: Сидоренко В.А., ордер КВ №773529 від 19.03.2019 року, адвокат;

від відповідача: Каракай В.М., договір про надання правової допомоги № б/н від 07.04.2019 року, адвокат;

вільний слухач: ОСОБА_1 , паспорт НОМЕР_1 виданий Дарницьким РУ ГУ МВС України в м. Києві 07.11.2006 року, громадянин України.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Трау Нутришин Україна" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Вільне-2002" про стягнення заборгованості у розмірі 3 575 702,48 грн..

В обґрунтування заявлених вимог позивач послався на те, що відповідач не виконав належним чином своїх зобов`язань за укладеними між сторонами договорами поставки - № 51/16/1 від 04.01.2016р. та № 51/16/10 від 13.06.2016р., а саме в повному обсязі не розрахувався за отриманий товар виробничо-технічного призначення (№ 51/16/1 від 04.01.2016р. (із врахуванням переплати по договору поставки № 57/15/1 від 02.01.2015р. у розмірі 479 037,43 грн.) заборгованість у розмірі 228 819,63 грн. та № 51/16/10 від 13.06.2016р. заборгованість у розмірі 3 343 882,85 грн.).

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 26.03.2019 року, суд прийняв справу до свого провадження за правилами загального позовного провадження, встановленими ГПК України, з повідомленням сторін та призначив її розгляд у засіданні на 23.04.2019 року.

15.04.2019 року відповідач подав відзив № 126 від 15.04.2019 року на позовну заяву, відповідно до якого відповідач проти задоволення позову заперечує посилаючись на те, що на основі специфікацій до договорів позивача поставляв відповідачу готовий корм та кормові добавки для підгодівлі тварин. Позивач гарантував відповідність товару (продукції) у відповідності до п.7.1.договору, що поставляється за цими договорами показникам якості, зазначеним в Сертифікатах якості, що додавалися до товарів (продукції) і до видаткових накладних та товарно-транспортних накладних. У відповідності до аналізу втрат із використанням передстартового комбікорму із завищеним вмістом саліноміцину, за період використання з 07.05.2018 року по 07.08.2018 року завдані збитки, у вигляді неотриманого прибутку (втраченої вигоди) на суму 25 382 722,50 грн.

23.04.2019 року відповідач подав клопотання про проведення процедури врегулювання спору за участю судді, мотивоване тим, що у відзиві на позов відповідач вказав, що готовий до діалогу з керівництвом позивача, оскільки в претензіях від 14.01.2019 та 22.01.2019 позивач висував вимоги відповідачу про погашення боргу на суму 10 000 000 грн., тоді як відповідач був не готовий відшкодувати борг через завдані йому збитки, у зв`язку з поставкою неякісного товару, але враховуючи співпрацю підприємств позивача та відповідача на протязі багатьох років. відповідач готовий виплатити 3 575 702,48 грн., але частками, приблизно за 5-6 місяців, про що відповідач готовий укласти мирову угоду. Якщо позивач не бажає укладати мирову угоду, то відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду Дніпропетровської області № 571 від 22.04.2019 року, у зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_2 , відповідно до п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, проведено повторний автоматичний розподіл справи по вх. № 4-1191/19 справи № 904/1158/19.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.04.2019 року справу передано для розгляду судді Бєлік В.Г.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 02.05.2019 року прийнято справу № 904/1158/19 до свого провадження для розгляду за правилами загального позовного провадження, та призначено підготовче судове засідання на 06.06.2019 року о 11:00 год.

15.05.2019 року від відповідача до канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області надійшло клопотання вих. № б/н від 15.05.2019 року про проведення процедури врегулювання спору за участі судді та заява вих. № б/н від 15.05.2019 року про відкладення слухання справи.

20.05.2019 року від позивача до канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області надійшли письмові заперечення вих. № б/н від 11.05.2019 року про проведення процедури врегулювання спору за участю судді у якому заперечує щодо врегулювання спору за участю судді та відмовити відповідачу у задоволенні даного клопотання.

29.05.2019 року від позивача до канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області надійшла відповідь на відзив вих. № б/н від 28.05.2019 року в якому зазначив, що Відповідач у відзиві на позов наводить перелік поставок (видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, сертифікати якості), за якими Відповідач отримав від Позивача, нібито, неякісний товар. Водночас, із усіх зазначених поставок, лише 3 (видаткова накладна від 07.03.2018 р. №2303, видаткова накладна від 14.03.2018 р. №2496 та видаткова накладна від 26.03.2018 р. №2965) були здійснені в межах договорів, які є предметом розгляду даної справи, а саме, Договору поставки № 51/16/10 від 13.06.2016 р. Решта поставок (видаткова накладна №3392 від 03.04.2018 р., видаткова накладна №3738 від 10.04.2018 р., видаткова накладна №3959 від 17.04.2018 р., видаткова накладна №5078 від 08.05.2018 р., видаткова накладна №5135 від 10.05.2018 р., видаткова накладна №5637 від 21.05.2018 р., видаткова накладна №6587 від 06.06.2018 р., видаткова накладна №6837 від 12.06.2018 р„ видаткова накладна №7220 від 20.06.2018 р., видаткова накладна №7497 від 26.06.2018 р.) було здійснено в межах Договору поставки № 51/18/10 від 03.04.2018 р., який взагалі немає жодного відношення до справи, в рамках якої надано відзив, адже за даним договором Позивачем не заявлено позовних вимог у межах даної справи. Таким чином, викладені у відзиві твердження Відповідача про завдані збитки, а також долучені до відзиву «докази», не мають братися до уваги, адже не стосуються предмета доказування.

У підготовче судове засідання 06.06.2019 року представник відповідача не з`явився.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 06.06.2019 року, суд відмовив в задоволені клопотання відповідача вих. № б/н від 15.05.2019 року про проведення процедури врегулювання спору за участі судді та відклав підготовче засідання до 25.06.2019 року о 11:00 год..

24.06.2019 року від позивача до канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області надійшла заява вих. № б/н від 21.06.2019 року про зменшення розміру позовних вимог у якому зазначив, що під час підготовки акту звірки по кожному із договорів (поставки № 57/15/1 від 02.01.2015р.; поставки № 51/16/1 від 04.01.2016 р.; поставки № 51/16/10 від 13.06.2016р.) Позивачем було виявлено додаткові оплати, які були здійснені Відповідачем на користь Позивача, але не враховані при підготовці та поданні позову, а саме:

- за договором поставки № 57/15/1 від 02.01.2015 р. на суму 355 020,17 грн. від 14.09.2015 р.;

- за договором поставки № 51/16/10 від 13.06.2016 р.: від 07.12.2016 р. на суму 428 160,00 грн.; від 12.12.2016 р. на суму 421956,00 грн.; від 13.12.2016 р. на суму 150 000,00 грн.; від 13.12.2016 р. на суму 288 324,00 грн.; від 28.12.2016 р. на суму 423 629,92 грн. на підставі вищевикладеного зменшує розмір позовних вимог з 3 575 702,48 грн. до 1 508 612,39 грн..

25.06.2019 року у підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 03.07.2019 року о 10:00 год.

03.07.2019 року від відповідача до канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області надійшла заява вих. № б/н від 03.07.2019 року про відкладення судового засідання з поважних причин.

У підготовчому судовому засіданні 03.07.2019 року позивач заперечував проти задоволення клопотання відповідача про відкладення судового засідання з поважних причин та зазначив, що ним були надані всі можливі та допустимі докази по справі.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 03.07.2019 року, суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 24.07.2019 року о 14:30 год..

Завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат (ст. 194 Господарського процесуального кодексу України).

Справа розглядається за наявними в ній матеріалами, визнаними судом достатніми, в порядку, вищевизначеному чинними правовими нормами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "ГОЛЛАНДСЬКИЙ КОРМ" (з 02.06.2016р. змінило найменування на Товариство з обмеженою відповідальністю "ТРАУ НУТРИШИН УКРАЇНА") (далі - постачальник, позивач) та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Вільне-2002" (далі - покупець, відповідач) укладено договори поставки № 57/15/1 від 02.01.2015р. (договір-1), № 51/16/1 від 04.01.2016р. (договір-2) та № 51/16/10 від 13.06.2016р. (договір-3). Всі договори мають ідентичний зміст, в описі змісту кожного договору окремо потреба відсутня.

Відповідно до п. 1.1. договору поставки в терміни та на умовах, що визначені цим договором, постачальник зобов`язується передати у власність покупця продукцію виробничо-технічного призначення (надалі - товар, продукція), а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього грошову суму (вартість, ціну), визначену договором.

В силу ст. 712 Цивільного кодексу України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Правовідносини, що склалися між сторонами, є правовідносинами поставки, які регулюються нормами законодавства про поставку товару в тому числі параграфом 3 глави 54 Цивільного кодексу України.

Предметом договору є товар, який належить постачальнику на праві власності на момент укладення договору (п. 1.2. договору).

Як передбачено п. 2.2. договору, сторони встановлюють ціну товару, що постачається на умовах цього договору у гривнях.

У відповідності до умов п. 2.3. договору загальна сума договору визначається як сума вартості всіх товарів, поставлених згідно додатків до договору, що визначені в п. 2.1. та п. 2.2. цього договору, які є невід`ємною його частиною.

Пунктами 3.1., 3.2. договору передбачено, що оплата товару здійснюється покупцем в національній грошовій одиниці України в безготівковій формі шляхом перерахування суми, належної до сплати на рахунок постачальника в строки, що визначені умовами додатків до цього договору. Товар, що був переданий покупцю в межах цього договору тільки згідно видаткових накладних (без укладення додатків), підлягає повній оплаті у строки визначені умовами додатку до цього договору, яким встановлено найпізніший строк оплати аналогічного виду товару.

Строк поставки партій продукції визначається заявкою покупця за умовами її погодження постачальником (п. 4.1. договору).

Відповідно до п. 4.2. договору поставка товару здійснюється в межах строків поставки, визначених умовами відповідних додатків та умовами п. 4.1. цього договору та при умові належного виконання покупцем зобов`язань з оплати отриманого товару у відповідності до умов цього договору.

Згідно п.п. 6.1., 6.2. договору поставка продукції здійснюється на умовах, визначених у додатках до цього договору. Перехід права власності відбувається в момент передачі товару покупцю за видатковими накладними, датою передачі є дата оформлення видаткових накладних. Особливі умови поставки кожної окремої партії товару та місце передачі товару (склад) вказуються у заявках покупця, за умови їх погодження постачальником, або визначаються сторонами у додатках до договору.

Перехід права власності здійснюється в момент передачі товару з одночасним прийманням по кількості і якості (зокрема, з перевіркою маркування і цілості тари, пломб (при їх наявності), наявності ознак пошкодження або псування товару) (п. 6.5. договору).

У відповідності до п. 6.6. договору товар вважається переданим постачальником та прийнятим покупцем по кількості (одиниць виміру) - відповідно до кіль кості (одиниць виміру), вказаної в видатковій накладній (товарно-транспортній накладній), по якості - відповідно до критерії якості, вказаних в сертифікаті підприємства-виробника.

На виконання умов договору-1, -2 та -3 відповідачем було прийнято від позивача товар на загальну суму 47 888 760,42 грн. Поставки були здійснені у межах дії Договору, адже сторонами визначено термін дії Договору до 31 грудня 2015 року з подальшою пролонгацією (п. 11.2. договору).

Відповідач здійснив оплату поставленого товару частково, а саме:

- за період з 06.01.2015р. по 10.06.2016р. за договором-1, за поставлений товар у розмірі 8 473 045,64 грн. (8 473 045,64 - 7 994 008,21 переплата у розмірі 479 037,43 грн.) ;

- за період з 16.03.2016р. по 07.09.2016р. за договором-2, за поставлений товар у розмірі 4 515 310,95 грн. (5 223 168,01 - 4 515 310,95 - 8 479 037,43 = 228 819,63);

- за період з 16.06.2016р. по 10.08.2018р. за договором-3, за поставлений товар у розмірі 31 324 701,35 грн. (34 671 584,20 - 31 324 701,35 = 3 346 882,85), у зв`язку з чим заборгованість відповідача складає 3 575 702,48 грн.

Під час підготовчого судового засідання позивач надав заяву про зменшення розміру позовних вимог у якому зазначив, що під час підготовки акту звірки по кожному із договорів (поставки № 57/15/1 від 02.01.2015р.; поставки № 51/16/1 від 04.01.2016 р.; поставки № 51/16/10 від 13.06.2016р.) позивачем було виявлено додаткові оплати, які були здійснені відповідачем на користь позивача, але не враховані при підготовці та поданні позову, а саме:

- за договором поставки № 57/15/1 від 02.01.2015 р. на суму 355 020,17 грн. від

14.09.2015 р.;

- за договором поставки № 51/16/10 від 13.06.2016 р.: від 07.12.2016 р. на суму 428 160,00 грн.; від 12.12.2016 р. на суму 421956,00 грн.; від 13.12.2016 р. на суму 150 000,00 грн.; від 13.12.2016 р. на суму 288 324,00 грн.; від 28.12.2016 р. на суму 423 629,92 грн. на підставі чого зменшив розмір позовних вимог з 3 575 702,48 грн. до 1 508 612,39 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ч.1 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець, зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 193 ГК України).

Згідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Як визначено у ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За наведеного, є правомірними та підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за поставлений товар у сумі 1 508 612,39 грн.

За правилами ч. 1 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Позивачем при поданні позову було сплачено судовий збір в сумі 53 635,55 грн., згідно з платіжним дорученням № 1205 від 19.03.2019р.

Отже, з урахуванням зменшення суми позову з боку позивача та його визнання відповідачем до початку розгляду справи по суті стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сплачений позивачем судовий збір в сумі 11 314,60 грн.

На підставі п. 1 ч. 1, ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", ч. 1 ст. 130 ГПК України, позивачу належить повернути з Державного бюджету України сплачений судовий збір у розмірі 42 320,95 грн.

При цьому, оригінал платіжного доручення № 1205 від 19.03.2019р. залишається в матеріалах судової справи № 904/1158/19.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про судовий збір" у випадку внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, сплачена сума судового збору повертається виключно за клопотанням особи.

Позивач також заявив до стягнення з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 12 226,00 грн.

Відповідно до ст.126 Господарського процесуального кодексу України, за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Поняття особи, котра є адвокатом, наводиться в статті 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", котра зазначає, що адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Позивачем на підтвердження оплати послуг з надання правничої допомоги подано до матеріалів справи копію Договору № 1/2018 від 03.01.2018 обсяги виконаних адвокатом та прийнятих клієнтом робіт підтверджені копіями актів виконаних робіт, на доказ вартості та їх оплати подані копії рахунків та платіжних доручення на загальну суму 85 625,00 грн.

Крім того позивач просить стягнути з відповідача витрати пов`язані з прибуттям представника до суду в сумі 4 569,27 грн. на доказ чого надає посадочні документи

Відповідач проти задоволення вимог про стягнення зазначених витрат в сумах визначених позивачем заперечує, вважає їх завищеними.

Враховуючи те, що позивач надав до суду докази надання правничої допомоги, довів суду витрачений час адвокатом на вирішення всіх питань, які виникали при вирішення даного спору, вартість проїзду одного представника в господарський суд Дніпропетровської області суд вважає обґрунтованим розмір вартості послуг адвоката, з урахуванням вартості проїзду до суду, в сумі в 45 000,00 грн. вважає обґрунтованими.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 42, 46, 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 130, 231, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Вільне-2002" (51260, Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Вільне, вул. Шкільна, буд. 2, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАУ НУТРИШИН УКРАЇНА" (22445, Вінницька область, Калинівський район, с. Корделівка, вул. Київська, буд. 1, ) заборгованість в сумі 1 508 612,39 грн., судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 11 314,60 грн., 45 000 00 грн. витрат на професійну правничу допомогу у розмірі.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у відповідності до статті 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 02.08.2019

Суддя В.Г. Бєлік