СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" липня 2019 р. Справа № 913/657/18

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Россолов В.В., суддя Сіверін В.І., суддя Хачатрян В.С.,

за участю секретаря судового засідання Довбиш А.Ю.,

за участю представників сторін:

позивача - Іванової Г.С., свідоцтво ПТ №1776 від 25.07.2017, довіреність б/н від 21.06.2019;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду матеріали апеляційної скарги уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича (вх.№1745Л/1-42) на рішення Господарського суду Луганської області від 24.04.2019 (суддя Корнієнко В.В., повний текст рішення складено 03.05.2019) у справі № 913/657/18

за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича, м. Київ;

до Фізичної особи-підприємця Кравченко Ірини Анатоліївни, м. Сєвєродонецьк, Луганської області;

про стягнення 328718,10 грн, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича, звернувся до господарського суду Луганської області з позовом до відповідача - Фізичної особи-підприємця Кравченко Ірини Анатоліївни, в якому просив суд стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором від 28.11.2007 № 0 у загальному розмірі 328718,10 грн, з яких: заборгованість за простроченим кредитом в сумі 94380,14 грн; пеня за несвоєчасне повернення кредиту в розмірі 1574,65 грн; прострочені відсотки за кредитом в сумі 227849,22 грн; пеня за несвоєчасне повернення відсотків в розмірі 4262,14 грн; 3% річних від суми простроченого боргу в сумі 179,88 грн; 3% річних від суми прострочених відсотків в сумі 472,07 грн, у зв`язку з неналежним виконанням умов договору.

В обґрунтуванні апеляційної скарги вказує, що ним на підставі договору купівлі-продажу набуто право вимоги до відповідача - Фізичної особи-підприємця Кравченко Ірини Анатоліївни, за кредитним договором від 28.11.2007 № 0.

Рішенням Господарського суду Луганської області від 24.04.2019 у справі № 913/657/18 в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено наявності у нього права вимоги за кредитним договором від 28.11.2007 № 0, з огляду на ненадання доказів переходу відповідного права (Додатку Х, доказів здійснення Платежу закриття, Акту приймання-передачі прав вимоги за кредитами).

Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича з рішенням господарського суду Луганської області не погодилось та звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення господарського суду Луганської області від 24.04.2019 у справі № 913/657/18 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю та покласти на відповідача судові витрати, понесені позивачем.

В обґрунтуванні апеляційної скарги наголошує що відповідні докази безпідставно не були витребувані з боку суду. За твердженням апелянта, в разі наявності сумнівів у переході до позивача права вимоги за кредитним договором від 28.11.2007 № 0, суд першої інстанції повинен був витребувати відповідну документацію. Одночасно апелянт вказує, що наявні у справі докази у сукупності підтверджують перехід до позивача права вимоги за кредитним договором від 28.11.2007 № 0.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 09.07.2019 розгляд справи відкладено на 31.07.2019 о 10:30 год. у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, м. Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, зал засідань № 132 .

У судове засідання, яке відбулось 31.07.2019, з`явився представник позивача. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи.

На початку судового засідання представником позивача подано заяву про зміну апеляційну скаргу (вх. №7129).

У відповідності до приписів статті 266 Господарського процесуального кодексу України, особа, яка подала апеляційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на апеляційне оскарження.

Слід враховувати, що встановлений законодавством строк для подання стороною доказу до господарського суду є процесуальним, а відтак, до останнього застосовуються принципи визначені у Главі 6 Господарського процесуального кодексу України.

Частина 1 статті 119 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Обгрунтовуючи несвоєчасне подання заяви про зміну апеляційну скаргу позивач вказує про ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", скорочення штату юридичної особи, що зумовило неможливість вчасної обробки та виготовлення документації. Разом з тим апелянтом не надано жодного доказу відсутності 1) технічної та фінансової можливості у уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" своєчасного розроблення та подання такої документації; 2)можливості залучення представників для захисту правової позиції по справі.

За таких обставин визначені представником обставини не є поважними причинами несвоєчасної зміни апеляційної скарги, що виключає можливість поновлення строку зміни апеляційної скарги, та є підставою для відмови у задоволенні заяви про зміну апеляційної скарги.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, встановила, що рішення Господарського суду Луганської області від 24.04.2019 у справі № 913/657/18 відповідає нормам матеріального та процесуального права, враховуючи таке.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі кредитного договору від 28.11.2007 № 0, укладеного між АКБ "УкрСиббанк" та приватним підприємцем Кравченко І.А. (відповідачем), АКБ "УкрСиббанк" надав відповідачу кредит в сумі 135000 грн з терміном погашення до 28.11.2018;

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України).

Згідно ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За даним договором відповідач зобов`язався сплачувати позивачу проценти за користування кредитом у розмірі 15 відсотків річних щомісячно протягом перших 10 робочих днів кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані проценти за користування кредитом;

З наданих стороною доказів вбачається, що в порушення умов договору відповідач своєчасно в повному обсязі кредит не повернув, проценти не сплатив, у зв`язку з чим, у останнього станом на 15.11.2011 виникла заборгованість за простроченим кредитом та процентами в сумі 175019,78 грн;

Разом з тим 08.12.2011 між ПАТ "УкрСиббанк" та ПАТ "Дельта Банк" укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, згідно якому Продавець - ПАТ "УкрСиббанк" погодився продати (відступити) права вимоги за кредитами (в тому числі за кредитним договором від 28.11.2007 № 0), а Покупець - ПАТ "Дельта Банк" погодився придбати права вимоги за кредитами (в тому числі за кредитним договором від 28.11.2007 № 0), прийняти їх та сплатити ціну купівлі.

Вказані факти підтверджуються поданими позивачем письмовими доказами (завіреними копіями документів): кредитним договором від 28.11.2007 № 0 з додатком № 1 (а.с. 8-12); договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 з додатком І (а.с. 129-150); випискою по особовим рахункам (а.с. 18-85); розрахунком заборгованості (а.с. 13-14).

Частиною 1 ст. 510 ЦК України встановлено, що сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно приписів ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням (ст.516 ЦК України.

Звертаючись до господарського суду позивач стверджує, що набув на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 права вимоги від відповідача виконання зобов`язань за кредитним договором від 28.11.2007 № 0 .

Разом з тим колегія суддів приймає до уваги, що у 2.3. договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 передбачено процес та момент набуття позивачем права вимоги за кредитом:

Так, у пункті 2.3. договору визначено, що :

(а) Права вимоги за кредитами переходять від Продавця до Покупця (далі - Передача), та з урахуванням інших зобов`язань Продавця та Покупця, викладених у цьому договорі, зобов`язання Продавця передати Права вимоги за кредитами Покупцеві є виконаним з моменту підписання Продавцем та Покупцем Акту приймання-передачі прав вимоги за кредитами у Дату закриття.

(b) Виникнення зобов`язання продавця передати права вимоги за кредитами Покупцеві та підписати Акт приймання-передачі прав вимоги за кредитами, з урахуванням задоволення будь-яких інших умов, що можуть бути узгоджені між сторонами у письмовій формі, обумовлене отриманням Продавцем суми Платежу при підписанні відповідно до пункту 3(b) цього Договору та Платежу закриттявідповідно до пункту 3(с) цього Договору на його відповідний рахунок.

(с) У Дату закриття сторони повинні здійснити наступні дії:

(і) Продавець та Покупець вносять зміни до Додатку І (Перелік Прав вимоги за кредитами) до цього Договору відповідно до пункту 2.2(b) та викладають його в новій редакції за формою, наведеною у Додатку Х (Форма Додатку І на Дату закриття);

(іі) Покупець здійснює Платіж закриття на користь Продавця;

(ііі) З урахуванням задоволення будь-яких умов, що можуть бути погоджені Сторонами, Продавець та Покупець складають та підписують Акт приймання-передачі прав вимоги за кредитами.".

Відповідно до підпунктів "(b)" та "(с)" пункту 3 Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами (а.с. 133):

-у Дату підписання Покупець сплачує Продавцю гривневий еквівалент 7.104.079,8 доларів США, що розраховується на підставі Міжбанківського валютного курсу ("Платіж при підписанні");

-у Дату закриття Покупець сплачує Продавцю гривневий еквівалент 63.936.718,2 доларів США, що розраховується на підставі Міжбанківського валютного курсу ("Платіж закриття");

У підпункті "(d)" пункту 3 Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами (а.с. 133) встановлено, що якщо Покупець не сплачує Платіж закриття у Дату закриття, або не підписує зміни до Додатку І (Перелік Прав вимоги за кредитами), або не підписує Акт приймання-передачі прав вимоги за кредитами…, всі зобов`язання Продавця за цим Договором негайно припиняються.

Як було вказано вище, у позовній заяві позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що він набув права вимоги від відповідача виконання ним своїх зобов`язань за кредитним договором від 28.11.2007 № 0 саме на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011.

Виходячи із вищенаведених умов вказаного договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, підтвердженням переходу Прав вимоги за кредитами від Продавця (ПАТ "УкрСиббанк") до Покупця (ПАТ "Дельта Банк") є у сукупності три такі фактичні обставини:

-підписання сторонами договору змін до Додатку І (Перелік Прав вимоги за кредитами) та викладання його в новій редакції за формою, наведеною у Додатку Х (Форма Додатку І на Дату закриття);

-сплата позивачем Платежу закриття у Дату закриття;

-підписання сторонами Акту приймання-передачі прав вимоги за кредитами.

Дата закриття означає 19.12.2011 (п. 1.1. Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами).

Таким чином, укладення між ПАТ "УкрСиббанк" та ПАТ "Дельта Банк" договору купівлі-продажу прав вимоги від 08.12.2011 є лише передумовою для набуття ПАТ "Дельта Банк" права вимоги за кредитним договором. Остаточний перехід права вимоги передбачає виконання сторонами наступних дій: -підписання договору змін до Додатку І (Перелік Прав вимоги за кредитами) та викладання його в новій редакції за формою, наведеною у Додатку Х (Форма Додатку І на Дату закриття); сплату позивачем Платежу закриття у Дату закриття; підписання Акту приймання-передачі прав вимоги за кредитами. Лише за умови проведення сторонами відповідних дій ПАТ "Дельта Банк" вважається власником права вимоги за кредитним договором від 28.11.2007 № 0, та фактичним кредитором за даним зобов`язанням.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи в ході розгляду спору у суді першої інстанції позивачем не було надано до суду ні Додатку Х, ні доказів здійснення Платежу закриття, ні Акту приймання-передачі прав вимоги за кредитами, які б підтверджували факт переходу Прав вимоги за кредитами, в тому числі за кредитним договором від 28.11.2007 № 0, від продавця (ПАТ "УкрСиббанк") до покупця.

Із доказів, які на думку позивача підтверджують вищевказані обставини, позивач подав суду лише Додаток І (Перелік Прав вимоги за кредитами) станом на 15.11.2011, а не на Дату закриття (а.с. 148), який в силу умов договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, не підтверджує вказаних обставин.

Відповідні докази були надані позивачем лише на стадії апеляційного перегляду справи.

За змістом статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

У даному випадку позивач обґрунтовує несвоєчасність їх подання до суду першої інстанції з підстав їх невитребування з боку суду, а відтак і порушення місцевим господарським судом вимог процесуального законодавства за умови подальшого встановлення ним необхідності їх пред`явлення.

Колегія суддів не погоджується з відповідними аргументами апелянта з огляду на таке.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, а також змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Змагальність сторін полягає у процесі доведення сторонами перед судом своєї позиції у справі (вимог та заперечень). Змагальність реалізується передусім через доказування, тобто підтвердження сторонами обставин, на які вони посилаються для обґрунтування своїх вимог чи заперечень, доказами.

Зазначені конституційні принципи закріплені і в статтях 7 (рівність перед законом і судом) та 13 (змагальність сторін) ГПК України.

Так, статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у разі необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Згідно ст.14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Зазначені норми свідчать, що саме учасник судового процесу має займати активну позицію у висловленні та доведенні відповідними доказами своїх доводів та заперечень по суті спору. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Останній не лише наділяє осіб, які беруть участь у справі, відповідними правами, але і покладає на них обов`язки подати наявні у них докази на підтвердження своїх вимог.

В даному випадку, звертаючись до господарського суду з підстав наявності у нього права кредитора за кредитним договором від 28.11.2007 № 0 позивач повинен був самостійно надати достатній обсяг доказового матеріалу на підтвердження переходу права вимоги за відповідним договором.

Колегія суддів наголошує, що за змістом процесуального законодавства господарський суд позбавлений права збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, окрім випадків коли суд має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів. Наявність відповідних сумнівів зумовлюється характером поданого стороною доказу.

Колегія суддів наголошує, що суд першої інстанції з огляду на положення статті ст.ст. 13, 14, 74 ГПК України позбавлений процесуальної можливості самостійного витребування у сторони доказів у справі. Таке неподання доказів повинно розцінюватись як порушення стороною обов`язку доведення обставин на які вона посилається. Оскільки такі документи перебували у позивача в наявності та взагалі не надавались до суду, в його діях відсутні ознаки недобросовісної поведінки, а має місце недбалість та ігнорування обов`язку доказування.

За таких обставин колегія суддів не вбачає жодних порушень процесуального законодавства суду першої інстанції у самостійному невитребуванні даної документації, що виключає можливість її дослідження та врахування в якості доказу на стадії апеляційного перегляду в порядку статті 269 Господарського процесуального кодексу України.

Виходячи з того, що під час розгляду спору у суді першої інстанції позивачем, в порушення ст.ст. 13, 14, 74 ГПК України, не виконано обов`язку доведення перед судом обставин, на які він посилається у позовній заяві, а саме не було надано ні Додатку Х, ні доказів здійснення Платежу закриття, ні Акту приймання-передачі прав вимоги за кредитами, які б підтверджували факт переходу Прав вимоги за кредитами, в тому числі за кредитним договором від 28.11.2007 № 0, від продавця (ПАТ "УкрСиббанк") до покупця, колегія суддів погоджується з висновок Господарського суду Луганської області про недоведення позивачем наявності у нього права вимоги за кредитним договором від 28.11.2007 № 0, що є підставою для відмови в задоволенні позову.

Колегія суддів вважає безпідставними аргументи апелянта з приводу доведеності іншими доказами у справі переходу до позивача права вимоги за кредитним договором від 28.11.2007 № 0. Так, виписка по особовим рахункам позивача є внутрішньою фінансовою документацією банку, яка беззаперечно не свідчить про правомірність визначення на рахунках банку дебиторської заборгованості приватного підприємця Кравченка І . А. Зазначене стосується наданого позивачем Додатку I, оскільки в останньому відображено лише перелік кредитних договорів, що складають предмет договору купівлі-продажу прав вимоги від 08.12.2011. Втім, як було зазначено вище, відповідна документація без надання стороною Додатку Х, доказів здійснення Платежу закриття, Акту приймання-передачі прав вимоги за кредитами, не підтверджує факт переходу до позивача прав вимоги за кредитами, в тому числі за кредитним договором від 28.11.2007 № 0.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду вважає, що під час розгляду справи господарським судом першої інстанції встановлені фактичні обставини справи на основі повного і об`єктивного дослідження поданих доказів, висновки суду відповідають цим обставинам та їм надана правильна юридична оцінка з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись статтями 129, 269, п.1, ч.1 ст. 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Луганської області від 24.04.2019 у справі № 913/657/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Повний текст постанови складено 05.08.2019.

Головуючий суддя В.В. Россолов

Суддя В.І. Сіверін

Суддя В.С. Хачатрян