номер провадження справи 5/54/19
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.07.2019 Справа № 908/709/19

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі: судді Проскурякова К.В., при секретарі Рачук О.О., розглянувши матеріали справи

За позовом: Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області (70530, Запорізька область, Оріхівський район, смт. Комишуваха, вул. Б. Хмельницького, буд. 49, )

До відповідача: Публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго (69035, м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, буд. 14, )

про скасування оперативно-господарської санкції,

За участю представників сторін:

Від позивача: Мідяний Є.О., довіреність № 1 від 25.01.2019, адвокат (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №665 від 21.03.2008);

Від відповідача: Комраков С.В., довіреність № 52 від 01.01.2019, адвокат (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю ЗП001471 від 29.11.2017, посвідчення адвоката України №ЗП001471 від 29.11.2017);

СУТНІСТЬ СПОРУ:

25.03.2019 до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області № б/н від 25.03.2019 (вх. №757/08-07/19 від 25.03.2019) до Публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго про скасування оперативно-господарської санкції, застосованої рішенням комісії, оформлене Протоколом №11 від 12.02.2019.

Згідно Витягу з Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.03.2019 справу №908/709/19 розподілено судді Проскурякову К.В.

Ухвалою суду від 09.04.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №908/709/19 в порядку загального позовного провадження, присвоєно справі номер провадження 5/54/19, підготовче засідання призначено на 10.05.2019. Ухвалою суду від 10.05.2019 №908/709/19 розгляд справи у підготовчому провадженні відкладено на 27.05.2019. Ухвалою від 27.05.2019 продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів до 08.07.2019, розгляд справи у підготовчому провадженні відкладено до 24.06.2019. Ухвалою від 24.06.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті, за письмовою згодою учасників справи перше судове засідання з розгляду справи по суті проведено у судовому засіданні 24.06.2019. У судовому засіданні 24.06.2019 судом оголошено перерву до 22.07.2019 об 11 год. 30 хв., про що присутні представники сторін повідомлені під розписку. У судовому засіданні 22.07.2019 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 222 Господарського процесуального кодексу України, судове засідання 22.07.2019 здійснювалось із застосуванням технічних засобів фіксації судового процесу за допомогою ПАК Оберіг.

В судовому засіданні 22.07.2019 представник позивача підтримав позовні вимоги, зазначивши, що на підставі ПРЕЕ та Закону України «Про ринок електричної енергії» позивач підписав та подав заяву-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг та Заяву приєднання, видану ПАТ «Запоріжжяобленерго» до умов «Договору споживача про надання послуг з розподілу регульованими тарифами ПАТ «Запоріжжяобленерго» та відбулось приєднання Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області з 01.01.2019 до договору про надання послуг з розподілу електричної енергії. 20.02.2019 на підставі заяви-приєднання позивачем був підписаний з відповідачем договір № 138 про постачання електричної енергії з постачальником універсальних послуг. Працівниками структурного підрозділу ПАТ «Запоріжжяобленерго» 16.01.2019 було складено Акт про порушення № 000260, де зазначено порушення п. 5.5.5. та п. 1.2.1. ПРЕЕ. Акт про порушення № 000260 від 16.01.2019 розглянуто на комісії 12.02.2019 та складено Протокол № 11 засідання комісії з розгляду Актів про порушення ПРРЕЕ. Згідно вказаним протоком № 11, комісії прийняла рішення про застосування Методики по п. 2.1.7. Виконати розрахунок недонарахованої електричної енергії згідно формул 2.7., 2.9. Кількість недонарахованої електричної енергії була визначена у розмірі 27 752 кВт/год на суму 68 839,58 грн. Вказаний Акт про порушення № 000260 від 16.01.2019 складений за правилами Методики, яка станом на дату його складання до правовідносин позивача та відповідача не застосовувалась та взагалі застосуванню не підлягала через припинення дії ПКЕЕ 11.06.2018. Крім того, з жодних документів не вбачається, що опори № 5, № 6 та ПЛ-0,4 кВ відноситься до балансової належності позивача. Згідно схеми, ніяких самовільних підключень до ЗТП 718 Ф2, яка належить позивачу, не виявлено, а отже відсутні підстави для складання акту про порушення та прийняття рішення про донарахування електроенергії. Крім того, договір № 138 від 10.12.2018 був укладений до кінця 2018 та з 01.01.2019 постачання по ньому електроенергії припинилось. На підставі викладеного просить суд позов задовольнити.

Представник відповідача заперечив проти позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву посилаючись на те, що договір № 138 про постачання електричної енергії було укладено до 31.12.2018. Відповідно до п. 4.3. договору, споживач сплачує постачальнику вартість недоврахованої електроенергії, розраховану виходячи із приєднаної потужності струмоприймачів та кількості годин їх використання відповідно до Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення споживачами ПКЕЕ. На теперішній час така Методика є чинною, а будь-яку іншу методику визначення обсягу та вартості необлікованої електричної енергії Регулятор не затверджував. Крім того, акт про порушення був вкладений представниками ПАТ «Запоріжжяобленерго» з дотриманням вимог діючих ПРРЕЕ. Відповідно до п. 10 Акту про порушення, позивача було запрошено на засідання комісії з розгляду даного акта на 07.02.2019. В свою чергу, від позивача надійшло клопотання про перенесення терміну розгляду акту про порушення на 12.02.2019 для ознайомлення з виявленими обставинами. Проте, на засідання комісії 12.02.2019 позивач або його уповноваженим представник не з`явились, заперечень не надав. На підставі викладеного просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи у судовому засіданні, заслухавши представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, за результатами перевірки 16.01.2019 працівникам структурного підрозділу ПАТ «Запоріжжяобленерго» - Оріхівського району електромереж складено Акт про порушення № 000260. Акт підписаний уповноваженими представниками енергопостачальної організації та головою Комишуваської селищної ради Оріхівського району. В графі акту зауваження до складено акту голова Комишуваської селищної ради Оріхівського району зазначив, що з актом не згоден.

На підставі вищевказаного акту 12.02.2019 за відсутності представника Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області, відбулось засідання комісії ПАТ „Запоріжжяобленерго на якому було прийнято рішення: виконати розрахунок недоврахованої електроенергії згідно формул 2.7, 2.9 Методики, затвердженої постановою НКРЕ № 562 від 01.05.2006р., за період з 16.01.2018 по 16.01.2019. Кількість недоврахованої електричної енергії визначено 27 752 кВтг на суму 68 839,58 грн. (а.с. 14).

Прийняте рішення оформлене Протоколом засідання комісії з розгляду Актів про порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії № 11 від 12.02.2019.

Другий примірник протоколу № 11 від 12.02.2019, розрахунок по акту № 000260 від 16.01.2019 у розмірі 68 839,58 грн. та рахунок № 000260 на сплату недоврахованої електроенергії на суму 68 839,58 грн. позивач отримав 21.02.2019.

Не погоджуючись з рішенням відповідача Комишуваська селищна рада Оріхівського району Запорізької області звернулась до суду з позовом про скасування оперативно-господарської санкції, оформленої Протоколом № 11 від 12.02.2019 на засідання комісії з розгляду Актів про порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії, у вигляді донарахування вартості недоврахованої електричної енергії в сумі 68 839,58 грн.

Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи № 908/709/19, відзив на позовну заяву та додаткові письмові пояснення, заслухавши представників сторін, суд при прийнятті рішення враховує наступне.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є, договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Статтею 27 Закону України Про електроенергетику встановлено, що правопорушення в електроенергетиці тягне за собою встановлену законодавством України цивільну, адміністративну і кримінальну відповідальність. Правопорушеннями в електроенергетиці є, зокрема, крадіжка електричної і теплової енергії, самовільне підключення до об`єктів електроенергетики і споживання енергії без приладів обліку; пошкодження приладів обліку; розкомплектування та пошкодження об`єктів електроенергетики, розкрадання майна цих об`єктів; порушення правил користування енергією.

Відповідно до Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП № 312 від 14.03.2018 та Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженої постановою НКРЕ № 562 від 04.05.2006, порушення у вигляді самовільного підключення струмоприймачів є підставою для застосування до споживача оперативно-господарської санкції у вигляді нарахування вартості недоврахованої електроенергії.

Відповідно до статті 235 ГК України за порушення господарських зобов`язань до суб`єктів господарювання та інших учасників господарських відносин можуть застосовуватися оперативно-господарські санкції заходи оперативного впливу на правопорушника з метою припинення або попередження повторення порушень зобов`язання, що використовуються самими сторонами зобов`язання в односторонньому порядку. До суб`єкта, який порушив господарське зобов`язання, можуть бути застосовані лише ті оперативно-господарські санкції, застосування яких передбачено договором.

Частиною 1 ст. 237 ГК України визначено, що підставою для застосування оперативно-господарських санкцій є факт порушення господарського зобов`язання другою стороною. Оперативно-господарські санкції застосовуються стороною, яка потерпіла від правопорушення, у позасудовому порядку та без попереднього пред`явлення претензії порушнику зобов`язання.

Таким чином, виходячи з приписів законодавства, для притягнення споживача до відповідальності за порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії та Закону України Про електроенергетику, необхідною умовою є вчинення саме споживачем протиправних дій або бездіяльності, спрямованих на самовільне підключення та споживання електричної енергії ним самим або іншої особою.

Як вбачається з пояснень позивача, струмоприймачі, які були підключені до електричної мережі не є власністю позивача та не знаходяться на його балансі, електрична мережа також не знаходиться на балансі позивача.

Відповідач, в свою чергу, наполягає, що оскільки самовільне підключення здійснено для вуличного освітлення, то відповідальність за таке порушення повинна нести саме Комишуваська селищна рада.

Суд не погоджується з такою позицією відповідача, у зв`язку з наступним.

Відповідно до Правил роздрібного ринку електричної енергії, точки (розподілу) продажу електричної енергії та межа балансової належності об`єкта споживача визначається умовами договору. Так, в матеріалах справи містяться договір електричної енергії № 138 від 10.12.2018, укладений з ПАТ Запоріжжяобленерго, договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 138 від 20.02.2019, укладений з ТОВ Запоріжжяелектропостачання та заява-приєднання, видана ПАТ Запоріжжяобленерго до умов договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії. Данню заявою сторони погодили перелік точок обліку об`єктів Комишуваської селищної ради, в той же час струмоприймачі (вуличне освітлення), розміщені за адресою: смт. Комишуваха, вул. Б.Хмельницького, в ній не зазначені.

Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які документи, які б свідчили про розмежування балансової належності електромереж, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . Зі схеми електропостачання електроустановок, яка є додатком № 1 до Акту про порушення № 000260 від 16.01.2019, також неможливо встановити межу балансової належності електромереж. Крім цього, згідно цієї схеми вбачається, що порушення полягало в самовільному підключенні у двох точках кабелів живлення до яких було підключено певне навантаження. Проте в акті взагалі не зазначено, що це було за навантаження, чи належало воно саме позивачу або іншим особам, які незаконно споживали безоблікову електричну енергію.

Зазначені обставини спростовують доводи відповідача про те, що точка самовільного приєднання струмоприймачів знаходиться на ділянці, за яку позивач несе відповідальність. Відповідачем також не доказано, що струмоприймачі належать саме позивачу.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 11 ГПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права (ч. 1). Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За приписами ст. ст. 13 та 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 78 ГПК України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 14 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Статтею 86 ГПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

За таких обставин, суд вважає, що застосування ПАТ Запоріжжяобленерго оперативно-господарської санкції до позивача без встановлення факту порушення останнім господарського зобов`язання, а саме самовільного підключення до електричних мереж та споживання електричної енергії, є безпідставним.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи, належними, допустимими, достовірними, достатніми та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 74, 76-79, 86, 129, 233, 236 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Скасувати оперативно-господарську санкцію, застосовану до Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області рішенням комісії Оріхівського РЕМ ПАТ «Запоріжжяобленерго», оформлене Протоколом № 11 від 12.02.2019 засідання комісії з розгляду Актів про порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії, у вигляді донарахування вартості недоврахованої електричної енергії в сумі 68 839,58 грн.

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго (69035, м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, буд. 14, ) на користь Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області (70530, Запорізька область, Оріхівський район, смт. Комишуваха, вул. Б. Хмельницького, буд. 49, ) судовий збір у розмірі 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп. Видати наказ.

Повний текст рішення складено: 30.07.2019.

Суддя К.В. Проскуряков

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.