РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.07.2019Справа №910/2519/19

За позовомОСОБА_1
до1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Магістраль-Транс" 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Євротранссервіс"
провизнання недійсним договору купівлі-продажу
Суддя Бойко Р.В.
секретар судового засідання Кучерява О.М.
Представники сторін:
від позивача:не з`явився
від відповідача-1:Крутенко Ю.В.
від відповідача-2:Старовойт В.П.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Магістраль-Транс" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Євротранссервіс" про визнання недійсним договору купівлі-продажу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що договір купівлі-продажу транспортного засобу №051014 від 01.10.2014, який був укладений між відповідачами, суперечить вимогам ч. 1, 2 ст. 203, ч. 1 ст. 215 та ст. 92 Цивільного кодексу України, оскільки укладався керівником ТОВ "Магістраль-Транс" з перевищенням його повноважень та на підставі рішення Загальних зборів Товариства, оформленого протоколом №70 від 18.08.2014, яке було визнано недійсним рішенням господарського суду міста Києва від 13.09.2018 у справі №910/7940/18. Таким чином, позивач вважає, що за наявності зазначених обставин, існують підстави для визнання договору купівлі-продажу транспортного засобу №051014 від 01.10.2014 недійсним.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 07.03.2019 відкрито провадження у справі №910/2519/19; вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження; визначено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи; підготовче засідання призначено на 28.03.2019.

Протокольною ухвалою господарського суду міста Києва від 28.03.2019 у справі №910/2519/19 відкладено підготовче засідання на 16.04.2019.

27.03.2019 через відділ діловодства суду від відповідача-1 надійшов відзив на позов з доказами його направлення іншим учасникам справи, в якому Товариство з обмеженою відповідальністю "Магістраль-Транс" погоджується з вимогами позивача та підтверджує, що відповідач-2 був обізнаний про обмеження повноважень директора відповідача-1, а також вказує, що відчуження відповідачем-1 транспортних засобів здійснювалось з метою часткового погашення заборгованості перед ПАТ АКБ "Київ" (правонаступником якого є ПАТ "АБ "Укргазбанк"), присудженої до стягнення рішенням господарського суду міста Києва від 09.09.2014 у справі №910/11734/14, а відтак здійснювалось на вкрай невигідних для продавця умовах (низькій ціні транспортного засобу).

01.04.2019 через відділ діловодства суду від відповідача-2 надійшов відзив на позов з доказами його направлення іншим учасникам справи, в якому Товариство з обмеженою відповідальністю "Євротранссервіс" повністю заперечує проти позовних вимог, оскільки оспорюваний правочин укладався відповідачами на підставі рішення загальних зборів відповідача-1, яким було погоджено відчуження спірного транспортного засобу. Крім того, відповідач-2 вказує, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Магістраль-Транс" схвалено правочин відчуження транспортного засобу, оскільки відповідачем-1 після укладення оспорюваного правочину було орендовано відповідний транспортний засіб у відповідача-2 та здійснювалась оплата за користування вказаним автомобілем. У змісті свого відзиву відповідачем-2 наведено попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, у відповідності до якого Товариство з обмеженою відповідальністю "Євротранссервіс" очікує понести витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 27 000,00 грн.

16.04.2019 через відділ діловодства суду від відповідача-2 надішли додаткові пояснення на відзив Товариства з обмеженою відповідальністю "Магістраль-Транс" з доказами їх направлення іншим учасникам справи, в яких Товариство з обмеженою відповідальністю "Євротранссервіс" вказує, що у змісті оспорюваного договору продавцем засвідчено, що останній не укладається під впливом тяжкої для продавця обставини та відповідає інтересам Товариства з обмеженою відповідальністю "Магістраль-Транс". Крім того, відповідач-2 зазначає, що позивачем та відповідачем-1 не надано доказів іншої вартості відчуженого транспортного засобу, як і не надано доказів направлення відповідачу-2 до укладення оспорюваного договору пропозиції щодо збільшення ціни транспортного засобу.

Протокольною ухвалою господарського суду міста Києва від 16.04.2019 за клопотанням позивача відкладено підготовче засідання на 26.04.2019.

22.04.2019 через відділ діловодства суду від ОСОБА_1 надійшла заява про зміну підстав позову з доказами її направлення іншим учасникам справи, в якій позивач вказує, що відповідач-1 перебував в край скрутному фінансовому становищі, у зв`язку з чим вимушений був здійснювати відчуження належному йому рухомого майна, в тому числі за договором купівлі-продажу транспортного засобу №051014 від 01.10.2014, за ціною в 5 разів нижчою від середньої ринкової ціни аналогічних транспортних засобів. З огляду на наведене ОСОБА_1 вважає, що договір купівлі-продажу транспортного засобу №051014 від 01.10.2014 підлягає визнанню недійсним на підставі ст. 92, ч. 1, 2 ст. 203, ч. 1 ст. 215 та ст. 233 Цивільного кодексу України. На підтвердження викладених обставин до вказаної заяви позивачем долучено нотаріально засвідчені заяви свідків - Генерального директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Магістраль-Транс" ОСОБА_2 (в 2014 році працював на посаді комерційного директора відповідача-1), ОСОБА_3 (який з 02.12.2010 по 05.12.2016 працював на посаді директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Євротранссервіс", ОСОБА_4 (в 2014 році працювала головним бухгалтером Товариства з обмеженою відповідальністю "Магістраль-Транс"). Крім того, до заяви долучено висновок експертного автотоварознавчого дослідження №24 від 08.04.2019, згідно якого середня ринкова вартість подібного транспортного засобу, який був відчужений за договором купівлі-продажу транспортного засобу №051014 від 01.10.2014, станом на 01.10.2014 становила 133 960,00 грн.

Оскільки призначене на 24.04.2019 підготовче засідання у справі №910/2519/19 не відбулося з технічних причин (у зв`язку з відсутністю електроенергії в приміщеннях суду), ухвалою господарського суду міста Києва від 26.04.2019 продовжено підготовче провадження у справі №910/2519/19 на 30 днів та призначено підготовче засідання на 21.05.2019.

17.05.2019 через відділ діловодства суду від відповідача-2 надішли заперечення на заяву позивача про зміну підстав позову з доказами їх направлення іншим учасникам справи, в яких Товариство з обмеженою відповідальністю "Євротранссервіс" вказує, що низька вартість відчужуваних відповідачем-1 транспортних засобів була обумовлена їх технічною несправністю, в той час як відповідач-2 спеціалізувався на ремонті транспортних засобів та мав необхідні потужності. На підтвердження викладених обставин відповідачем-2 долучено до матеріалів справи нотаріально посвідчену заяву свідка - ОСОБА_5 , який у 2014 році працював на посаді заступника директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Євротранссервіс" з технічних питань.

Протокольними ухвалами господарського суду міста Києва від 21.05.2019 прийнято зміну підстав позову та з метою надання позивачу можливості надати відповідь на відзив відкладено підготовче засідання на 30.05.2019.

Протокольною ухвалою господарського суду міста Києва від 30.05.2019 закрито підготовче провадження у справі №910/2519/19 та призначено її до розгляду по суті на 20.06.2019; викликано у судове засідання свідків - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

В судовому засіданні 20.06.2019 в якості свідків було допитано ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Протокольною ухвалою господарського суду міста Києва від 20.06.2019 оголошено в судовому засіданні перерву на стадії дослідження доказів до 11.07.2019.

В судовому засіданні 11.07.2019 в якості свідків було допитано ОСОБА_5 та ОСОБА_2 .

Протокольною ухвалою господарського суду міста Києва від 11.07.2019 встановлено сторонам строк - до 19.07.2019 для надання суду копії судового рішення по справі, в межах якої оспорювалась законність одностороннього правочину заліку взаєморозрахунків, пояснень та доказів, які підтверджують взаєморозрахунків сторін; відкладено судове засідання на 19.07.2019.

18.07.2019 на виконання вимог протокольної ухвали суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Магістраль-Транс" надійшла роздруківка рішення господарського суду міста Києва від 20.03.2018 у справі №910/22578/17 та довідка Товариства з обмеженою відповідальністю "Магістраль-Транс" про розмір заборгованості відповідача-1 перед відповідачем-2 станом на 01.10.2014.

19.07.2019 на виконання вимог протокольної ухвали суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Євротранссервіс" надійшли додаткові пояснення, в яких відповідач-2 вказує, що протягом 2015-2018 років відповідачами вчинялись правочини зарахування зустрічних однорідних вимог, в тому числі в рахунок погашення заборгованості відповідача-2 перед відповідачем-1 з оплати придбаних у Товариства з обмеженою відповідальністю "Магістраль-Транс" транспортних засобів, в тому числі за договором купівлі-продажу транспортного засобу №051014 від 01.10.2014.

В судове засідання, призначене на 19.07.2019, представники відповідачів з`явились, надали пояснення по суті спору, за змістом яких представник відповідача-1 позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, а представник відповідача-2 проти позову заперечував та просив відмовити в його задоволенні.

Представник позивача в судове засідання 19.07.2019 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про місце, дату та час засідання був належним чином повідомлений, що підтверджується його підписом у розписці про відкладення судового засідання від 11.07.2019.

Згідно ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

З огляду на наведене та керуючись вказаними приписами господарського процесуального закону, приймаючи до уваги відсутність будь-яких повідомлень позивача про причини неявки його представника в судове засідання 19.07.2019, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника ОСОБА_1 .

В судовому засіданні 19.07.2019 судом завершено розгляд справи №910/2519/19 по суті та оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У засіданнях здійснювалася фіксація судового процесу технічним засобами у відповідності до статті 222 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника сторін (наданими, в тому числі у підготовчих засіданнях) та показання свідків, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва прийшов до висновку про можливість ухвалення рішення у даній справі у відповідності до приписів ч.ч. 4, 5 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

01.10.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Магістраль-Транс" (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Євротранссервіс" (покупець) укладено Договір купівлі-продажу транспортного засобу №051014 (надалі - Договір), за умовами якого продавець зобов`язався передати у власність, а покупець прийняти та оплатити належний продавцеві на праві приватної власності напівпричіп бортовий тентований Schmitz SPR 24 L13, 2001 року випуску, сірого кольору, шасі НОМЕР_1 , що перебуває на обліку в МРЕВ-9 ДАІ ГУ УМВС України в місті Києва з 09.07.2002 (свідоцтво НОМЕР_2 ).

Відповідно до п. 2 Договору відчужуваний транспортний засіб належить продавцеві на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_2 , виданого МРЕВ-9 ДАІ ГУ - УМВС України в м. Києві, 09.07.2002.

За домовленістю сторін, враховуючи технічний стан транспортного засобу, продаж вчинено за 25 000,00 грн. з ПДВ, які покупець повинен перерахувати продавцю на його поточний рахунок або повинен внести в касу продавця протягом десяти календарних днів з моменту оформлення цього договору (п. 3 Договору).

Пунктом 7 Договору сторони погодили, що право власності на транспортний засіб переходить до покупця з моменту підписання сторонами акту прийому-передачі транспортного засобу.

Договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами. Договір припиняється у передбачених чинним законодавством випадках. Взаємовідносини сторін у частині, не передбаченій цим договором, регулюються у встановленому законодавством порядку (п. 10 Договору).

З преамбули Договору вбачається, що Договір підписано з боку продавця - директором ТОВ "Магістраль-Транс" ОСОБА_6 , який діяв на підставі Статуту та протоколу Загальних зборів учасників Товариства №70 від 18.09.2014, з боку покупця вказаний договір підписаний директором ТОВ "Євротранссервіс" ОСОБА_3 , який діяв на підставі Статуту.

Згідно з Актом приймання-передачі основних засобів від продавця до покупця від 30.10.2014 ТОВ "Магістраль-Транс" передано, а ТОВ "Євротранссервіс" прийнято за Договором напівпричіп Schmitz SPR 24 L13, 2001 року випуску, сірого кольору, шасі НОМЕР_1 , вартістю 25 000,00 грн. Вказаний акт підписано директорами обох товариств та скріплено печатками відповідачів.

ОСОБА_1 є учасником ТОВ "Магістраль-Транс", якому станом на час укладення спірного Договору належало та на даний час належить 6,3% статутного капіталу ТОВ "Магістраль-Транс", що становить 21 235,00 грн. Вказане підтверджуються наявними в матеріалах справи копією Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Магістраль-Транс", затвердженого протоколом Зборів Учасників Товариства №47 від 11.06.2007, та копією Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Магістраль-Транс" (нова редакція), затвердженого протоколом Позачергових Загальних Зборів Учасників Товариства №б/н від 12.12.2017.

Спір у справі виник у зв`язку з твердженнями ОСОБА_1 про наявність правових підстав для визнання недійсним укладеного між відповідачами Договору з підстав (з урахуванням прийнятої заяви про зміну підстав позову) його невідповідності ст. 92, ч. 1, 2 ст. 203 та ст. 215 Цивільного кодексу України, оскільки Договір укладений керівником ТОВ "Магістраль-Транс" з перевищенням його повноважень, та ст. 233 Цивільного кодексу України, оскільки є таким, що вчинений особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах.

Положеннями частини 7 статті 179 Господарського кодексу України визначено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, встановлених Господарським кодексом.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За приписами частин 1 та 2 статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до статей 203, 204 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно із статтею 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Частинами 2, 3, 5 та 6 ст. 203 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Звертаючись із позовом до суду, ОСОБА_1 зазначає, що у червні 2017 року ревізійною комісією ТОВ "Магістраль-Транс", до складу якої, зокрема, входив позивач, було проведено перевірку фінансово-господарської діяльності ТОВ "Магістраль-Транс" за період з липня 2014 року по квітень 2017 року.

За результатами вказаної перевірки ревізійною комісією було складено Акт позачергової перевірки фінансово-господарської діяльності ТОВ "Магістраль-Транс" від 30.06.2017, яким встановлено, що на Загальних зборах учасників відповідача-1, які були проведені 18.08.2014 та 22.12.2014, розглядалось питання щодо продажу належних відповідачу-1 транспортних засобів.

Наведеним актом перевірки встановлено, що ТОВ "Магістраль-Транс" були реалізовані транспорті засоби, які перебували на балансі відповідача-1, зокрема, напівпричіп Schmitz SPR 24 L13, 2001 року випуску, сірого кольору, шасі НОМЕР_1 , з порушенням умов, визначених Статутом ТОВ "Магістраль-Транс" на прийняття відповідних рішень.

Позивач зазначає, що Договір, укладений між відповідачами щодо продажу означеного напівпричепу суперечить вимогам ч.ч. 1, 2 ст. 203, ч. 1 ст. 215, ст. 92 Цивільного кодексу України, оскільки його укладено керівником ТОВ "Магістраль-Транс" з перевищенням повноважень, на підставі рішення Загальних зборів учасників, яке було прийняте з порушенням законодавства та у зв`язку з чим, вказане рішення було визнано недійсним рішенням Господарського суду міста Києва від 13.09.2018 у справі №910/7940/18.

Також, позивач зазначає, що продаж транспортного засобу за умовами оспорюваного Договору відбувся без проведення оцінки транспортного засобу суб`єктом оціночної діяльності за заниженою ціною, яка відповідно до Договору становила 25 000,00 грн., що призвело до недоотримання ТОВ "Магістраль-Транс" прибутку, погіршення майнового стану ТОВ "Магістраль-Транс" та впливає на права позивача, як учасника даного товариства, під час розподілу прибутку від господарської діяльності товариства.

Позивач також стверджує, що оспорюваний Договір вчинений відповідачем-1 під впливом тяжкої обставини і на вкрай невигідних умовах, що відповідно до ст. 233 Цивільного кодексу України є підставою для визнання даного правочину недійсним.

Так, позивач зазначив, що тяжке фінансове становище ТОВ "Магістраль-Транс" в 2014-2015 роках підтверджується:

- наявністю заборгованості в сумі 9 074 964 грн. та 268 780,04 дол. США перед ПАТ АБ "Укргазбанк";

- ухвалою Господарського суду міста Києва по справі № 910/11734/14 від 03.12.2015, в якій зафіксовано факт відсутності коштів для погашення всієї суми заборгованості, наявність арешту рахунків ТОВ "Магістраль-Транс" та загрозою подальшого банкрутства;

- показаннями свідків - ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ;

- наявністю заборгованості перед ТОВ "Євротранссервіс".

Водночас, невигідні умови укладання спірного Договору підтверджуються:

- різницею вартості майна, яка вказана в оспорюваному Договорі та реальною вартістю вказаного майна;

- висновком експертного автотоварознавчого дослідження №24 від 08.04.2019, виконаного судовим експертом Бородіним A.B., згідно якого середня ринкова вартість подібного транспортного засобу (напівпричепу Schmitz SPR 24 L13, 2001 року випуску, сірого кольору, шасі НОМЕР_1 ) без врахування його комплектності; укомплектованості; технічного стану; пробігу обсягу і характеру пошкоджень станом на 01.10.2014 становить 133 960,00 грн., а також зазначено, що вартість транспортного засобу при наявності підтверджуючих вихідних даних може бути збільшена або зменшена.

З преамбули договору вбачається, що договір підписано з боку продавця - директором ТОВ "Магістраль-Транс" ОСОБА_6 , який діяв на підставі Статуту та протоколу Загальних зборів учасників Товариства № 70 від 18.09.2014, з боку покупця вказаний договір підписаний директором ТОВ "Євротранссервіс" - ОСОБА_3 , який діяв на підставі Статуту.

Згідно з ч. 1 ст. 143 Цивільного кодексу України (в редакції чинній на час укладення спірного договору) установчим документом товариства з обмеженою відповідальністю є статут.

Відповідно до п. 5 статуту ТОВ "Магістраль-Транс", затвердженого протоколом Зборів Учасників Товариства №47 від 11.06.2007, в редакції чинній на час укладення спірного договору (надалі - Статут), управління Товариством здійснюють його органи. Органами управління Товариством є загальні збори його учасників, виконавчий орган та ревізійна комісія.

Згідно з п. 5.1 Статуту вищим органом товариства є Загальні збори Учасників Товариства, які обирають Голову Товариства.

Відповідно до п. 5.1.1 Статуту до виключної компетенції Голови Товариства відноситься, зокрема, надання повноважень (у письмовій формі) виконавчому органу Товариства на укладання від імені Товариства всіх договорів та угод (контрактів) на суму, що перевищують 50 000,00 грн., зокрема угод, купівлі-продажу, внесення до статутних фондів інших товариств, підряду, страхування майна, перевезень, зберігання, доручення, застави майна Товариства, комісії, управління тощо.

Згідно з п. 5.1.2 Статуту Загальні збори учасників Товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності Товариства, у тому числі і з тих, що передані загальними зборами до компетенції виконавчого органу. Збори учасників вважаються повноважними, якщо на них присутні Учасники (представники Учасників), що володіють у сукупності більш як 60% голосів.

Пунктом 5.1.2 Статуту визначено перелік питань, які відносяться до виключної компетенції Загальних Зборів Учасників Товариства, зокрема, до виключної компетенції Загальних зборів Учасників Товариства відноситься затвердження договорів (угод), укладених на суму, що перевищує вказану в статуті Товариства (п.п. "и" п. 5.1.2 Статуту).

У п. 5.1.2 Статуту також встановлено, що рішення про відчуження майна Товариства приймаються більшістю не менш як у ? голосів Учасників Товариства.

При цьому, представник відповідача-1 та свідки з його сторони в судових засіданнях не могли пояснити яким чином співвідносяться наведені положення Статуту ТОВ "Магістраль-Транс" в частині розподілу повноважень між Головою Товариства та Загальними Зборами Товариства щодо погодження виконавчому органу Товариства (директору) правочину відчуження майна, вартість якого є меншою ніж 50 000,00 грн.

Попри наведене, як вбачається із матеріалів справи, 18.08.2014 було проведено Загальні Збори Учасників ТОВ "Магістраль-Транс", які оформлені протоколом №70 Загальних Зборів Учасників (Засновників) ТОВ "Магістраль-Транс", на яких розглядалось питання про продаж тягачів та напівпричепів Товариства, зокрема, і за державним номером НОМЕР_3, та про надання повноважень директору Товариства - ОСОБА_6 на укладання та підписання від імені Товариства договорів купівлі-продажу транспортних засобів.

Окремо суд відзначає, що 18.08.2014 рішенням Загальних Зборів Учасників ТОВ "Магістраль-Транс", яке оформлене протоколом №70, було обрано Головою Товариства ОСОБА_7 та саме останнім було запропоновано Загальним Зборам Учасників товариства запропоновано вирішити питання щодо відчуження належних відповідачу-1 транспортних засобів.

Рішенням господарського суду міста Києва від 13.09.2018 у справі №910/7940/18 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ "Магістраль-Транс" про визнання недійсним рішення загальних зборів, було визнано недійсним рішення Загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Магістраль-Транс" від 18.08.2014, оформлене протоколом №70 від 18.08.2014. Вказане рішення в апеляційному порядку не оскаржувалось та набрало законної сили 16.10.2018.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, не потребують доказуванню при розгляді даної справи встановлені у вказаному судовому рішенні обставини щодо неправомірності прийнятих Загальними зборами учасників ТОВ "Магістраль-Транс" рішень, які оформлені протоколом №70 від 18.08.2014, зокрема, щодо надання повноважень директору ТОВ "Магістраль-Транс" ОСОБА_6 на укладання та підписання від імені Товариства договорів купівлі-продажу транспортних засобів.

Водночас, питання визначення обсягу повноважень виконавчого органу товариства та добросовісність його дій є внутрішніми відносинами між юридичною особою та її органом, тому сам лише факт учинення виконавчим органом товариства протиправних, недобросовісних дій, перевищення ним своїх повноважень не може слугувати єдиною підставою для визнання недійсними договорів, укладених цим органом від імені юридичної особи з третіми особами.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.06.2019 у справі №908/3568/16, а також у постановах Верховного Суду України від 13.03.2017 у справі №760/8121/16-ц та від 20.06.2018 у справі №910/15832/17.

Обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи набуває юридичної сили для третьої особи в тому випадку, якщо саме вона, ця третя особа, вступаючи у відносини з юридичною особою та укладаючи договір, діяла недобросовісно або нерозумно, зокрема, достеменно знала про відсутність у виконавчого органу товариства необхідного обсягу повноважень або повинна була, проявивши принаймні розумну обачність, знати про це. Тягар доказування недобросовісності та нерозумності в поведінці третьої особи несе юридична особа.

З огляду на те, що сума укладеного відповідачами правочину становила 25 000,00 грн. (не перевищувала 50 000,00 грн.), а також на те, що станом на дату укладення оспорюваного правочину рішенням Загальних Зборів Учасників ТОВ "Магістраль-Транс", яке оформлене протоколом №70 від 18.08.2014, прийнятим за пропозицією Голови Товариства (тобто, за погодження відчуження як Головою Товариства, так і Загальними Зборами Учасників відповідача-2), надано директору Товариства - ОСОБА_6 згоду на укладання та підписання від імені відповідача-1 договору купівлі-продажу спірного транспортного засобу, суд приходить до висновку про відсутність підстав вважати, що відповідач-2 діяв недобросовісно, або нерозумно, або міг/повинен був знати про відсутність у директора відповідача-1 необхідного обсягу повноважень.

Навпроти, за переконанням суду, у ТОВ "Євротранссервіс" були відсутні підстави припускати, що представник (директор) ТОВ "Магістраль-Транс", укладаючи оспорюваний Договір, діяв за відсутності у нього необхідного обсягу повноважень.

Таким чином, сам по собі факт визнання судом недійсним рішення Загальних Зборів Учасників Товариства, оформленого протоколом №70 від 18.08.2014, не може бути підставою для визнання оспорюваного договору недійсним.

Крім того, відповідно до ст. 241 Цивільного кодексу України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання (ч. 1). Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов`язки з моменту вчинення цього правочину (ч. 2 ст. 241 Цивільного кодексу Україн).

З аналізу змісту частини 1 статті 241 Цивільного кодексу України випливає, що законодавець не ставить схвалення правочину в обов`язкову залежність від наявності рішень окремих органів управління товариства, оскільки підтвердженням такого схвалення закон визначає вчинені на його виконання дії особи, в інтересах якої його було укладено. Такі дії повинні свідчити про прийняття правочину до виконання.

Наступне схвалення юридичною особою правочину, вчиненого від її імені представником, з перевищенням повноважень, унеможливлює визнання такого правочину недійсним (ст. 241 Цивільного кодексу України). Настання передбачених цією статтею наслідків ставиться в залежність від того, чи було в подальшому схвалено правочин особою, від імені якої його вчинено. Доказами такого схвалення можуть бути відповідне письмове звернення уповноваженого органу (посадової особи) такої юридичної особи до другої сторони правочину чи до її представника (лист, телефонограма, телеграма, телетайпограма тощо) або вчинення зазначеним органом (посадовою особою) дій, які свідчать про схвалення правочину (прийняття його виконання, здійснення платежу другій стороні, підписання товаророзпорядчих документів і т. ін.).

Аналогічний правовий висновок викладений в постановах Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №910/1163/17, від 25.04.2018 у справі №910/9915/17, від 10.04.2018 у справі №910/11079/17.

При цьому, в постанові Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №910/1163/17 зазначено, що схвалення може відбутися також і в формі мовчазної згоди, і у вигляді певних поведінкових актів (так званих конклюдентних дій) особи - сторони правочину (наприклад, передача транспортних засобів, зняття їх з обліку із наданням усіх необхідних документів та прийняття часткової або повної оплати за спірними договорами).

Відповідач-2 вказує, що відповідачем-1 було схвалено спірний Договір, вчинений від його останнього директором ОСОБА_6 , оскільки на виконання умов Договору відповідачами був складений та підписаний акт приймання-передачі основних засобів від продавця до покупця від 30.10.2014; відповідачем-1 здійснено дії щодо зняття з обліку транспортного засобу з наступною постановкою на облік відповідача-2; 30.10.2014 відповідачами було укладено договір №18282/10/14 найму (оренди) транспортного засобу, за умовами якого ТОВ "Магістраль-Транс" прийняло від ТОВ "Євротранссервіс" у тимчасове платне користування напівпричіп бортовий тентований Schmitz SPR 24 L13, 2001 року випуску, сірого кольору, шасі НОМЕР_1 , який має реєстраційний номер НОМЕР_4 .

Однак суд не погоджується з такими доводами ТОВ "Євротранссервіс", оскільки вважає, що схвалення правочину посадовою особою, якою ж і було вчинено відповідний правочин з перевищенням своїх повноважень, не відповідає принципу справедливості та добросовісності, а подібне трактування положень ст. 241 Цивільного кодексу України нівелює будь-яку можливість в подальшому на належний правовий захист згідно ч. 1, 2 ст. 203 та ст. 215 цього Кодексу, оскільки недобросовісному суб`єкту буде достатньо після укладення будь-якого правочину вчинити будь-яку дію на його схвалення для унеможливлення юридичною особою домогтися відновлення свого порушеного права шляхом визнання недійсним такого правочину.

Попри наведене, рішенням господарського суду міста Києва від 20.03.2018 у справі №910/22578/17 (набуло статусу остаточного) встановлено, що ТОВ "Магістраль-Транс" звернулось до ТОВ "Євротранссервіс" з заявою про зарахування зустрічних вимог №27 від 07.02.2018, в якій зазначило про наявність у ТОВ "Магістраль-Транс" заборгованості перед ТОВ "Євротранссервіс" в розмірі 151 142,95 грн., а також про наявність у ТОВ "Євротранссервіс" заборгованості перед ТОВ "Магістраль-Транс" в розмірі 257 511,86 грн., у зв`язку з чим ТОВ "Магістраль-Транс" заявив про здійснення зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 151 142,95 грн.

Представниками відповідачів у межах даної справи підтверджено, що заборгованість ТОВ "Євротранссервіс" у розмірі 257 511,86 грн. виникла у зв`язку з простроченням ТОВ "Євротранссервіс" як покупцем своїх зобов`язань з оплати придбаних у ТОВ "Магістраль-Транс" транспортних засобів, в тому числі за спірним Договором.

Отже, ТОВ "Магістраль-Транс" вчинено правочин зарахування після того, як керівником відповідача-1 став ОСОБА_2 (з 25.04.2017), тобто ТОВ "Магістраль-Транс" в особі нового керівника ОСОБА_2 підтвердило наявність у відповідача-2 заборгованості з оплати придбаних у відповідача-1 у 2014 році транспортних засобів та відповідно схвалило укладені відповідачами правочини відчуження транспортних засобів, зокрема, за спірним Договором.

Таким чином, судом встановлене подальше схвалення відповідачем-1 спірного договору, що унеможливлює визнання такого правочину недійсним.

Стосовно посилань позивача на те, що оспорюваний договір вчинений відповідачем-1 під впливом тяжкої обставини і на вкрай невигідних умовах слід зазначити наступне.

Частиною 1 статті 233 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину.

Судом враховано, що відповідні вимоги про визнання правочинів недійсними на підставі статті 233 Цивільного кодексу України можуть бути задоволені за умови доведеності позивачем факту тяжких обставин і наявності їх безпосереднього зв`язку з волевиявленням другої сторони щодо вчинення правочину.

Ознаками правочину, що підпадає під дію ст. 233 Цивільного кодексу України є вчинення особою правочину на вкрай невигідних для себе умовах (зокрема, реалізації за низьку оплату майна, що має значну цінність), під впливом тяжкої для неї обставини (наприклад, під загрозою банкрутства) і добровільно, тобто за відсутності насильства, обману чи помилки, можливо, навіть з ініціативи самої особи, яка вчиняє правочин. Доведення того, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено або було б вчинено на інших умовах, покладається на позивача.

Для застосування зазначеної норми необхідно встановити наявність зазначених умов у сукупності, а саме вплив тяжкої обставини і вкрай невигідні умови. Також необхідно встановити наявність причинно-наслідкового зв`язку між тяжкими обставинами та укладеним правочином, тобто факт його укладення саме з метою усунення таких обставин.

Судом встановлено, що у відзиві на позовну заяву відповідач-1 (ТОВ "Магістраль-Транс") повідомив, що на момент підписання спірного договору у ТОВ "Магістраль-Транс" була наявна заборгованість перед ПАТ АКБ "Київ" (правонаступником якого є ПАТ "АБ "Укргазбанк") за кредитним договором, яку згідно з рішенням господарського суду міста Києва від 09.09.2014 у справі № 910/11734/14 стягнуто з ТОВ "Магістраль-Транс" в судовому порядку.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням господарського суду міста Києва від 09.09.2014 у справі №910/11734/14 стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Магістраль-Транс" на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк "Київ" заборгованість та штрафні санкції за кредитним договором №6/2003 від 07.07.2003 в загальному розмірі 9 074 964,10 грн. та 268 780,04 доларів США.

Судом досліджено долучені позивачем до матеріалів справи заяви свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , які стверджують, що у відповідача-1 була необхідність в поповненні обігових коштів для розрахунку з кредиторами (зокрема, на виконання рішення господарського суду міста Києва про стягнення заборгованості з ТОВ "Магістраль-Транс" на користь ПАТ АКБ "Київ", для здійснення розрахунків з відповідачем-2 на виконання договірних відносин з останнім).

Судом також досліджено долучену відповідачем-2 до матеріалів справи заяву свідка ОСОБА_5 , який вказує, що був учасником переговорів щодо укладення договорів купівлі-продажу транспортних засобів. Вартість транспортних засобів згідно умов договорів купівлі-продажу, в залежності від стану транспортного засобу, складала від 10 до 50 тис. грн. Відповідна вартість транспортних засобів була обумовлена технічним станом. Всі транспортні засоби, що були придбані у ТОВ "Магістраль-Транс" були в технічно-несправному стані та вимагали значних вкладень для відновлення. Причиною, продажу даних транспортних засобів зі сторони ТОВ "Магістраль-Транс" послугувало, як було повідомлено її керівництвом під час переговорів, економічна недоцільність проводити значні ремонтні роботи враховуючи стан та строк експлуатації ТЗ. Договори купівлі-продажу між підприємствами укладались при вільному волевиявленню, не під впливом тяжких обставин, про що сторонами було зазначено і в договорах.

Дослідивши вказані заяви свідків та заслухавши їх пояснення у судових засіданнях, суд зазначає наступне.

По-перше, як вбачається із наявного в матеріалах справи протоколу Загальних Зборів Учасників відповідача-1 №70 від 18.08.2014 рішення про відчуження належних ТОВ "Магістраль-Транс" транспортних засобів, в тому числі відчуженого за спірним Договором, було прийняте в другій декаді серпня 2014 року. Натомість оспорюваний Договір Укладений 01.10.2014 року.

Матеріали справи не містять доказів вчинення відповідачем-1 жодних дійна на протязі майже 1,5 місяця до укладення спірного Договору для реалізації даного ТЗ за ринковою вартістю (зокрема, доказів розміщення оголошень про продаж ТЗ на відповідних інтернет ресурсах).

В той же час, у своїх поясненнях ОСОБА_2 , який в 2014 році працював на посаді комерційного директора відповідача-1, підтвердив, що ТОВ "Магістраль-Транс" не розміщувались жодні публікації з оголошенням про продаж спірного ТЗ.

По-друге, під час допиту свідка ОСОБА_3 , останнім було повідомлено, що відповідач-1 розумів, що в результаті примусового стягнення заборгованості на користь ПАТ АКБ "Київ" (за рішенням суду) буде порушено виконавче провадження та накладений арешт на майно, що і стало причиною термінового продажу ТЗ на користь відповідача-2 (оскільки учасники/керівники відповідачів перебували у дружніх відносинах) за ціною, що нижче ринкової, та в подальшому відчужені ним же транспортні засоби були взяті у відповідача-2 в оренду по заниженій ціні оренди.

Тобто, за поясненнями ОСОБА_3 відповідачем-1 було відчужено на користь відповідача-2 спірні транспортні засоби за ціною нижчою від ринкової з метою ухилення від виконання своїх зобов`язань перед ПАТ АКБ "Київ".

Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини 1 статті 3 Цивільного кодексу України). Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними.

Згідно зі статтею 13 Цивільного кодексу України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства.

З конструкції частини 3 статті 13 Цивільного кодексу України випливає, що дії особи, які полягають у реалізації такою особою свого права, однак вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, є формою зловживання правом.

Частина 1 статі 16 Цивільного кодексу України встановлює, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Разом з тим відповідно до частини 3 статі 16 Цивільного кодексу України суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу, зокрема відмовити у захисті права, яким особа зловжила.

Аналогічна правова позиція щодо наявності у суду правових підстав для відмови у захисті цивільного права, яким особам зловжила, викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.12.2018 у справі №910/7547/17.

Сукупність встановлених судом обставин (відчуження автомобілів відповідачем-1 після постановлення рішення про стягнення з нього заборгованості на користь ПАТ "АКБ "Київ"; не здійснення відповідачем-1 жодних оголошень у ЗМІ та мережі Інтернет щодо продажу ТЗ для їх реалізації за відповідною ринковою вартістю; укладення відповідачами в день реєстрації за відповідачем-2 права власності на спірні транспортні засоби договорів оренди, якими передбачалось передання відповідачу-1 відчужених ним же ТЗ; вчинення між відповідачами на протязі майже 5 років взаєморозрахунків за наявними між ними господарськими правовідносинами з урахуванням наявності у відповідача-2 заборгованості з оплати придбаних у відповідача-1 ТЗ), на думку суду, свідчать про спрямованість укладеного відповідачами Договору на ухилення від виконання ТОВ "Магістраль-Транс" своїх зобов`язань перед ПАТ АКБ "Київ", в тому числі на ухилення від виконання рішення суду, прийнятого в межах справи №910/11734/14.

Зокрема, такі висновки суду також підтверджуються поясненнями свідків, які були надані в судових засіданнях 20.06.2019 та 11.07.2019, в яких здійснювалась фіксація засідання технічними засобами.

Отже, укладаючи Договір, ТОВ "Магістраль-Транс" мало на меті завадити ПАТ АКБ "Київ" одержати виконання рішення суду про стягнення з відповідача-1 коштів, що виключає висновок про добросовісність поведінки відповідача-1.

Недобросовісність поведінки відповідача-1 при укладені оспорюваного Договору та зловживання останнім своїми правами на шкоду іншій стороні (ПАТ АКБ "Київ") є самостійною підставою для відмови у захисті цивільного права.

По-третє, суд відзначає, що згідно п. 4 спірного Договору відповідач-1 (продавець) засвідчив, що договір не укладається під впливом тяжкої для продавця обставини. Крім того, згідно п. 5 Договору сторони підтвердили, що укладання договору відповідає їх інтересам; волевиявлення є вільним і усвідомленим і відповідає їх внутрішній волі; договір не приховує іншого правочину і спрямований на реальне настання наслідків, які обумовлені в ньому.

Відповідно до ст. 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Принципи підприємницької діяльності визначено ст. 44 Господарського кодексу України, а саме: підприємництво здійснюється на основі: вільного вибору підприємцем видів підприємницької діяльності; самостійного формування підприємцем програми діяльності, вибору постачальників і споживачів продукції, що виробляється, залучення матеріально-технічних, фінансових та інших видів ресурсів, використання яких не обмежено законом, встановлення цін на продукцію та послуги відповідно до закону; вільного найму підприємцем працівників; комерційного розрахунку та власного комерційного ризику; вільного розпорядження прибутком, що залишається у підприємця після сплати податків, зборів та інших платежів, передбачених законом; самостійного здійснення підприємцем зовнішньоекономічної діяльності, використання підприємцем належної йому частки валютної виручки на свій розсуд.

Таким чином, у разі здійснення підприємницької діяльності особа має усвідомлювати, що така діяльність здійснюється нею на власний ризик. Юридична особа самостійно розраховує ризики настання несприятливих наслідків в результаті тих чи інших її дій та самостійно приймає рішення про вчинення чи утримання від таких дій. Настання несприятливих наслідків в господарській діяльності юридичної особи є її власним комерційним ризиком, на основі якого і здійснюється підприємництво.

Разом з цим, статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що фактично позивач визначив тяжкою обставиною, під впливом якої ТОВ "Магістраль-Транс" було укладено оспорюваний договір купівлі-продажу транспортного засобу, це - наявність заборгованості ТОВ "Магістраль-Транс" перед ПАТ АКБ "Київ" (яка виникла за кредитним договором №6/2003 від 07.07.2003 та постановлена до стягнення з ТОВ "Магістраль-Транс" згідно рішення Господарського суду міста Києва від 09.09.2014 у справі №910/11734/14) та необхідність її погашення відповідачем-1.

Проте, обставина наявності такої заборгованості (встановленої рішенням суду) є наслідком здійснення відповідачем-1 підприємницької діяльності на власний ризик та на підставі відповідного договору з контрагентом, а відтак не може бути оцінена судом у якості тяжкої для сторони (відповідача-1) обставини в розумінні ст. 233 Цивільного кодексу України під впливом якої сторона уклала спірний договір.

У пункті 3 Договору встановлено, що за домовленістю сторін, враховуючи технічний стан транспортного засобу, продаж ТЗ вчинено за 25 000,00 грн. з ПДВ, які покупець повинен перерахувати продавцю на його поточний рахунок або повинен внести в касу продавця протягом десяти календарних днів з моменту оформлення цього договору.

На підтвердження невигідних умов укладання спірного договору, а саме різниці вартості майна, яка вказана у Договорі та реальної вартості вказаного майна позивачем подано висновок експертного автотоварознавчого дослідження №24 від 08.04.2019 (надалі - висновок), виконаний судовим експертом Бородіним A.B.

За результати проведення експертного дослідження експерт дійшов висновку, що середня ринкова вартість подібного транспортного засобу (напівпричепу Schmitz SPR 24 L13, 2001 року випуску, сірого кольору, шасі НОМЕР_1 ) без врахування його комплектності; укомплектованості; технічного стану; пробігу обсягу і характеру пошкоджень станом на 01.10.2014 становить 133 960,00 грн.; вартість транспортного засобу при наявності підтверджуючих вихідних даних може бути збільшена або зменшена.

Наведений висновок свідчить, що експерт у висновку визначив вартість подібного транспортного засобу без врахування його комплектності; укомплектованості; технічного стану; пробігу обсягу і характеру пошкоджень, а не вартість транспортного засобу, який був безпосередньо предметом купівлі-продажу за оспорюваним договором, а тому висновок не приймається судом у якості належного доказу на підтвердження вчинення Договору на вкрай невигідних для відповідача-1 умовах.

Таким чином, позивачем належними та допустимими доказами не доведено що укладений між відповідачами Договір вчинений відповідачем-1 під впливом тяжкої обставини і на вкрай невигідних умовах.

За таких обставин суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_1 .

В свою чергу, суд відзначає, що відповідач-1 та позивач, як учасник відповідача-1, не позбавлені можливості звернутись з позовом до посадової особи (директора) ТОВ "Магістраль-Транс" (у тому числі навіть якщо його повноваження припинені), якою було вчинено відповідний правочин відчуження транспортного засобу, про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі діями (бездіяльністю) такої посадової особи.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України у разі відмови в позові, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

Таким чином, судові витрати ОСОБА_1 , які складаються з сплаченого судового збору, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, ст. 7 Закону України "Про судовий збір", суд -

В И Р І Ш И В :

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_5 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Магістраль-Транс" (03151, м. Київ, вул. Волинська, буд. 60; ідентифікаційний код 31055416) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Євротранссервіс" (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 77; ідентифікаційний код 32823070) про визнання недійсним договору купівлі-продажу відмовити повністю.

2. Судові витрати, пов`язані із розглядом справи в частині сплаченого судового збору покласти на ОСОБА_1 .

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Відповідно до п.17.5 ч.1 ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається до Північного апеляційного господарського суду або через господарський суд міста Києва.

Повний текст рішення складено 30.07.2019.

Суддя Р.В. Бойко