Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.07.2019 м. Івано-ФранківськСправа № 909/559/19

Господарський суд Івано-Франківської області у складі: судді Фанди О.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом: Першого заступника керівника Івано-Франківської місцевої прокуратури, вул. Гаркуші, 9, м. Івано-Франківськ, 76018 в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті, проспект Перемоги, буд.14, м.Київ, 01135,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Європа Транс Агро", вул. В.Івасюка, 62, м.Івано-Франківськ, 76018,

про стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів у розмірі 10781 грн 00 к.

без виклику представників сторін

установив: перший заступник керівника Івано-Франківської місцевої прокуратури звернувся до Господарського суду Івано-Франківської області із позовною заявою в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті до Товариства з обмеженою відповідальністю "Європа Транс Агро" про стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів у розмірі 10 781,00 грн.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що відповідач порушив норми законодавства щодо проїзду великовагових та транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування та не сплачено розрахованої плати за проїзд.

Господарський суд Івано-Франківської області ухвалою від 31.05.2019 року прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження та ухвалив здійснювати розгляд справи відповідно до приписів ст. 252 ГПК України за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами та встановив відповідачу строк для подання заяви у разі наявності заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з відповідним обґрунтуванням. Вказаною ухвалою надано відповідачу строк подачі суду (протягом 15 (п`ятнадцяти) календарних днів з дня вручення цієї ухвали) відзиву на позовну заяву і всіх письмових та електронних доказів (які можливо доставити до суду).

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило та з огляду на відсутність у суду підстав для виклику сторін з власної ініціативи, згідно з ч. 5 ст. 252 ГПК України справа розглядається за наявними у ній матеріалами.

Прокурор та позивач належним чином повідомлені про відкриття провадження у справі ухвалою суду від 31.05.19, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення ( вх. №10851/19 від 06.06.19 (докази отримання ухвали прокуратурою) та вх. №11107/19 від 10.06.19 (докази отримання процесуального документа позивачем)).

Відповідач теж повідомлений про відкриття провадження у справі ухвалою суду від 31.05.19, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення (вх. №10850/19 від 06.06.19).

24 червня 2019 року відповідачем по справі подано відзив на позовну заяву (вх.№10976/19 від 24.06.19) відповідно до якого відповідач проти позову заперечує та просить в позові відмовити. Свої заперечення обгрунтовує відсутністю прав у прокурора для представництва держави у суді, а також тим, що квитанція про зважування від 14.11.2018 року є неналежним доказом по справі, оскільки у матеріалах позову не містяться докази які б підтверджували, що технічні засоби якими здійснювалось зважування мають відповідний сертифікат, пройшли метрологічну атестацію та є придатним до застосування, а тому квитанція про зважування від 14.11.2018 року є неналежним доказом по справі.

02 липня 2019 року прокурором Івано-Франківської місцевої прокуратури подано відповідь на відзив (вх.№11440/19 від 02.07.19), в якому останній заперечує твердження відповідача у відзиві на позовну заяву, мотивуючи тим, що заперечення відповідача є необгрунтованим, оскільки відповідно до ст. 131-1 Конституцію України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку визначені законом. в спірному випадку підставою для звернення Івано-Франківської місцевої прокуратури стала несплата відповідачем до Державного бюджету України плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагових транспортних засобів та нездійснення уповноваженим органом захисту інтересів держави з метою надходження коштів до бюджету. Щодо заперечення відповідача на квитанцію, як належний доказ, то прокурор зазначає він є допустимим доказом, оскільки зазначений доказ був отриманий у повній відповідності до чинного законодавства України, зважування транспортного засобу проведене повноваженими працівниками Укртранбезпеки.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Стаття 43 Господарського процесуального кодексу України зобов`язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Відповідно до ч.1 ст.76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищенаведене, суд зазначає, що судом, згідно вимог Господарського процесуального кодексу України, надавалась в повному обсязі можливість учасникам справи щодо обґрунтування їх правової позиції по суті справи та подання доказів, чим забезпечено принцип змагальності.

Враховуючи те, що норми статті 81 Господарського процесуального кодексу України щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом учасників справи подавати докази, а пункт 4 частини 3 статті 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства - свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом створені належні умови для надання сторонами доказів в обґрунтування своєї правової позиції.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності всі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги чинного законодавства, суд встановив наступні обставини.

Згідно з графіком проведення рейдових перевірок Управлінням Укртрансбезпеки у Сумській області у період з 12.11.2018 до 18.11.2018 (а.с. 33), затвердженими в установленому порядку, співробітниками Управління Укртрансбезпеки у Сумській області здійснювався габаритно-ваговий контроль транспортних засобів.

12 листопада 2018 року посадовим особам Управлінням Уктрансбезпеки у Сумській області видано направлення на проведення перевірки №008296, в якому визначено місце та період проведення - з 12.11.2018 року до 18.11.2018 року, автодорога Батурин-Конотоп-Суми 146км+600м (а.с.32).

14.11.2018 року посадовими особами управління Укртрансбезпеки у Сумській області проведено габаритно-ваговий контроль автомобіля МАN TGX 18/40 (реєстраційний номер НОМЕР_1 ) та причепу BODEX KIS 3WS (реєстраційний номер НОМЕР_2 )/

Відповідно до товарно-транспортної накладної №000808 від 14.11.2018 року при перевезенні сільсьуогосподарської продукції автомобільним транспортом перевізником зазначений ТОВ "Європа-Транс Агро", за маршрутом с. Глазове, Шосткинський район, Сумська область - смт. Степанівка Сумський район, Сумська область.

Габаритно-ваговий контроль здійснений з використанням приладу для зважування дорожньо-транспортних засобів у русі та вимірювання навантажень на вісь 030T-AS2-PWIA серійний №436 введений у експлуатацію 20.12.2017 року. Сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку засобу вимірювальної техніки долучені до матеріалів справи.

Перевіркою встановлено, що перевезення вантажу здійснювалось з перевищенням нормативних вагових обмежень, а саме фактичне осьове навантаження на строєну вісь склало 31,47 т при нормативно допустимому - 22т.

Загальна вага транспорту відповідно до довідки №0017334 від 14.11.2018 склала 54.89 т при фактично допустимій 40 т.

Таким чином, результат зважування вказав на перевищення нормативно допустимих.

Результати перевірки оформлені актом № 0008729 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 14.11.2018 року (а.с.29).

До вказаного акту доданий розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування (а.с. 22), згідно з яким визначена сума до сплати склала 3923,40 євро, що відповідно до курсу НБУ складає 123 634 грн 66к. Розрахунок виконано відповідно до затвердженої формули з урахуванням норм пункт 31-1 Постанови Кабінету Міністрів України № 879 від 27.06.2007 року.

Управління Укртрансбезпеки у Сумській області направляло на адресу відповідача звернення від 23.11.2018 року з проханням оплатити вказану у розрахунку суму із зазначенням необхідних для цього реквізитів (а.с. 30).

Суду не подано доказів оскарження відповідачем дій Управління Укртрансбезпеки у Сумській області щодо фіксування правопорушення та нарахування суми плати за проїзд великовагового транспортного засобу автомобільними дорогами загального користування в адміністративному чи судовому порядку. Визначена сума в добровільному порядку не сплачена.

Наведене стало підставою для звернення позивача з позовом про стягнення з відповідача в судовому порядку в дохід Державного бюджету України 123 634 грн 66к. плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом, що є гривневим еквівалентом 3932,4євро.

Під час розгляду спору по суті судом приймається до уваги наступне.

За своєю правовою природою плата за проїзд великоваговим транспортним засобом є не штрафною санкцією, а сумою відшкодування матеріальних збитків державі внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування. Такого висновку щодо застосування норм права прийшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.06.2018 у справі № 820/1203/17, провадження № 11-49/апп18.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 Господарського кодексу (далі - ГК) України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

При цьому, юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад правопорушення, елементами якого є шкода, вина та протиправна поведінка заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою.

Частини 1 та 4 статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачають, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Статтею 33 Закону України "Про автомобільні дороги" передбачено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Частина 2 статті 29 Закону України "Про дорожній рух" зазначає, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Згідно пункту 22.5 Правил дорожнього руху (затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, з наступними змінами), за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Відповідно до абзацу 4 п. 1 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 р. № 1567 (із внесеними до нього змінами) передбачено, що зупинення транспортного засобу здійснюється для проведення рейдової перевірки посадовою особою в будь-який час на маршруті руху, а у разі виявлення порушень правил перевезення великогабаритних, великовагових і небезпечних вантажів посадові особи складають акти за формою згідно з додатками 2 і 3 до цього Порядку.

Відповідачем порушено вимоги вказаних вище нормативних актів, що встановлено складеним позивачем актом № 0008729 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 14.11.2018 року, довідкою № 0017334 від 14.11.2018 року про результати здійснення габаритно-вагового контролю та не спростовано відповідачем.

Відповідач не подав суду доказів отримання у встановленому порядку дозволу на участь у дорожньому русі належного йому транспортного засобу, загальна вага та навантаження на осі якого перевищували нормативні параметри.

За таких обставин, відповідачем вчинене правопорушення, яке має своїм наслідком спричинення державі збитків у вигляді некомпенсованого руйнування автомобільних доріг.

Розмір плати за проїзд визначено позивачем у відповідності до вимог Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879 (далі - Порядок № 879) та відповідно до Ставок плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879).

Пунктом 27 Порядку № 879 передбачено, що плата за проїзд справляється в національній валюті за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком на день проведення розрахунку. Оскільки відповідачем не здійснено оплату нарахованої суми відшкодування, позивачем здійснено її розрахунок в гривнях, за офіційним курсом гривні до євро станом на момент вчинення правопорушення (тобто, станом на 14.11.2018), що складає 123 634 грн 66к.

Частинами 1 та 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ч. ч. 1, 2 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

В порушення вказаної процесуальної норми, відповідачем не надано суду будь-яких доказів на спростування позовних вимог.

Щодо представництва прокурора в суді та подання ним позову, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку , що визначені законом.

Відповідно до ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійсн.є представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Згідно ч.3, 4 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Частиною 5 вказаної вище статті передбачено, що у разі відкриття провадження за позовною заявою особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (крім прокурора), особа, в чиїх інтересах подано позов, набуває статусу позивача.

Проте, на час подання позову до суду відповідач зазначені кошти не сплатив.

Незважаючи на вказане, державною службою України з безпеки на транспорті, за наявності підстав, жодних заходів щодо захисту інтересів держави з метою надходження коштів до Державного бюджету України не вжито. Вказане свідчить про невиконання уповноваженим державою органом покладених на нього функцій у спірних правлвідносин.

Таким чином, підставою для звернення Івано-Франківської місцевої прокуратури став факт несплати відповідачем до Державного бюджету України плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом в сумі 123 634 грн 66к. та нездійснення уповноваженим органом захисту інтересів держави з метою надходження коштів до бюджету.

Вказане вище і спростовує заперечення відповідача про безпідставність захисту та представництва інтересів держави прокуратурою у суді.

З аналізу наведеного, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог, заявлених прокурором, тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

З урахуванням приписів ст. 129 ГПК України та враховуючи результат розгляду справи (задоволення позову в повному обсязі), судовий збір по справі слід відшкодувати прокуратурі за рахунок відповідача.

Керуючись ст. 131-1 Конституції України, ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", ст. 224 Господарського кодексу України, ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", ст. 33 Закону України "Про автомобільні дороги", ст. 29 Закону України "Про дорожній рух", ст. 53,73, 74, 77, 86, 129, 165, 176, 233, 237, 238, 240, 241, 252, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в :

позов першого заступника керівника Івано-Франківської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорт до Товариства з обмеженою відповідальністю "Європа Транс Агро" про стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів у розмірі 123 634 грн 66 к. - задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Європа Транс Агро" (вул.В.Івасюка, 62, м.Івано-Франківськ, код 41101091) в дохід Державного бюджету України (р/р 8002, код бюджетної класифікації 22160100, код ОКРО 37970593, МФО 899998 на рахунок Держбюджету УДК у Сумській області, (ідентифікаційний код 39816845) - 123 634 грн 66к. (сто двадцять три тисячі шістсот тридцять чотири гривні шістдесят шість копійки) плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні згідно розрахунку № 19 від 01.04.2018.

Стягнути Товариства з обмеженою відповідальністю "Європа Транс Агро" (вул.В.Івасюка, 62, м.Івано-Франківськ, код 41101091) на користь прокуратури Івано-Франківської області (вул. Гаркуші, 9, м. Івано-Франківськ, р/р 3924, Державна казначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, ) - 1 921 грн 00к. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня) судових витрат.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом. Апеляційну скаргу може бути подано до Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя Фанда О. М.