ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2019 року м. ОдесаСправа № 12/23-Б
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Філінюка І.Г.

суддів: Беляновського В.В., Савицького Я.Ф.

секретар судового засідання Герасименко Ю.С.

за участю:

від ПАТ «АБ «Південний» - адвокат Васильєва К.В., довіреність № 470464, від 22.04.2019;

Інші представники учасників провадження у судове засідання не з`явились.

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного банку «Південний»

на ухвалу Господарського суду Херсонської області від 31.05.2019

суддя - Пригуза П.Д.

час та місце ухвалення - 12:08:24 год., м. Херсон

повний текст складено 31.05.2019

у справі № 12/23-Б

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Євромаркет»

до боржника Закритого акціонерного товариства «Укрсклопром»

про банкрутство

ліквідатор - арбітражний керуючий Бєлоусов І.В.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 27.02.2004 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Євромаркет» порушено провадження у справі про банкрутство Закритого акціонерного товариства «Укрсклопром».

Постановою Господарського суду Херсонської області від 03.07.2012 ЗАТ «Укрсклопром» визнано банкрутом, відносно боржника відкрито ліквідаційну процедуру.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 31.05.2016 ліквідатором ЗАТ «Укрсклопром» призначено арбітражного керуючого Бєлоусова Ігора Валентиновича.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 07.12.2017 припинено повноваження ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Бєлоусова І.В.

02.05.2018 арбітражний керуючий Бєлоусов І.В. звернувся до Господарського суду Херсонської області з заявою про оплату послуг та відшкодування витрат арбітражного керуючого за рахунок кредиторів.

Заява мотивована тим, що протягом виконання Бєлоусовим І.В. повноважень ліквідатора боржника не було створено фонду для оплати послуг та компенсації витрат арбітражного керуючого, а затверджені судом витрати ліквідатора в ході ліквідаційної процедури та звіти про оплату послуг ліквідатора (загалом 83 150, 17 грн.) не оплачені.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 25.07.2018, залишеною без змін постановою Південно-Західного апеляційного господарського суду від 14.12.2018, відмовлено у задоволенні заяви арбітражного керуючого Бєлоусова І.В. про оплату послуг та відшкодування витрат арбітражного керуючого за період виконання повноважень ліквідатора банкрута за рахунок пропорційного розподілу їх між кредиторами.

Постановою Верховного Суду від 26.02.2019 частково задоволено касаційну скаргу арбітражного керуючого Бєлоусова І.В., скасовано ухвалу Господарського суду Херсонської області від 25.07.2018 та постанову Південно-Західного апеляційного господарського суду від 14.12.2018, справу направлено на новий розгляд до Господарського суду Херсонської області.

За результатами нового розгляду заяви арбітражного керуючого Бєлоусова І.В. про оплату послуг та відшкодування витрат арбітражного керуючого, ухвалою Господарського суду Херсонської області від 31.05.2019 заяву арбітражного керуючого Бєлоусова І.В. про оплату послуг та відшкодування витрат арбітражного керуючого за період виконання повноважень ліквідатора банкрута за рахунок їх пропорційного розподілу між кредиторами - задоволено повністю.

Стягнуто на користь арбітражного керуючого Бєлоусова Ігоря Валентиновича, у якості оплати послуг та відшкодування витрат за здійснення повноважень ліквідатора у справі № 12/23-Б про банкрутство Закритого акціонерного товариства «Укрсклопром, 83150,17 грн. пропорційно грошовим вимогам кредиторів:

- 756,66 гривень з Херсонською міського центру зайнятості;

- 10925,93 гривень з ТОФ фірма «Ман»;

- 1172,41 гривень з ФОП Малахової В.В. ;

- 507,21 гривень з УПФУ у м. Херсоні;

- 540,47 гривень ТОВ «Євромаркет»;

- 149,67 гривень з ПАТ «Хмельницькгаз»;

- 848,13 гривень з ДП «Газ України» «НАК Нафтогаз України»;

- 3434,10 гривень з ПАТ «Укрсоцбанк»;

- 63734,60 гривень з АТ «Південний»;

- 1047,69 гривень з ПАТ «ЕК Херсонобленерго».

Ухвала місцевого господарського суду щодо стягнення з кредиторів винагороди та відшкодування витрат ліквідатора обґрунтована тим, що діяльність ліквідаторів схвалювалася комітетом кредиторів та кредиторами у справі, зокрема щодо нарахування оплати послуг та понесених витрат, яка не сплачена, фонд відповідний для відшкодування витрат та оплати послуг не утворено. При таких обставинах ліквідатором цілком обґрунтовано заявлено вимогу до кредиторів про сплату винагороди та відшкодування витрат.

Відповідно до приписів Закону про банкрутство кошти, що витрачаються кредиторами для фінансування, зокрема оплати роботи арбітражних керуючих та їх витрат підлягають включенню в подальшому до реєстру вимог кредиторів у першу чергу задоволення та відшкодовуються кредиторам за рахунок ліквідаційної маси.

Не погоджуючись з означеною ухвалою, Акціонерний банк «Південний» звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційної скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Херсонської області від 31.05.2019 та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні заяви арбітражного керуючого Бєлоусова І.В. про оплату послуг та відшкодування витрат арбітражного керуючого за період виконання повноважень ліквідатора банкрута за рахунок їх пропорційного розподілу між кредиторами відмовити у повному обсязі.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

Акціонерний банк «Південний» з ухвалою суду першої інстанції не погоджується, оскільки вважає, що при постановлені оскаржуваної ухвали судом першої інстанції порушено норми матеріального права. Вважає, що заява арбітражного керуючого Бєлоусова І. В. про оплату послуг та відшкодування витрат за рахунок пропорційного розподілу їх між кредиторами не ґрунтується на законі та задоволенню не підлягає.

Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що відповідно до ч 10 ст. 3-1 Закону про банкрутство, оплата послуг, відшкодування витрат арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) у зв`язку з виконанням ним своїх обов`язків здійснюються в порядку, встановленому цим Законом, за рахунок коштів, одержаних від продажу майна боржника, або за рахунок коштів кредиторів чи коштів, одержаних у результаті виробничої діяльності боржника.

Акціонерний банк «Південний» зазначає, що законом про банкрутство встановлена наявність у арбітражного керуючого права на отримання грошової винагороди, однак, закон не передбачає пропорційного розподілу коштів між кредиторами.

Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що такий порядок оплати послуг ліквідатора, порушує правові інтереси кредиторів, не встановлений чинним законодавством України та не обґрунтований арбітражним керуючим взагалі.

Отже, Акціонерний банк «Південний» вважає, що судом першої інстанції при задоволенні заяви арбітражного керуючого Бєлоусова І. В. про оплату послуг та відшкодування витрат арбітражного керуючого за період виконання повноважень ліквідатора банкрута за рахунок їх пропорційного розподілу між кредиторами, вочевидь, порушено норми матеріального права, оскільки судом не встановлено та не зазначено яка саме норма чинного законодавства України регулює порядок розподілу стягання коштів з кредиторів й чому саме кошти підлягають пропорційному розподілу між кредиторами.

Так, Акціонерний банк «Південний», зазначає, що задовольняючи заяву арбітражного керуючого Бєлоусова І. В., суд першої інстанції не прийняв до уваги те, що фактично оплата послуг та відшкодування витрат арбітражного керуючого за період виконання повноважень ліквідатора банкрута, відбудеться за рахунок Акціонерного банку «Південний», хоча Банк, навіть не ініціюючий кредитор.

Стягнення грошової винагороди на користь арбітражного керуючого у спосіб, не передбачений чинним законодавством, пропорційно з кредиторів, які звернулися до суду за захистом порушеного банкрутом права, завдає останнім не передбачених додаткових матеріальних збитків та порушує права власності кредиторів на належні їм матеріальні засоби, в тому числі кошти.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.07.2019 поновлено Акціонерному банку «Південний» пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Херсонської області від 31.05.2019 у справі № 12/23-Б. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного банку «Південний» на ухвалу Господарського суду Херсонської області від 31.05.2019 у справі № 12/23-Б. Призначено справу № 12/23-Б до розгляду на 24.07.2019 о 12:00 год.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.07.2019 клопотання Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про проведення судового засідання в режимі відеоконференції 24.07.2019 о 12:00 год. задовольнити. Доручено Голосіївському районному суду міста Києва, забезпечити проведення судового засідання у справі № 12/23-Б розгляд якої призначено на 24.07.2019 о 12:00 год., в режимі відеоконференції.

Узагальнений виклад позиції інших учасників у справі.

23.07.2019 до Південно-західного апеляційного господарського суду від арбітражного керуючого Бєлоусова І.В. надійшло клопотання, у якому останній зазначає, що доводи скаржника, викладених в апеляційній скарзі вважає безпідставними, такими, що не узгоджуються з правовій позиції Касаційного господарського суду Верховного суду, викладеній у постанові від 26.02.2019.

Також, арбітражний керуючий Бєлоусов І.В. просить розглянути апеляційну скаргу без його участі.

Представник Акціонерного банку «Південний» в судовому засіданні 24.07.2019 вимоги апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити, скасувати ухвалу Господарського суду Херсонської області від 31.05.2019.

Інші представники сторін у судове засідання не з`явились.

Відповідно до частини 12 статті 270 ГПК України, неявка сторін, або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Зважаючи на те, що в матеріалах справи містяться докази повідомлення всіх учасників судового процесу, а також те, що явка сторін не визнавалася судом обов`язковою, колегія суддів переходить до розгляду апеляційної скарги по суті.

Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно статті 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Відповідно до частини шостої статті 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі - Закону про банкрутство).

Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 ГПК України, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, арбітражний керуючий Бєлоусов І.В. 02.05.2018 звернувся до Господарського суду Херсонської області з заявою про оплату послуг та відшкодування витрат арбітражного керуючого за рахунок кредиторів, свої вимоги він мотивує тим, що протягом виконання Бєлоусовим І.В. повноважень ліквідатора боржника не було створено фонду для оплати послуг та компенсації витрат арбітражного керуючого, а затверджені судом витрати ліквідатора в ході ліквідаційної процедури та звіти про оплату послуг ліквідатора (загалом 83 150, 17 грн.) не оплачені.

Задовольняючи заяву арбітражного керуючого Бєлоусова І.В. про оплату послуг та відшкодування витрат арбітражного керуючого за період виконання повноважень ліквідатора банкрута за рахунок їх пропорційного розподілу між кредиторами у сумі 83150,17 грн. пропорційно грошовим вимогам кредиторів, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість заявленого арбітражним керуючим Бєлоусова І.В. клопотання про стягнення на його користь затверджених судом грошової винагороди.

Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Так, предметом даного судового розгляду є заява ліквідатора банкрута - арбітражного керуючого Бєлоусова І.В. про стягнення з кредиторів оплати послуг та відшкодування витрат арбітражного керуючого пропорційно грошовим вимогам кредиторів.

Як вбачається з матеріалів оскарження ухвали, ухвалою Господарського суду Херсонської області від 13.12.2016 на підставі протоколу засідання комітету кредиторів від 22.07.2016 затверджено оплату послуг арбітражного керуючого Бєлоусова І.В. у розмірі двох мінімальних заробітних плат на місяць з дня його призначення.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 13.12.2016 затверджено звіт арбітражного керуючого Бєлоусова І.В. про оплату послуг та відшкодування витрат з 31.05.2016 по 23.11.2016 в сумі 16 819, 66 та 638, 18 грн. відповідно.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 27.06.2017 затверджено звіт арбітражного керуючого Бєлоусова І.В. про оплату послуг та відшкодування витрат з 24.11.2016 по 26.05.2017 в сумі 34 844, 40 та 385, 02 грн. відповідно.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 07.12.2017 затверджено звіт арбітражного керуючого Бєлоусова І.В. про оплату послуг та відшкодування витрат з 26.05.2017 по 17.11.2017 в сумі 36 658, 91 та 204 грн. відповідно.

Таким чином, ухвалами Господарського суду Херсонської області від 13.12.2016, від 27.06.2017, від 07.12.2017 затверджено ліквідатору ЗАТ «Укрсклопром» - арбітражному керуючому Бєлоусову І.В. оплату послуг за період виконання ним повноважень ліквідатора та звіти про оплату послуг за виконання повноважень ліквідатора та відшкодування витрат за період виконання обов`язків ліквідатора ЗАТ «Укрсклопром» (за певні періоди та у відповідних сумах).

Європейський Суд з прав людини (рішення від 28.03.2006 за заявою № 31443/96 у справі «Броньовський проти Польщі») зазначив, що принцип верховенства права зобов`язує державу поважати і застосовувати запроваджені нею закони, створюючи правові й практичні умови для втілення їх в життя.

Згідно з положеннями статті 31 Закону про банкрутство надання послуг професійного арбітражного керуючого відбувається на платній основі.

Частиною четвертою статті 31 Закону про банкрутство встановлено, що арбітражний керуючий має право отримувати винагороду в розмірі та порядку, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 1 Закону про банкрутство арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) - фізична особа, яка має ліцензію, видану в установленому законодавством порядку, та діє на підставі ухвали господарського суду. Ліквідатор - фізична особа, яка відповідно до рішення господарського суду організовує здійснення ліквідаційної процедури боржника, визнаного банкрутом, та забезпечує задоволення визнаних судом вимог кредиторів у встановленому цим Законом порядку.

Частиною шостою статті 31 Закону про банкрутство передбачено, що при реалізації своїх прав та обов`язків арбітражний керуючий зобов`язаний діяти сумлінно та розумно з урахуванням інтересів боржника та його кредиторів.

Частиною дванадцята і тринадцята статті 31 Закону про банкрутство визначають, що оплата послуг, відшкодування витрат арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) у зв`язку з виконанням ним своїх обов`язків здійснюються в порядку, встановленому цим Законом, за рахунок коштів, одержаних від продажу майна боржника, або за рахунок коштів кредиторів чи коштів, одержаних у результаті виробничої діяльності боржника.

Розмір та порядок оплати послуг арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) за кожен місяць здійснення ним своїх повноважень встановлюється та виплачується в розмірі, встановленому комітетом кредиторів і затвердженому господарським судом, якщо інше не встановлено цим Законом, але не менше двох мінімальних заробітних плат та не більше середньомісячної заробітної плати керівника боржника за останні дванадцять місяців його роботи перед порушенням провадження у справі про банкрутство (частина чотирнадцята статті 31 Закону про банкрутство).

Закон про банкрутство визначає, що у справі про банкрутство арбітражний керуючий виконує покладені на нього судом обов`язки та, відповідно, здійснює діяльність арбітражного керуючого на платній основі.

Згідно з частиною шістнадцятою статті 31 Закону про банкрутство звіт про оплату послуг, відшкодування витрат арбітражного керуючого затверджується рішенням комітету кредиторів та ухвалою господарського суду. Ухвала може бути оскаржена у встановленому порядку.

Отже, у випадку, коли оплата послуг арбітражного керуючого здійснюється не за рахунок коштів, одержаних від продажу майна боржника, чи коштів, одержаних у результаті виробничої діяльності боржника, то така оплата повинна здійснюватись за рахунок коштів кредиторів, виходячи із принципу пропорційності їх грошовим вимогам. (висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Верховного суду від 01.08.2018 у справі №912/1783/16).

Крім того, законодавець не ставить порядок розподілу витрат на оплату послуг ліквідатора в залежність від майнового стану кожного кредитора у справі про банкрутство, правового статусу кредитора (особа, заснована на приватній чи державній формі власності, державний орган, громадська організація тощо), від джерел фінансування того чи іншого кредитора, а також від майнових результатів арбітражного керуючого у справі про банкрутство. Постанова Верховного від 13.02.2019 у справі № 910/22696/15.

Вищенаведене спростовує твердження скаржника щодо неправильного застосування судом першої інстанції частини десятої статті 3-1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

З огляду на вищевикладене колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду вважає правомірним висновок місцевого господарського суду щодо стягнення грошової винагороди та витрат арбітражного керуючого Бєлоусова І.В. за виконання обов`язків ліквідатора боржника з кредиторів пропорційно їх грошових вимог.

Колегія суддів, перевіривши правильність поданого розрахунку грошової винагороди, враховуючи частки кредиторських вимог у загальній сумі реєстру вимог кредиторів, стягненню на користь ліквідатора в рахунок оплати його послуг підлягають грошові кошти у наступних розмірах:

- 756,66 гривень з Херсонською міського центру зайнятості;

- 10925,93 гривень з ТОФ фірма «Ман»;

- 1172,41 гривень з ФОП Малахової В.В. ;

- 507,21 гривень з УПФУ у м. Херсоні;

- 540,47 гривень ТОВ «Євромаркет»;

- 149,67 гривень з ПАТ «Хмельницькгаз»;

- 848,13 гривень з ДП «Газ України» «НАК Нафтогаз України»;

- 3434,10 гривень з ПАТ «Укрсоцбанк»;

- 63734,60 гривень з АТ «Південний»;

- 1047,69 гривень з ПАТ «ЕК Херсонобленерго».

Крім того, як вбачається із матеріалів справи, в ході розгляду даної справи не було встановлено обставин, які б свідчили про заперечення або оскарження дій (бездіяльності) ліквідатора ЗАТ «Укрсклопром» - арбітражного керуючого Бєлоусова І.В.

Отже, у зв`язку з відсутністю у банкрута будь-яких майнових активів покладення оплата грошової винагороди арбітражного керуючого за період виконання повноважень ліквідатора у справі покладається на кредиторів виходячи із принципу пропорційності вимог кредиторів.

Неправомірними є твердження скаржника, про необхідність здійснення оплати послуг ліквідатора виключно за рахунок коштів, одержаних від продажу майна банкрута, за наявності потенційної можливості виявлення майнових активів банкрута, оскільки норми частини дванадцятої статті 3-1 Закону про банкрутство визначають декілька джерел для здійснення оплати цих послуг, в тому числі за рахунок коштів кредиторів.

Не заслуговують на увагу твердження скаржника з приводу того, що стягнення грошової винагороди на користь арбітражного керуючого у спосіб, не передбачений чинним законодавством, пропорційно з кредиторів, які звернулися до суду за захистом порушеного банкрутом права, завдає останнім не передбачених додаткових матеріальних збитків та порушує права власності кредиторів на належні їм матеріальні засоби, в тому числі кошти.

Так, законодавець не ставить порядок розподілу витрат на оплату послуг арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) в залежність від обсягу його діяльності (за умови достатності та відповідності цих дій вимогам Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»), від розміру задоволених вимог кредиторів у справі, майнового стану кредитора у справі про банкрутство, правового статусу кредитора (особа, заснована на приватній чи державній формі власності, державний орган, громадська організація тощо), від джерел фінансування того чи іншого кредитора, а також від майнових результатів роботи арбітражного керуючого у справі про банкрутство (правова позиція Верховного суду, викладена в постановах від 01.08.2018 у справі № 912/1783/16., від 04.10.2018 по справі №916/1503/17 та від 30.01.2019 по справі №910/32824/15).

Як зазначено у Постанові Верховного Суду від 04.10.2018 у справі № 916/1503/17, відсутність майна у боржника або ж відсутність інших джерел для покриття витрат на виплату винагороди арбітражному керуючому можна розцінювати як примушування до безоплатної праці, що забороняється та прирівнюється до рабства в контексті статті 4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та інших міжнародних актів (зокрема, Конвенції 1926 року про заборону рабства, Конвенції Міжнародної організації праці про примусову чи обов`язкову працю 1930 року ратифіковану Україною 10.08.1956 року, Конвенції Міжнародної організації праці №105 про скасування примусової праці 1957 року ратифіковану Україною 05.10.2000 року), резолюції Економічної і Соціальної Ради ООН (ЕКОСОС) 1996 року тощо) та суперечить ст. 43 Конституції України.

На підставі викладеного, ухвала Господарського суду Херсонської області від 31.05.2019 по справі № 12/23-Б є законною та обґрунтованою, оскільки її винесено в результаті повного з`ясування обставин, що мають значення для справи та правильного застосування норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги Акціонерного банку «Південний» суд апеляційної інстанції не вбачає.

Зважаючи на те, що апеляційну скаргу залишено без задоволення, витрати по сплаті судового збору за перегляд ухвали Господарського суду Херсонської області в апеляційному порядку, у відповідності до статті 129 ГПК України покладаються на Акціонерний банк «Південний».

Керуючись статтями 129, 240, 277, 275, 276, 281- 283 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу Господарського суду Херсонської області від 31.05.2019 у справі № 12/23-Б - залишити без змін.

Апеляційну скаргу Акціонерного банку «Південний» - залишити без задоволення.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на Акціонерний банк «Південний».

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у строки, передбачені статтею 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 25.07.2019.

Головуючий суддя Філінюк І.Г.

Суддя Бєляновський В.В.

Суддя Савицький Я.В.