ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

25 липня 2019 року Справа № 923/401/19

Господарський суд Херсонської області у складі судді Нікітенка С.В. при секретарі Межерицькій О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Акціонерного товариства "Херсонобленерго" про закриття провадження у справі

за позовом Фермерського господарства "ЛІДЕР АГРІ", с. Новокаїри Бериславського району Херсонської області

до Акціонерного товариства "Херсонобленерго", м. Херсон

про визнання недійсним рішення.

за участю представників: від позивача - Ковальчук І.М., ордер серії ХС № 129276 від 16.05.2019;

від відповідача - Шорстов О.Ю., довіреність № 07/133-19 від 08.04.2019

У відповідності до ч.1 п.1 статті 222 Господарського процесуального кодексу України здійснюється повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

в с т а н о в и в:

Фермерське господарство "ЛІДЕР АГРІ" звернулось до Господарського суду Херсонської області з позовною заявою до Акціонерного товариства "Херсонобленерго" про визнання недійсним рішення комісії АТ "Херсонобленерго" щодо розгляду акту про порушення № 131627 від 14.03.2019, оформленого протоколом № 18 від 07.05.2019.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.05.2019 справу розподілено судді - Нікітенко С.В.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 22 травня 2019 позовну заяву позивача залишено без руху та надано час для усунення виявлених недоліків.

Ухвалою від 03 червня 2019 року Господарським судом Херсонської області року суд прийняв позовну заяву позивача до розгляду та відкрив провадження у справі. Розгляд справи 923/401/19 визначено здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 19 липня 2019 року на 12.год.00хв.

Цією ж ухвалою суд запропонував сторонам у встановлені строки надати до суду: відповідачу відзив на позовну заяву, належним чином завірені копії статутних та реєстраційних документів, позивачу відповідь на відзив

Зазначена ухвала суду направлена на адресу учасників провадження рекомендованою поштою з повідомленням про вручення.

21 червня 2019 року від АТ "Херсонобленерго" надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідачем позовні вимоги не визнаються в повному обсязі з підстав викладених в наданому відзив.

Одночасно з відзивом на позовну заяву від АТ "Херсонобленерго" надійшла заява про закриття провадження у справі.

В обґрунтування вказаної заяви відповідач посилається на ті обставини, що позовні вимоги про визнання недійсним рішення комісії АТ "Херсонобленерго" щодо розгляду акту про порушення № 131627 від 14.03.2019, оформленого протоколом № 18 від 07.05.2019 не підлягають судовому розгляду, за твердженням останнього, позивачем не вірно вибрано спосіб захисту своїх прав. Відповідачем зазначено, що обраний позивачем спосіб захисту є неправомірним та сам по собі не сприяє ефективному відновленню порушеного права.

19 липня 2019 року представник позивача у судовому засіданні подав письмові заперечення стосовно заяви відповідача про закриття провадження у справі, позивач вважає дану заяву безпідставною, а тому просить суд відмовити відповідачу у задоволені вказаної заяви.

З метою додаткового вивчення поданої відповідачем заяви про закриття провадження, у судовому засіданні 19.07.2019 оголошено перерву, сторонам повідомлено про дату та час наступного судового засідання.

23 липня 2019 року до суду від відповідача надійшли додаткові пояснення щодо заяві про закриття провадження.

У призначене судове засідання 25.07.2019р. прибули уповноважені представники сторін.

У судовому засіданні 25.07.2019р. представник відповідача підтримав заяву про закриття провадження у справі, представник позивача заперечує проти задоволення даної заяви, вважає її необґрунтованою, оцінює надані докази на свою користь..

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дійшов висновку що АТ "Херсонобленерго" слід відмовити у задоволені заяви про закриття провадження у справі, з огляду на наступне.

Завданням суду при здійсненні правосуддя в силу положень статті 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" є зокрема забезпечення кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно ст. 4 ГПК України, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Відповідно до п. 3 ч.1 ст.20 ГПК України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Вказаними нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. Отже, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судам належить зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції. Так, у рішенні від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Європейський суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. До господарського суду вправі звернутись кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється, тобто має значення лише суб`єктивне уявлення особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмету і підстави позову. Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача. Предмет позову кореспондує зі способами захисту права. Під способами захисту права слід розуміти заходи, прямо передбачені законом з метою припинення оспорювання або порушення суб`єктивних цивільних прав та усунення наслідків такого порушення. Після з`ясування фактичних обставин суд може зробити висновок про відповідність заявленої матеріально - правової вимоги способам захисту права і про порушення охоронюваного законом інтересу позивача. У разі встановлення, що заявлені вимоги за своїм змістом не відповідають матеріально-правовим способам захисту права суд приймає рішення про відмову у позові. Підставою позову є факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу.

Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. При цьому, позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи, і в залежності від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту. Вирішуючи спір, суд надає об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначає, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Реалізуючі право на судовий захист, передбачене статтею 55 Конституцією України, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин.

Оцінюючі належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, судам слід виходити із його ефективності, і це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Відтак підставою для звернення до суду є наявність порушеного права, а таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які підтверджували б наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

Як зазначалося вище, встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Звернувшись до господарського суду з цим позовом, Фермерське господарство "ЛІДЕР АГРІ" вважає, що вимога до Акціонерного товариства "Херсонобленерго" про визнання недійсним рішення комісії АТ "Херсонобленерго" щодо розгляду акту про порушення № 131627 від 14.03.2019, оформленого протоколом № 18 від 07.05.2019., є належним способом захисту прав позивача.

Відповідно до частинами 1-4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (ч. 2 ст. 4 ГПК України).

Разом з тим, звертаючись до господарського суду, позивач вказує у позовній заяві предмет та підстави позову, тобто, самостійно визначає, яке його право, на його суб`єктивну думку, є порушеним, та в який спосіб належить здійснити судовий захист порушеного права.

Натомість, вирішуючи спір, судам належить з`ясувати наявність порушеного права позивача та відповідність обраного ним способу захисту порушеного права способам, визначеним у законодавстві.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Предмет спору - це об`єкт спірних правовідносин, щодо якого виник спір між позивачем і відповідачем. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстава позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки. Підставу позову становлять фактична й правова підстава. Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача.

Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога позивача. Правильне встановлення підстави позову визначає межі доказування, є гарантією прав відповідача на захист проти позову.

Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

До того ж, закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України можливе у разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до подання позову, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для закриття провадження у даній справі внаслідок відсутності предмета спору, оскільки спір між сторонами існує спір і правовідносини щодо склалися між позивачем та відповідачем не врегульовані, відповідно підстави для закриття провадження у справі № 923/401/19 відсутні.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини ухвали та повідомлено представникам сторін про дату складення повного тексту ухвали.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 13, 20, 231, 234, 235 Господарського суду України, суд -

п ос т а н о в и в :

1. Відмовити Акціонерному товариству "Херсонобленерго" у задоволені заяви про закриття провадження у справі № 923/401/19.

Ухвала набирає законної сили у відповідності до частини 1 статті 235 ГПК України з моменту її оголошення.

Повний текст ухвали складено та підписано 29.07.2019р.

Суддя С.В. Нікітенко