РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

24.07.2019Справа № 910/5941/19

Господарський суд міста Києва в складі судді Коткова О.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу № 910/5941/19

за позовом Національного антикорупційного бюро України

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хофт"

про стягнення грошових коштів

Без виклику учасників судового процесу.

СУТЬ СПОРУ:

08 травня 2019 року до Господарського суду міста Києва від Національного антикорупційного бюро України (позивач) надійшла позовна заява № 01-230/14607 від 02.05.2019 року до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хофт" (відповідач) про стягнення штрафних санкцій у вигляді пені за неналежне виконання зобов`язань за договором про закупівлю послуг за державні кошти № 217 від 18.06.2018 року в сумі 7139,12 грн. (сім тисяч сто тридцять дев`ять гривень 12 копійок).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання за договором про закупівлю послуг за державні кошти № 217 від 18.06.2018 року, зокрема, у визначені договором строки своєчасно не здійснив виконання ремонтних робіт, внаслідок чого позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення пені.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.05.2019 року у справі № 910/5941/19 позовну заяву № 01-230/14607 від 02.05.2019 року Національного антикорупційного бюро України до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хофт" про стягнення грошових коштів залишено без руху, надано Національному антикорупційному бюро України строк для усунення встановлених недоліків позовної заяви протягом 5 (п`яти) днів з дня вручення даної ухвали.

Так, поштове відправлення з ухвалою суду у даній справі було направлене Національному антикорупційному бюро України за адресою: 03035, м. Київ, вул. Василя Сурикова, 3, яка вказана в позовній заяві та відповідає адресі місцезнаходження у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 261 ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.05.2019 року у справі № 910/5941/19 вручено уповноваженому представнику позивача - 15.05.2019 року.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 116 Господарського процесуального кодексу України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Тобто, строк для усунення встановлених недоліків позовної заяви до 20.05.2019 року (включно).

17.05.2019 року через відділ діловодства суду від Національного антикорупційного бюро України надійшла заява № 102-230/16417 від 17.05.2019 року "Про усунення недоліків позовної заяви".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.05.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/5941/19, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; встановлено відповідачу строк у п`ятнадцять днів з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позов із урахуванням вимог, передбачених статтею 165 Господарського процесуального кодексу України, з викладенням мотивів повного або часткового відхилення вимог позивача з посиланням на діюче законодавство; докази направлення відзиву позивачу.

Згідно з частиною 4 статті 89 Цивільного кодексу України відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами частини 1 статті 7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Так, ухвалу суду про відкриття провадження у даній справі було направлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Хофт" за адресою: 04073, м. Київ, пр. Степана Бандери, 6, яка вказана в позовній заяві та відповідає адресі місцезнаходження у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 063 ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.05.2019 року у справі № 910/5941/19 вручено уповноваженому представнику відповідача - 23.05.2019 року.

Відтак, строк для надання відзиву на позовну заяву до 07.06.2019 року (включно).

10.06.2019 року через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (направлений засобами поштового зв`язку 07.06.2019 року, тобто поданий у встановлений судом строк), в якому відповідач проти позову заперечує посилаючись на те, що нарахування пені за порушення строків виконання робіт необхідно здійснювати на суму прострочених виконаних робіт, а не на загальну вартість робіт за договором, за розрахунком відповідача розмір пені за порушення строків виконання робіт становить 17 737,20 грн. Відповідач вказує, що вказаний розмір пені 18.02.2019 року був сплачений позивачу. Крім того, відповідач вважає, що суд може зменшити розмір нарахованих штрафних санкцій (пені) до розміру, який вже був сплачений відповідачем.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами (ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

18.06.2018 року між Національним антикорупційним бюро України (надалі - позивач, замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Спец-Монтаж Київ» (нова назва Товариство з обмеженою відповідальністю "Хофт") (надалі - відповідач, виконавець) укладено договір про закупівлю послуг за державні кошти № 217 (надалі - договір), відповідно до п. 1.1. якого, виконавець бере на себе зобов`язання своїми силами і засобами, на власник ризик надати за завданням замовника послуги за ДБН А.2.2-3:2014 з поточного ремонту приміщень 3-го та 4-го поверху адміністративної будівлі Національного антикорупційного бюро України за адресою: м. Київ, вул. Василя Сурикова, 3, корпус № 1 (код за ДК 021:2015 - 45450000-6 (Інші завершальні будівельні роботи)), КЕКВ 2240 (послуги), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити послуги у строки та на умовах встановлених даним договором.

Відповідно до п. 2.1. договору (в редакції додаткового договору № 1/473 від 20.11.2018 року) ціна договору (загальна вартість послуг за договором) становить 829 210,69 грн., у тому числі ПДВ 20%. Ціна договору (загальна вартість послуг за договором) визначена договірною ціною на послуги (додаток № 2), що розрахована відповідно до локального кошторису на послуги з підсумковою відомістю ресурсів (додаток № 3). Договірна ціна є твердою і може коригуватись тільки за взаємною згодою сторін. Ціна договору (загальна вартість послуг за договором) визначена з урахуванням всіх витрат виконавця, які необхідно понести виконавцю у зв`язку із наданням послуг, в тому числі завантаження, розвантаження, сплату митних тарифів, транспортних витрат до місця надання послуг, податків і зборів та інших витрат, понесених виконавцем.

В п. 5.1. договору визначено, що строк надання послуг та передання їх результату замовнику встановлюється протягом 60 (шести десяти) календарних днів з моменту укладення цього договору.

Відповідно до ст. 253 Цивільного кодексу України унормовано, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Отже, строк надання послуг до 18.08.2019 року (включно).

За умовами п. 5.2. договору надання послуг здійснюється за рахунок сил та матеріалів виконавця.

Згідно з п. 8.5. договору у випадку порушення виконавцем строків надання послуг, надання послуг у неповному обсязі або несвоєчасного повернення коштів, сплачених за неякісні послуги, та суми попередньої оплата, що не підтверджена актами приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в) та довідками про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (форма КБ- 3), виконавець зобов`язаний сплатити за вимогою замовника пеню у розмірі 0,1 відсотка від загальної вартості послуг за цим договором за кожен день такого прострочення, а за прострочення понад 30 (тридцять) календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7 відсотків від загальної вартості послуг за цим договором.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору про закупівлю послуг за державні кошти № 217 від 18.06.2018 року відповідач виконав, а позивач прийняв послуги з поточного ремонту приміщень 3-го та 4-го поверху адміністративної будівлі Національного антикорупційного бюро України, що підтверджується довідками про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (форма КБ-3), актом № 1 приймання виконаних будівельних робіт за липень 2018 року від 26.07.2018 року та актом № 2 приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2018 року від 17.09.2018 року.

У зв`язку з порушенням відповідачем умов договору в частині недотримання строків надання послуг позивачем нараховано пеню в розмірі 24 876,32 грн.

Позивачем було направлено відповідачу вимогу № 03/2-142/44368 від 28.11.2018 року про сплачу пені за порушення строків надання послуг у розмірі 0,1% від загальної вартості послуг в сумі 24 876,32 грн.

Відповідач листом від 13.12.2018 року № 13-01/12-18 підтвердив, що послуги в повному обсязі прийняті 17.09.2018 року, та не заперечував проти кількості днів прострочення, однак заперечував проти суми пені та визнав її у розмірі 17 737,20 грн. В обґрунтування своїх заперечень посилався на те, що обумовлений договором строк ним виконані роботи на суму 237 968,75 грн., а вартість прострочених послуг становить 591 466,43 грн., тому пеня повинна нараховуватися саме на суму прострочених виконаних робіт.

Судом встановлено, що 18.02.2019 року відповідачем було сплачено позивачу пеню у розмірі 17 737,20 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи банківською випискою.

Відтак, позивач просить суд стягнути з відповідача нараховану пеню в розмірі 7139,12 грн. (24 876,32 грн. - 17 737,20 грн.).

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 1 ст. 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Нормами ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 611 Цивільного кодексу України зазначено, що одним з наслідків порушення зобов`язання є оплата неустойки (штрафу, пені) - визначеної законом чи договором грошової суми, що боржник зобов`язаний сплатити кредитору у випадку невиконання чи неналежного виконання зобов`язання, зокрема у випадку прострочення виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбаченому у Господарському кодексі України, іншими законами та договором.

Частиною 1 ст. 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойка - це грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Згідно з нормами ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Під штрафними санкціями тут розуміються також і грошові суми, які учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити в разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності. Неустойка в розумінні ст. 549 Цивільного кодексу України - це спосіб забезпечення та санкція за порушення саме приватноправових (цивільно-правових) зобов`язань.

Частиною 2 статті 231 Господарського кодексу України передбачено, що у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах:

- за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг);

- за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Отже, виходячи з положень зазначеної норми матеріального права, застосування до боржника, який порушив господарське зобов`язання штрафних санкцій у вигляді пені та штрафу, передбачених абзацом 3 частини 2 статті 231 ГК України, можливо при сукупності відповідних умов, а саме: якщо інший розмір певного виду штрафних санкцій не передбачений договором або законом; якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення, пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України, якщо допущено прострочення виконання не грошового зобов`язання, пов`язаного з обігом (поставкою) товарів, виконаних робіт, наданням послуг, з вартості яких і вираховується у відсотковому відношенні розмір пені за кожний день прострочення виконання такого зобов`язання та за прострочення його виконання понад тридцять днів додатково вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафу з вказаної вартості.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у справі № 903/545/17 від 11.05.2018.

Штрафні санкції, передбачені абзацом третім частини другої статті 231 ГК України, застосовуються за допущене прострочення виконання лише не грошового зобов`язання, пов`язаного з обігом (поставкою) товару, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких й вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафних санкцій (п. 2.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань").

Пунктом 8.5. договору визначено, що у випадку порушення виконавцем строків надання послуг, надання послуг у неповному обсязі або несвоєчасного повернення коштів, сплачених за неякісні послуги, та суми попередньої оплата, що не підтверджена актами приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в) та довідками про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (форма КБ- 3), виконавець зобов`язаний сплатити за вимогою замовника пеню у розмірі 0,1 відсотка від загальної вартості послуг за цим договором за кожен день такого прострочення, а за прострочення понад 30 (тридцять) календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7 відсотків від загальної вартості послуг за цим договором.

Так, позивач здійснює нарахування пені, виходячи із загальної вартості послуг за договором, яка становить 829 210,69 грн. (п. 2.1. договору (в редакції додаткового договору № 1/473 від 20.11.2018 року)), за розрахунком позивача сума пені за порушення строків виконання робіт становить 24 876,32 грн.

При цьому, відповідач вказує, що нарахування пені повинно здійснюватися на суму прострочених виконаних робіт, яка становить 591 466,43 грн., за розрахунком відповідача розмір пені за порушення строків виконання робіт становить 17 737,20 грн.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи доказів, відповідачем було сплачено позивачу пеню у розмірі 17 737,20 грн., що підтверджується банківською випискою.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Свобода договору означає право громадян або юридичних осіб, та інших суб`єктів цивільного права вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості, наданій сторонам, визначати умови такого договору. Однак, під час укладення договору, визначаючи його умови, сторони повинні дотримуватись нормативно-правових актів.

Згідно ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

За таких обставин, суд дійшов висновку, що сторони за взаємною згодою визначили вид штрафних санкцій та їх розмір за порушення зобов`язань за договором, беручи до уваги той факт, що дані зобов`язання з приводу строків виконання робіт не є грошовими зобов`язаннями та положення щодо обмеження розміру штрафних санкцій законом на них не поширюються.

В зв`язку з цим, обгрутованим є нарахування пені за порушення строків виконання робіт саме на загальну вартість послуг за договором, яка становить 829 210,69 грн.

Частиною 3 ст. 551 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Тлумачення ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України свідчить, що в ній не передбачено вимог щодо обов`язкової наявності одночасно двох умов, а тому достатнім для зменшення неустойки може бути наявність лише однієї з них.

Зазначену правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 15.02.2018 року у справі № 467/1346/15-ц.

Вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду. Господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені. При застосуванні правил про зменшення неустойки суди не мають якогось усталеного механізму зменшення розміру неустойки, тому кожного разу потрібно оцінювати обставини та наслідки порушення зобов`язання на предмет наявності виняткових обставин на стороні боржника.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій; при цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Частиною 2 ст. 233 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

В даній нормі під "іншими учасниками господарських відносин" слід розуміти третіх осіб, які не беруть участь в правовідносинах між боржником та кредитором, проте, наприклад, пов`язані з кредитором договірними відносинами.

Інститут зменшення неустойки судом є ефективним механізмом забезпечення балансу інтересів сторін порушеного зобов`язання.

За встановлених судом обставин справи, судом встановлено, що поведінка відповідача свідчить про вжиття ним заходів до виконання зобов`язання за договором, докладання ним можливих зусиль для уникнення прострочки виконання обумовлених договором робіт, зобов`язання за договором було виконано повністю, підтвердженням чого є акти приймання виконаних будівельних робіт, підписані з боку позивача без будь-яких зауважень та заперечень, про що зазначає сам позивач у позовній заяві, добровільна сплата пені за порушення строків виконання робіт від суми прострочених виконаних робіт в розмірі 17 737,20 грн., відсутність в матеріалах справи доказів негативних наслідків від несвоєчасного виконання робіт, а також те, що порушення зобов`язання у даній справі фактично не завдало збитків позивачу, зворотного матеріали справи не містять, незначний строк прострочення виконання не грошового зобов`язання (відповідач допустив порушення строку виконання робіт на 29 календарних днів).

Отже, дослідивши дійсний зміст правовідносин, суд на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню.

Аналогічна правова позиція щодо можливості зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки, що є правом суду, яке реалізується ним на власний розсуд, викладена у постановах Верховного Суду від 30.05.2019 року у справі № 916/2268/18, від 04.05.2018 року у справі № 917/1068/17, від 22.01.2019 року у справі № 908/868/18, від 13.05.2019 року у справі № 904/4071/18.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе зменшити розмір пені на 50%, відтак з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня у розмірі 3569,56 грн.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню про стягнення пені у розмірі 3569,56 грн.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених вимог в сумі 960,50 грн. відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 86, 129, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Хофт" (, адреса: 04073, м. Київ, пр. Степана Бандери, 6) на користь Національного антикорупційного бюро України (, адреса: 03035, м. Київ, вул. Василя Сурикова, 3) грошові кошти: пені - 3569,56 грн. (три тисячі п`ятсот шістдесят дев`ять гривень 56 копійок) та судовий збір - 960,50 грн. (дев`ятсот шістдесят гривень 50 копійок).

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 24.07.2019р.

Суддя О.В. Котков