ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"23" липня 2019 р. Cправа № 902/342/19

Суддя Господарського суду Вінницької області Колбасов Ф.Ф., при секретарі судового засідання Вознюк К.В., розглянувши в судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" (01011, м. Київ, вул. Лєскова, 9)

до 1.: Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСТЕР" (21001, м. Вінниця, вул. Володимира Антоновича, буд. 7)

до 2.: Товариства з обмеженою відповідальністю "Еко Ніка" (23340, Вінницька область, Тиврівський район, с. Строїнці, вул. 50-річчя Жовтня, буд. 18 А)

до 3.: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до 4.: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 )

про стягнення 1440745,00 грн.

За участю:

- представника позивача - АТ "Райффайзен Банк Аваль" Сандуляк С.А. (діє на підставі довіреності № 65/18 від 08.02.2018 р.) в режимі відеоконференції з Оболонським районним судом міста Києва.

- представники відповідачів - ТОВ "ОСТЕР", ТОВ "Еко Ніка", ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в судове засідання не з`явились.

В С Т А Н О В И В :

02.05.2019 р. до Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСТЕР", Товариства з обмеженою відповідальністю "Еко Ніка", ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором №010/162/22/07 від 01.02.2018 р., що укладений в рамках Генерального договору на здійснення кредитних операцій № 01/Р7-01-04/401 від 21.05.2013 р., у розмірі 1440745,00 грн.

Позов обґрунтовано тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю "ОСТЕР", як позичальник своєчасно не виконало свої кредитні зобов`язання перед Банком за кредитним договором №010/162/22/07 від 01.02.2018 р. в частині повернення суми кредиту та сплати коштів за користування ним. З цих підстав позивач просить солідарно стягнути 1440745,00 грн. заборгованості за тілом кредиту з позичальника - Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСТЕР" та його поручителів - Товариства з обмеженою відповідальністю "Еко Ніка", ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

03.05.2019 р. Господарський суд Вінницької області звернувся до Відділу адресно-довідкової роботи УДМС у Вінницькій області із запитами про надання відомостей про реєстрацію місця проживання та інші персональні дані, що містяться в картотеці реєстраційного обліку Вінницького районного сектору УДМС України у Вінницькій області відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

На вказані запити 14.05.2019 р. судом отримано відповіді Відділу адресно-довідкової роботи УДМС у Вінницькій області про те, що ОСОБА_2 проживає за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_4 проживає за адресою: АДРЕСА_4 .

Ухвалою суду від 14.05.2019 р. за вказаним позовом відкрито провадження у справі № 902/342/19 та призначено підготовче засідання на 06.06.2019 р.

30.05.2019 р. від позивача до суду надійшло клопотання від 28.05.2019 р. про забезпечення судового засідання в режимі відеоконференції.

Ухвалою від 03.06.2019 р. суд задоволив клопотання представника позивача від 28.05.2019 р. про забезпечення судового засідання в режимі відеоконференції.

Ухвалою від 06.06.2019 р. відкладено підготовче засідання на 04.07.2019 р. та враховуючи, що представник Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" знаходиться у м. Києві, з метою оперативності судового провадження, суд задовольнив клопотання представника позивача та доручив проведення судового засідання з розгляду позовної заяви Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСТЕР", Товариства з обмеженою відповідальністю "Еко Ніка", ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення 1440745,00 грн. в режимі відеоконференції 04.07.2019 року об 11:00 год. з Оболонським районним судом міста Києва.

Ухвалою від 04.07.2019 р. закрито підготовче провадження та призначено справу для судового розгляду по суті на 23.07.2019 р. Також ухвалено судове засідання 23.07.2019 р. провести в режимі відеоконференції з Оболонським районним судом міста Києва.

12.07.2019 р. від представника відповідача 1 до суду надійшла заява про зупинення провадження до набрання законної сили рішеннями у справах № 902/375/19, 902/376/19, яка мотивована тим, що між позивачем і відповідачем 1 були укладені іпотечні договори від 21.05.2013 р., від 17.06.2013 р., умовами яких передбачено, що іпотека по цих договорах забезпечує повне виконання грошових зобов`язань ТОВ "Остер", які виникають, або виникнуть в майбутньому з Генерального договору № 01/Р7-01-04/401 від 21.05.2013 р. Позивач 10.04.2019 р. використав своє право звернення стягнення на предмет іпотеки по вказаних договорах у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса № 517, № 518. Відповідач 1 звернувся до господарського суду з позовними заявами про визнання виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню. Проте рішеннями від 20.06.2019 р. у справі № 902/375/19, від 09.07.2019 р. у справі № 902/376/19 ТОВ "Остер" було відмовлено в задоволенні позовів. Вказані рішення не вступили в законну силу. Зазначає, що подальший розгляд даної справи та прийняття рішення по ній до вирішення вище зазначених справ може призвести до завдання майновим інтересам відповідача 1 шкоди в розмірі більшому, ніж це визначено договірними зобов`язаннями, оскільки позивач може отримати повне виконання грошових зобов`язань за рахунок предмету іпотеки на підставі виконавчих написів нотаріусів, крім цього може стягнути з відповідача 1 кошти, обсяг яких є предметом розгляду по даній справі.

На визначену судом дату - 23.07.2019 р. в судове засідання з"явився представник позивача, представники відповідачів в судове засідання не з"явилися.

Сторони про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином - ухвалою суду від 04.07.2019 року, яка надсилалась рекомендованою кореспонденцією.

Копії ухвали суду від 04.07.2019 р., які надсилалися відповідачам 1, 4 - ТОВ "Остер", ОСОБА_2 , вручені останнім 11.07.2019 р., що стверджується поштовими повідомленнями (а.с. 224, 225).

Згідно відомостей, отриманих в мережі Інтернет на офіційному веб-сайті підприємства "Укрпошта" в результаті відстеження поштового відправлення за номером, копія ухвали суду від 04.07.2019 р., яка надсилалася на адресу відповідача 3 - ОСОБА_5 (на адресу зазначену у позовній заяві та у відповіді Відділу адресно-довідкової роботи УДМС у Вінницькій області на запит суду - АДРЕСА_4 ) органом поштового зв`язку не була вручена під час доставки (зазначено - "інші причини").

Копія ухвали суду від 04.07.2019 р. надсилалася відповідачу 2 - ТОВ "Еко Ніка" на адресу зазначену у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань - 23340, Вінницька область, Тиврівський район, с. Строїнці, вул. 50-річчя Жовтня, буд. 18 А, на яку відповідач 2 отримував попередні ухвали суду.

Окрім того, суд зазначає, що ОСОБА_6 є Генеральним директором ТОВ "Остер", яке 11.07.2019 р. отримало ухвалу суду від 04.07.2019 р. та директором ТОВ "Еко Ніка".

З огляду на вище вказане, відповідачі обізнані про наявність спору в суді та про розгляд справи 23.07.2019 р.

При неявці в судове засідання представників відповідачів суд враховує, що відповідно до ч. 4 ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" обов`язок щодо внесення змін про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі, з поміж іншого і стосовно місцезнаходження, покладається на останню.

Відповідно до частин 3, 7 статті 120 ГПК виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Статтею 42 Господарського процесуального кодексу України визначено права та обов`язки учасників судового процесу, зокрема учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази тощо.

Також необхідно зазначити, що за змістом статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Ухвали Господарського суду Вінницької області у справі № 902/342/19 були оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень, а тому відповідачі, враховуючи їх обізнаність про наявність спору в суді, не були позбавлені права та можливості ознайомитись, зокрема, з даною ухвалою від 04.07.2019 р. у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Також суд зазначає, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 р. (Закон України від 17.07.1997 р. № 475/97 - ВР), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (справа "Скопелліті проти Італії" від 23.11.1993 р.), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа "Папахелас проти Греції" від 25.03.1999 р.).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду неефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі "Смірнова проти України").

Суд нагадує, що роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 р. у справі "Красношапка проти України").

До того ж організація провадження здійснюється таким чином, щоб воно було швидким та ефективним, є завданням саме національних судів (див. рішення Суду у справі Білий проти України, no. 14475/03, від 21.10.2010).

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Згідно із ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи положення ст. ст. 13, 74 ГПК України якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів, заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами і документами без явки в судове засідання представників відповідачів.

Суд, розглянувши в судовому засіданні заяву представника відповідача 1 про зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили рішеннями у справах № 902/375/19, 902/376/19, прийшов до висновку, що вона задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду (п. 5 ч.1 ст. 227 ГПК України).

Під неможливістю розгляду слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов`язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Посилання про пов`язаність справи зі справою, що розглядається іншим судом, не може бути підставою для застосування пункту 5 частини першої статті 227 Господарського процесуального кодексу України. Зі змісту наведеного припису слідує, що визначальним для зупинення провадження є саме неможливість розгляду даної справи.

Аналіз вказаних положень Кодексу, дає підстави для висновку, що суд не позбавлений права та зобов`язаний надати правову оцінку наданим учасниками судового процесу письмовим доказам, які наявні в матеріалах справи та самостійно встановити факт на яких ґрунтується позовні вимоги, незалежно від розгляду позовів у провадженні інших судів.

Суд зазначає, що статті 227, 228 Господарського процесуального кодексу України передбачений вичерпний перелік підстав для зупинення провадження по справі, який не підлягає розширеному тлумаченню.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що наявність судових справ № № 902/375/19, 902/376/19, предметом розгляду яких є вищезгадані виконавчі написи нотаріусів про звернення стягнення на предмет іпотеки, не є обставинами, які свідчать про неможливість розгляду даної справи.

За змістом статті 33 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на предмет іпотеки повинно привести сторони до задоволення вимог кредитора за основним зобов`язанням, і тільки ця обставина може бути підставою для припинення зобов`язання як такого, що вважається виконаним згідно зі статтею 599 ЦК України. Забезпечувальне зобов`язання має похідний характер, а не альтернативний основному. Звернення стягнення на предмет іпотеки не призводить до заміни основного зобов`язання на забезпечувальне. Тому задоволення вимог за дійсним основним зобов`язанням одночасно чи за наявності рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки не може мати наслідків подвійного стягнення за основним зобов`язанням, оскільки домовленість сторін про його заміну забезпечувальним зобов`язанням відсутня.

До такого ж висновку прийшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 18.09.2018 р. у справі №921/107/15-г/16.

Окрім того, відповідно до ст. 30 Закону України "Про виконавче провадження" відкриття виконавчих проваджень за виконавчим листом та виконавчим написом нотаріуса щодо одного боржника відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" є підставою для об`єднання виконавчих проваджень в зведене виконавче провадження у межах загальної суми стягнення і не призводить до подвійного стягнення боргу.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі. Пояснила суду, що предмети іпотеки не продані, борг не погашений, майно і надалі перебуває у власності іпотекодавця.

Розглянувши подані документи і матеріали даної справи, заслухавши представника позивача, з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне.

21.05.2013 р. між позивачем (в договорі - "Кредитор") та відповідачем 1 - ТОВ "ОСТЕР" (в договорі - "Позичальник") було укладено Генеральний договір на здійснення кредитних операцій № 01/Р7-01-04/401.

Відповідно до п.1.1. Генерального договору Кредитор зобов"язався здійснювати на користь Позичальника кредитні операції у межах загального ліміту Субліматів, передбачених пунктами 1.2., 1.3. Генерального договору, в порядку, визначеному статтею 2 Генерального договору, а Позичальник зобов`язався виконати усі обов"язки, що витікають зі змісту кредитної операції, Генерального договору, Умов та Договорів, і здійснити певне погашення заборгованості у межах строку кредитної операції.

Загальний ліміт становить 9 100 000,00 грн. Останній день строку дії Загального ліміту - 20 травня 2016 року або інша дата, визначена відповідно до статті 10 Генерального договору (п.1.2 Генерального договору).

Відповідно до п. 2.1. Генерального договору кредитні операції, передбачені в пункті 1.3 Генерального договору, здійснюються на умовах, визначених Генеральним договором та Умовами на підставі укладеного між Кредитором та Позичальником відповідного Договору. Договором визначаються особливості здійснення кредитної операції, зокрема в частині Ліміту Кредитної операції, валюти, строків та умов погашення заборгованості. Договір може містити інші положення та графік погашення заборгованості.

Позичальник зобов`язаний здійснити погашення заборгованості у порядку, визначеному Генеральним договором та Договорами, не пізніше відповідного останнього дня строку дії ліміту кредитної операції, а зобов`язання щодо сплати комісії за обслуговування загального ліміту - не пізніше останнього дня строку дії загального ліміту (п.6.1. Генерального договору).

Підписанням Генерального договору Позичальник надає право Кредитору здійснювати договірне списання з рахунків Позичальника (у т.ч. з рахунків його відокремлених структурних підрозділів), а також з рахунків, що будуть відкриті позичальником (у т.ч. його відокремленими структурними підрозділами) у Кредитора у майбутньому та реквізити яких кредитор визначить самостійно, будь - яких сум, належних до сплати позичальником за Генеральним договором, договорами, та договорами забезпечення з метою погашення заборгованості. Таке договірне списання може здійснюватися Кредитором протягом строку дії Генерального договору будь - яку кількість разів з дати настання строку виконання відповідного грошового зобов`язання (включно) до повного погашення заборгованості. Кредитор є отримувачем коштів по договірному списанню. Списання коштів з рахунків Позичальника (у т. ч. Відокремлених структурних підрозділів) здійснюється на підставі меморіального ордеру (п. 6.2. Генерального договору).

Відповідно до розділу "Визначення термінів" Генерального договору, дефолт - обставини невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань (обов`язків) за Генеральним договором, обставини, які свідчать про те, що зобов`язання позичальника за Генеральним договором не будуть виконані, а також інші обставини, визначені статтею 10 Генерального договору та /або Умовами, як обставини дефолту.

Згідно підп. 10.1.4. п.10.1. Генерального договору у разі настання обставин дефолту, кредитор має безумовне право на власний розсуд без необхідності укладання будь - яких додаткових угод/договорів про зміни вимагати дострокового повного/часткового погашення заборгованості.

Відповідно до підп. 10.2.1. п.10.2. Генерального договору кредитор вправі скористатися правами, зазначеними в п.10.1. Генерального договору та пред`явити позичальнику відповідні вимоги при настанні будь - якої з обставин дефолту, зокрема, у випадку порушення позичальником строків виконання або невиконання будь - яких грошових зобов`язань за Генеральним договором та / або за окремими договорами.

Додатком до Генерального договору № 01/Р7-01-04/401 від 21.05.2013 р. та його невід"ємною частиною є Умови проведення кредитних операцій.

До вказаного Генерального договору сторони підписали ряд додаткових угод, а саме: № 12/Р7-01-04/401/1 від 23.05.2013 р., № 01/Р7-01-04/401/2 від 17.06.2013 р., № 01/Р7-01-04/401/3 від 02.07.2014 р., №01/Р7-01-04/401/4 від 18.07.2014 р., № 01/Р7-01-04/401/5 від 30.07.2014 р., № 01/P7-01-04/401/6 від 31.12.2014 р., № 01/Р7-01-04/401/7 від 15.04.2015 р., № 01/Р7-01-04/401/8 від 29.04.2015 р., № 01/Р7-01-04/401/9, № 01/Р7-01-04/401/10 від 31.05.2016 р., № 01/Р7-01-04/401/11 від 11.04.2017 р., № 01/Р7-01-04/401/12 від 04.05.2017р., № 01/Р7-0І-04/401/13 від 08.11.2017 р., № 01/P7-01-04/401/14 від 06.12. 2017 р., № 01/Р7-01-04/401/15 від 16.01.2018 р., № 01/Р7-01-04/401/15 від 23.02.2018 р., № 01/Р7-01-04/401/16 від 05.04.2018 р.

Зазначеними додатковими угодами позивач і відповідач 1 продовжували терміни повернення кредиту, зменшували і збільшували субліміт.

01.02.2018 р. між позивачем (в договорі - "Кредитор") та відповідачем (в договорі - "Позичальник") було укладено кредитний договір № 010/162/22/07 про "Фінансування поточної діяльності корпоративних клієнтів" до Генерального договору на здійснення кредитних операцій № 01/Р7-01-04/401 від 21.05.2013 р.

Відповідно до підп. 1.1., 1.2., 1.3., 1.4., 1.5., 1.11. п. 1. Кредитного договору кредитор надає позичальнику кредит: ліміт кредитної операції - 1 440 745, 00 грн.; вид ліміту, особливості використання ліміту - відновлювальний ліміт з видачею кредитних коштів однією сумою - траншами; цільове призначення - фінансування витрат пов"язаний з поточною діяльністю; процентна ставка - плата за користування кредитом розраховується на основі фіксованої процентної ставки в розмірі 17,9% процентів річних; останній день строку дії ліміту кредитної операції - 26 січня 2019 р.; порядок погашення - частинами відповідно до Графіку зменшення ліміту (додаток № 1 до договору).

На взаємовідносини сторін за договором поширюються положення Генерального договору та Умов. Сторони зобов`язуються дотримуватися умов Генерального договору та умов проведення кредитних операцій, зокрема, тих положень Умов, що регламентують умови надання кредитів (п. 2 кредитного договору).

Договір вступає в силу з моменту його укладання сторонами в письмовій формі і є невід`ємною частиною генерального договору на здійснення кредитних операцій (п. 5 Договору).

В Додатку № 1 до кредитного договору сторони погодили графік зменшення ліміту кредитної операції.

Відповідно до умов передбачених в Додатку 1 до Кредитного Договору, погашення здійснюється не пізніше дати закінчення поточного періоду дії розміру Ліміту. Сума погашення визначається, як різниця між фактичною сумою основної заборгованості позичальника за кредитом на дату закінчення поточного періоду дії розміру ліміту та лімітом на наступний період.

При цьому, сторонами погоджено наступний графік зменшення ліміту:

- з 01.02.2018 р. по 26.11.2018 р. - 1 440 745, 00 грн.;

- з 27.11.2018 р. по 26.12.2018 р. - 960 496, 67 грн.;

- з 27.12.2018 р. по 26.01.2019 р. - 480 248, 34 грн.

Між позивачем і відповідачем 1 (ТОВ "Остер") були укладені іпотечні договори від 21.05.2013 р., від 17.06.2013 р., умовами яких передбачено, що іпотека по цих договорах забезпечує повне виконання грошових зобов`язань ТОВ "Остер", які виникають, або виникнуть в майбутньому з Генерального договору № 01/Р7-01-04/401 від 21.05.2013 р.

10.04.2019 р. позивач використав своє право звернення стягнення на предмет іпотеки по вказаних договорах у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса № 517, № 518.

Відповідач 1 звернувся до господарського суду з позовними заявами про визнання виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню. Проте рішеннями Господарського суду Вінницької області від 20.06.2019 р. у справі № 902/375/19, від 09.07.2019 р. у справі № 902/376/19 відмовлено в задоволенні позовів.

Для забезпечення виконання позичальником зобов"язань за Генеральним договором, за кредитним договором були укладені наступні Договори поруки:

№ 12/162/23/11 від 01.02.2018 р. між кредитором та поручителем - громадянкою України ОСОБА_7 ;

№ 12/162/23/12 від 01.02.2018 р. між кредитором та поручителем - громадянкою України ОСОБА_2 ;

№ 12/162/23/13 від 01.02.2018 р. між кредитором та поручителем - ТОВ "Еко Ніка".

Відповідно до підп. 1.1.1. п.1.1. Договорів поруки Поручитель зобов"язується відповідати перед Кредитором солідарно з Позичальником за виконання забезпечених зобов`язань, у тому числі тих, що виникнуть у майбутньому, які випливають з умов кредитного договору, за умовами якого Позичальник зобов`язаний: повернути кредит у розмірі 1440745,00 грн., в порядку передбаченому кредитним договором, не пізніше 26 січня 2019 р., або іншої дати, визначеної відповідно до умов кредитного договору.

У випадку повного або часткового невиконання (неналежного виконання) Позичальником всіх або окремих забезпечених зобов`язань, Поручитель та Позичальник відповідають перед Кредитором, як солідарні боржники.

У випадку повного або часткового невиконання (неналежного виконання) Позичальником всіх або окремих забезпечених зобов`язань в порядку та строки, встановлені кредитним договором, Кредитор набуває права вимоги до Поручителя щодо сплати заборгованості за порушеними забезпеченими зобов`язаннями (п.2.1. договорів поруки).

Поручитель зобов`язується здійснити виконання порушених забезпечених зобов`язань протягом 10 банківських днів з дати отримання вимоги від Кредитора та в обсязі, зазначеному в такій вимозі. Вимога Кредитора є єдиним та достатнім доказом настання підстав для виконання Поручителем забезпечених зобов`язань в розмірі, визначеному Кредитором у вимозі. Кредитор має право направляти вимоги Поручителю будь - яку кількість разів до повного виконання забезпечених зобов`язань (п.2.2. договорів поруки).

Договори поруки вступають в силу з моменту підписання сторонами та скріплення печаткою Кредитора. Строк поруки, що встановлена Договором, за кожним забезпеченим зобов`язанням становить 5 років від дня закінчення строку/ настання терміну виконання відповідного забезпеченого зобов`язання. Порука для відповідного забезпеченого зобов`язання не припиняється після закінчення цього строку у разі, якщо Кредитор у межах цього строку пред`явив вимогу до Поручителя. Сторони погодили, що строк поруки для забезпечених зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, обчислюється окремо по кожній його частині починаючи від дня закінчення строку/настання терміну виконання відповідної частини такого забезпеченого зобов`язання (п.7.2. договорів поруки).

Як вбачається з матеріалів справи позивачем на виконання взятих на себе зобов`язань за Генеральним договором, за кредитним договором надано відповідачеві - ТОВ "ОСТЕР" кредит на суму 1 440 745, 00 грн., що підтверджується меморіальними ордерами № 010/162/22/07 від 05.02.2018 р., № 010/162/22/07 від 06.02.2018 р., № 010/162/22/07 від 28.02.2018 р., банківськими виписками за 01.02.2018 р. - 05.03.2019 р., за 05.02.2018 р. - 30.06.2019 р., розрахунком заборгованості.

Відповідач - ТОВ "Остер", в свою чергу, свої зобов`язання за Генеральним договором, за кредитним договором щодо сплати коштів за користування кредитом - відсотків, починаючи з вересня 2018 р., не виконав.

В зв"язку із невиконанням Позичальником (відповідачем - ТОВ "Остер") умов договорів, Кредитор набув безумовного права вимагати дострокового повного погашення заборгованості за кредитним договором № 010/162/22/07 від 01.02.2018 р.

29.12.2018 р. позивачем на адресу відповідачів було направлено вимогу № 140/8/1628 від 29.12.2018 р. про усунення порушень кредитних зобов`язань та погашення в тридцятиденний строк заборгованості, зокрема, за кредитним договором № 010/162/22/07 від 01.02.2018 р. В матеріалах справи містяться докази такого направлення (а.с. 92 - 95).

Однак, як вбачається із матеріалів справи, вказана вимога позивача була залишена без виконання зі сторони відповідачів.

Таким чином, заборгованість по кредиту перед позивачем становить 1440745,00 грн.

Непогашення відповідачами заборгованості після отримання вимоги стало підставою звернення позивача з відповідним позовом до суду.

З врахуванням встановлених обставин, суд дійшов наступних висновків.

Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Як зазначено в ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таке ж положення містить і ст.173 Господарського кодексу України, в якій зазначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

У відповідності до ст. 345 ГК України кредитні операції полягають у розміщенні банками від свого імені, на власних умовах та на власний ризик залучених коштів юридичних осіб (позичальників) та громадян. Кредитними визнаються банківські операції, визначені як такі законом про банки і банківську діяльність. Кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов`язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов`язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

В ч. 1 ст. 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України, ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Кожна зі сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Відповідно до ст. 546 ЦК України передбачено можливість забезпечення виконання зобов`язання неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

В ст. 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до переконливого висновку про наявність факту порушення відповідачем прав позивача за захистом яких останній звернувся, оскільки матеріалами справи підтверджено факт надання Банком кредиту відповідачу та відсутність сплати відсотків з вересня 2018 р., повернення кредитних коштів у відповідності до умов Договору та заявленої вимоги про дострокове повернення кредиту.

Виходячи з наведеного вище, суд вважає вимогу позивача про солідарне стягнення з відповідачів 1 440 745, 00 грн. заборгованості за кредитом правомірною та обґрунтованою, з огляду на що задовольняє її в повному обсязі.

Згідно з ч. ч. 1 - 4 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

При цьому ч.1 статтею 14 ГПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч. 2 вказаної статті).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Натомість відповідачами не надано суду жодних доказів на спростовування заявлених позовних вимог, та доказів про повернення кредиту.

Як визначає ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст. ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Судові витрати зі сплати судового збору підлягають віднесенню на відповідачів відповідно до ст. 129 ГПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСТЕР" (21001, м. Вінниця, вул. Володимира Антоновича, буд. 7, ), Товариства з обмеженою відповідальністю "Еко Ніка" (23340, Вінницька область, Тиврівський район, с. Строїнці, вул. 50-річчя Жовтня, буд. 18 А, ), ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" (01011, м. Київ, вул. Лєскова, 9, код ЄДРПОУ 14305,00 грн. - заборгованості за кредитним договором, 21 611,18 грн. - витрат на судовий збір.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4.Примірник повного судового рішення надіслати учасникам справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Згідно з положеннями ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 30 липня 2019 р.

Суддя Колбасов Ф.Ф.

віддрук. 6 прим.:

1 - до справи

2 - АТ "Райффайзен Банк Аваль" (01011, м. Київ, вул. Лєскова, 9)

3 - ТОВ "ОСТЕР" (21001, м. Вінниця, вул. Володимира Антоновича, буд. 7)

4 - ТОВ "Еко Ніка" (23340, Вінницька область, Тиврівський район, с. Строїнці, вул. 50-річчя Жовтня, буд. 18 А)

5 - ОСОБА_8 ( АДРЕСА_1 )

6 - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 )