СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" липня 2019 р. Справа № 922/3696/18

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Слободін М.М., суддя Терещенко О.І. , суддя Сіверін В.І.

за участю секретаря судового засідання Пархоменко О.В.

за участю представників сторін:

позивача - Ріпка В.О.

відповідача - Синєпольська О.В.

розглянувши апеляційну скаргу ФОП Неєсалової С.П. (вх.№2099Х/1) на рішення господарського суду Харківської області від 03.06.2019 у справі № 922/3696/18 (повний текст якого складено та підписано 11.06.2019 суддею Смірновою О.В. у приміщенні зазначеного суду)

за позовом приватного підприємства "Торгівельні ряди", смт. Кегичівка Харківської області
до фізичної особи-підприємця Неєсалової Світлани Петрівни, смт. Кегичівка Харківської області
про стягнення коштів в сумі 97 604,00 грн

ВСТАНОВИЛА:

Приватне підприємство "Торгівельні ряди" звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до фізичної особи-підприємця Неєсалової Світлани Петрівни про стягнення 44480 грн. заборгованості з орендної плати, 7568 грн. інфляційних втрат, 1841 грн. 3% річних, 2015 грн. пені та 41700 грн. неустойки нарахованої на підставі частини другої статті 785 ЦК України за час прострочення повернення об`єкту найму, мотивуючи свої вимоги неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором оренди №27 від 15.06.2015 року. Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

Рішенням господарського суду Харківської області від 03.06.2019 у справі № 922/3696/18 позов задоволено частково. Стягнуто з фізичної особи-підприємця Неєсалової Світлани Петрівни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Приватного підприємства "Торгівельні ряди" (64003, Харківська область, Кегичівський р-н, смт Кегичівка, вул. Миру, 57, ідентифікаційний код 30193473) неустойку в сумі 41700,00 грн. та 752,79 грн. судового збору. В решті позову - відмовлено.

Відповідач із вказаним рішенням суду першої інстанції не погодився та звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача 41700,00 грн. та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Здійснити перерозподіл судових витрат.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що відповідач не мав технічної можливості передати актом спірну земельну ділянку, оскільки спірна земельна ділянка не визначена в натурі, а умови договору є некоректними, невизначеними, такими, що неможливо виконати. Також відповідач зазначає, що судом першої станції було неправомірно задоволено позовну вимогу про стягнення неустойки у розмірі 41700, 00грн., оскільки до вимог про стягнення неустойки застосовується позовна давність в один рік. Як зазначено у розрахунку неустойки позивача строк наповнення об`єкту оренди складає з 15.06.2016 по 21.01.2019, тобто більше 2,5 роки.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 15.07.2019 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду на 31.07.2019. Встановлено строк позивачу для подання відзиву.

Позивач за первісним позовом 24.07.2019 надав відзив на апеляційну скаргу, в якому проти апеляційної скарги заперечує, просить її залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін, посилаючись на те, що судом першої інстанції повно та всебічно досліджені усі фактичні обставини справи, яким надана належна правова оцінка.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені у апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи сторін, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши справу в порядку ст. 269 ГПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення підлягає скасуванню, виходячи з наступного.

Як зазначає позивач, 15.06.2015 року між приватним підприємством "Торгівельні ряди" (позивач, Наймодавець) та фізичною особою-підприємцем Неєсаловою Світланою Петрівною (відповідач, Наймач) укладено договір найму (оренди) торговельного місця на Кегичівському ринку ПП "Торгівельні ряди" №27 (далі - Договір; т. 1 а.с. 33-38).

Відповідно до пункту 1.1. Договору, Наймодавець передає, а Наймач приймає у тимчасове платне користування торговельне місце у вигляді ділянки із твердим покриттям (далі - об`єкт найму), яке розташоване на ринку ПП "Торгівельні ряди" за адресою: 64003 , вул . Миру, 30, смт. Кегичівка, Харківської області.

Умови передачі та повернення об`єкта найму визначені сторонами у розділі 2 Договору. Так, пунктом 2.1. передбачено, що вступ Наймача у користування об`єктом найму настає одночасно з підписанням сторонами Договору. За умовами п. 2.4. Договору, об`єкт найму вважається поверненим Наймодавцю з часу підписання сторонами акта приймання-передачі про фактичне повернення майна з оренди.

Вступ в користування об`єктом оренди підтверджений тим, що відповідач підписав Договір та розмістив на земельній ділянці свій контейнер (кіоск, МАФ, тощо).

Об`єкт найму передавався відповідачу в тимчасове платне користування для торгівлі товарами на його розсуд з дотриманням вимог чинного законодавства України (пункт 1.3.).

Розмір плати за користування об`єктом найму в межах строку дії договору становив 695 грн. щомісячно (пункт 3.1. Договору).

Плата за користування об`єктом найму повинна була сплачуватись відповідачем помісячно в готівковій формі у якості передоплати до 20 числа щомісячно (пункт 3.4. Договору).

Пунктом 6.1. Договору передбачено, що він діє з 15 червня 2015 року по 05 січня 2016 року (але не більше одного року).

Відповідно до п. 6.2. Договору, зміна умов або розірвання договору проводиться за погодженням сторін, які оформлюються додатковою угодою і є невід`ємною частиною цього договору.

У випадку відсутності заперечень Наймодавця та Наймача про припинення дії договору протягом одного місяця до його закінчення він вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, що були передбачені Договором, про що укладається додаткова угода у письмовому вигляді (п. 6.6. Договору).

07.02.2016 року, у зв`язку із закінчення строку дії Договору, позивач надав відповідачу додаткову угоду про внесення змін до п. 3.1. (розмір плати) та п. 6.1. (строк дії) Договору, яка не була підписана останнім.

По закінченню строку дії та припиненню договору відповідач зобов`язався повернути Наймодавцю об`єкт найму згідно з актом приймання-передачі в стані, не гіршому від його стану на момент передачі в найм з урахуванням зносу у встановлених розмірах (п. 4.1.10. Договору).

Позивач зазначає, що починаючи з 20.02.2016 року відповідач припинив сплату орендної плати за користування об`єктом найму та в порушення умов пункту 4.1.10. Договору із 15.06.2016 року не повернув об`єкт найму позивачеві за актом приймання-передачі до цього часу.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, колегія суддів виходить з наступного.

Так, колегія суддів зазначає, що предметом найму згідно змісту договору (п. 1.1) є торговельне місце у вигляді ділянки із твердим покриттям (далі - об`єкт найму), яке розташоване на ринку ПП "Торгівельні ряди" за адресою: 64003, вул. Миру, 30, смт. Кегичівка, Харківської області.

Таким чином, визначення предмету договору повністю відповідає визначенню земельної ділянки, наведеному у ст. 79 Земельного кодексу України, у відповідності до якої земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

При цьому колегія суддів відзначає, що як зазначено відповідачем та визнано позивачем, розташована на земельній ділянці мала архітектурна форма (торгівельний кіоск) знаходиться у власності відповідача і не є предметом договору оренди.

У відповідності до положень ст. 760 ЦК України предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ).

Тому колегія суддів приходить до висновку про те, що предметом договору найму є земельна ділянка.

Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом «Про оренду землі», законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до ст. 6. Закону України «Про оренду землі» Орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України.

Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Суборенда земельних ділянок» встановлено, що орендована земельна ділянка або її частина може передаватися орендарем у суборенду без зміни цільового призначення, якщо це передбачено договором оренди або за письмовою згодою орендодавця (крім випадків, визначених законом).

Договір суборенди земельної ділянки підлягає державній реєстрації.

Крім того, колегія суддів зазначає, що позивач використовує на правах оренди земельну ділянку, на якій розташований ринок, площею 4949 кв.м., відповідно до Договору оренди землі від 01.09.1998. Даний договір був укладений позивачем з Кегичівською селищною радою строком на 25 років.

Також, даним договором оренди землі від 01.09.1998 не передбачено право орендаря ПП «Торгівельні ряди» передавати землю в суборенду. Дозволу на передачу землі в суборенду Кегичівська селищна рада не надавала.

Відповідно до ст. 17 Закону України що об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 15 ЗУ «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.

Як вбачається з дослідженням спірного договору, даний договір не був зареєстрований, в даному договору відсутній кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки (границі розмежування), в зв`язку з цим даний договір не є договором оренди землі в розумінні ЗУ «Про оренду землі».

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскільки у спірному договорі відсутнє зазначення індивідуальних ознак речі (межі, кадастровий номер, цільове призначення тощо), то предмет договору є невизначеним настільки, що суду неможливо встановити/підтвердити/спростувати обґрунтованість розміру орендної плати за цим договором і саму підставу її сплати.

Опираючись на викладене, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні позовної вимоги про стягненні основної заборгованості у розмірі 44480,00 грн., а в зв`язку з тим, що нарахування інфляційних, річних, пені та неустойки є похідними від суми основної заборгованості, то і у задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача зазначених сум слід відмовити.

Щодо посилань позивача на постанову Верховного суду України від 24.10.2011 у справі № 3-113гс11 та постанову Вищого господарського суду України від 23.09.2010 у справі № 9/169 колегія суддів зазначає наступне.

Правова позиція, викладена у Верховного суду України від 24.10.2011 у справі № 3-113гс11, жодним чином не містить тверджень, що торгівельне місце є таким специфічним об`єктом нерухомості, який не підкорюється імперативним правовим нормам обороту землі в Україні.

Правова позиція, викладена у постанові Вищого господарського суду України від 23.09.2010 у справі № 9/169, яка полягає в тому, що торгівельне місце «не є земельною ділянкою», по-перше, не підлягає врахуванню даною колегією суддів в силу приписів ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», по-друге, суперечить приписам закону, оскільки висновок колегії суддів ВГСУ про те, що торгівельна площа не є земельною ділянкою, свідчить про існування специфічного об`єкту нерухомості, який має усі ознаки земельної ділянки (розташований на поверхні земної кулі і має площу, який вимірюється у квадратних метрах), однак не має меж на місцевості, не вимагає державної реєстрації тощо.

Колегія суддів в цьому аспекті зазначає, що такий об`єкт нерухомості не здатний до цивільного обороту, оскільки, наприклад, в разі виникнення спору про межу між власниками сусідніх «торгівельних місць», такий спір втрачає здатність до вирішення в силу відсутності у «торгівельних місць» меж на місцевості.

Крім того, оцінюючи зміст наведених рішень суду, колегія суддів враховує, що вони базується на положеннях ЗУ «Про оренду землі» в редакції, чинній на вересень 2010 року, яка не передбачала обов`язкової реєстрації земельної ділянки. На даний час законодавство в цій частині змінене та вимагає реєстрації земельної ділянки Державному земельному кадастрі.

Посилання позивача на Правила торгівлі на ринках смт. Кегичівка, які затверджені Рішенням ЧЧ сесії Кегичівської селищної ради Харківської області VІ скликання від 09.12.2011 № 388 у відповідності до Правил торгівлі на ринках, які затверджені наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної податкової адміністрації України, Державного комітету стандартизації, метрології та сертифікації України від 26.02.02 № 57/188/84/105, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22.03.02 за № 288/6576 позбавлене переконливості, оскільки, по-перше, зазначені Правила затверджені у 2002 році, тобто задовго до формування сучасних умов обороту нерухомості, по-друге, у правовій державі ніякий підзаконний акт не може потягнути виникнення земельних ділянок, які не мають індивідуальних ознак (меж на місцевості, кадастрового номеру тощо), але мають здатність до участі у цивільному обороті.

У зв`язку з вищевикладеним, оскаржуване рішення місцевого господарського суду підлягає скасуванню у з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. ст. 269, 270, 275, 277, 282 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ФОП Неєсалової С.П. на рішення господарського суду Харківської області від 03.06.2019 у справі № 922/3696/18 задовольнити.

Рішення господарського суду Харківської області від 03.06.2019 у справі № 922/3696/18 скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Стягнути з приватного підприємства "Торгівельні ряди" (64003, Харківська область, Кегичівський р-н, смт Кегичівка, вул. Миру, 57, ідентифікаційний код 30193473) на користь фізичної особи-підприємця Неєсалової Світлани Петрівни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) 2881, 50 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Доручити господарському суду Харківської області видати відповідний наказ.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Повний тест постанови апеляційного суду складено 05.08.2019.

Відповідно ст.ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України постанова оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя М.М. Слободін

Суддя О.І. Терещенко

Суддя В.І. Сіверін