ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

02 серпня 2019 року м. ТернопільСправа № 921/482/19
Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Хоми С.О.

розглянувши Заяву № 317 від 16.07.2019 (вх. №598 від 30.07.2019) ТОВ "Агрофірма Курінний і компанія", юридична адреса: 49082, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул.Східна, буд. 41-А (фактична адреса: 31200, Хмельницька область, м. Волочиськ, вул.Котляревського, 9А, ідентифікаційний код 39733235

до боржника: Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Медобори", 47840, Тернопільська область, Підволочиський район, с. Кам`янки, вул. Зелена, 1, ідентифікаційний код 35039398

про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу, в якій просить:

- видати судовий наказ, яким стягнути з ТОВ "Агрофірма "Медобори" на користь ТОВ "Агрофірма Курінний і компанія" 21 418,17 грн. сума основного боргу за договором №42, 1 385,78 грн. інфляційні нарахування, 391 грн. 3% річних, 4 657, 97 грн. пеня, а всього 27852,92 грн.

- видати судовий наказ, яким стягнути з ТОВ "Агрофірма "Медобори" на користь ТОВ "Агрофірма Курінний і компанія" сплачений судовий збір 192,10 грн.

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "Агрофірма Курінний і компанія" звернулося до Господарського суду Тернопільської області із Заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу №42 від 02 листопада 2015 року, яким стягнути з ТОВ "Агрофірма "Медобори" на користь ТОВ "Агрофірма Курінний і компанія" 21 418,17 грн. сума основного боргу за договором №42, 1 385,78 грн. інфляційні нарахування, 391 грн. 3% річних, 4 657, 97 грн. пеня, а всього 27 852,92 грн.; та яким стягнути з ТОВ "Агрофірма "Медобори" на користь ТОВ "Агрофірма Курінний і компанія" сплачений судовий збір 192,10 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Частиною 1 статті 147 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Дослідивши вимогу заявника на предмет відповідності її приписам ст. ст. 147, 150 ГПК України, господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови заявнику у видачі судового наказу, з огляду на наступне.

За ч. 1 ст. 148 ГПК України передбачено, що судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до п.п. 3, 8 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо:

- заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу;

- із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Як вбачається зі змісту Заяви № 317 від 16.07.2019 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу, в обґрунтування своїх вимог ТОВ "Агрофірма Курінний і компанія" посилається на укладений 02 листопада 2015 між ТОВ "Агрофірма Курінний і компанія" та ТОВ "Агрофірма "Медобори" договору купівлі-продажу № 42 (копія якого долучена до Заяви про видачу судового наказу).

За приписами статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

В той же час, суд відзначає, що копія Договору купівлі-продажу №42 від 02.11.2015 не містить підпису та печатки з боку Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Медобори", 47840, Тернопільська область, Підволочиський район, с. Кам`янки, вул. Зелена, 1, у зв`язку з чим суд не може дійти до беззаперечного висновку про наявність між сторонами укладеного в письмовій формі договору, за яким пред`явлено вимогу про стягнення грошової заборгованості. При цьому, до суду не надано належних доказів на підтвердження того, що вказаний договір укладений між сторонами у електронній формі (не надано доказів скріплення договору електронним підписом).

Відтак, вимоги заявника не відповідають ст. 148 ГПК України, оскільки ним не надано належних доказів виникнення заборгованості на підставі договору, укладеного у письмовій (в тому числі електронній) формі, а тому на підставі п.3 ч.1 ст. 152 ГПК України суд відмовляє у видачі судового наказу про стягнення з ТОВ "Агрофірма "Медобори" на користь ТОВ "Агрофірма Курінний і компанія" 21 418,17 грн. сума основного боргу за договором №42 від 02.11.2015.

Також, суд відмовляє у видачі судового наказу про стягнення інфляційних нарахувань, 3% річних та пені виходячи з наступного.

Згідно ст.230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Отже, пеня за своєю правовою природою не є заборгованістю за договором, а являється видом штрафних санкцій, яку сторона зобов`язання сплачує у разі невиконання/неналежного виконання зобов`язань та у випадку, якщо відповідальність у вигляді пені була передбачена договором (до того ж, в даному випадку не вбачається беззаперечного укладення між сторонами договору купівлі-продажу, яким передбачена пеня).

Під час розгляду вимог в порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених вимог по суті ( п.7 ч.1 ст. 155 ГПК України).

Процесуальний механізм наказного провадження не вимагає від суду встановлення підстав застосування до боржника пені, її розміру, періоду нарахування, строку позовної давності тощо.

На підставі викладеного, а також враховуючи можливість стягнення в порядку наказного провадження лише неоспорюваної заборгованості, вимоги про стягнення пені не підлягають розгляду в порядку наказного провадження.

Також, частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Разом з тим, вимоги про стягнення передбачених частиною другою статті 625 ЦК України інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошових зобов`язань як і штрафні санкції (пеня) хоча й мають грошовий характер, але за своєю правовою природою не є основним зобов`язанням і боргом за Договором.

На підставі викладеного вимоги про стягнення інфляційних та 3% річних також не підлягають розгляду в порядку наказного провадження.

Таким чином, вимоги про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат не відповідають вимогам статті 148 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 2 ст. 152 ГПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу за вимогами про стягнення суми основного боргу 21 418,17 грн. та за вимогами про стягнення 1 385,78 грн. інфляційних нарахувань, 391 грн. 3% річних та 4 657, 97 грн. пені на підставі п.3 ч.1 статті 152 цього Кодексу.

За приписами статті 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків. Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3 - 6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

У разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви (ч. 2 ст. 151 ГПК України).

Керуючись ст.ст. 12, 147, 148, п. 1, п. 3 ч. 2 ст. 150, п. 1 ч. 1 ст. 152, ст.ст. 153, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

1. Відмовити ТОВ "Агрофірма Курінний і компанія", юридична адреса: 49082, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Східна, буд. 41-А (фактична адреса: 31200, Хмельницька область, м. Волочиськ, вул. Котляревського, 9А, ідентифікаційний код 39733235 у видачі судового наказу про стягнення з ТОВ "Агрофірма "Медобори" на користь ТОВ "Агрофірма Курінний і компанія" 21 418,17 грн. суми основного боргу за договором №42, 1 385,78 грн. інфляційних нарахувань, 391 грн. 3% річних, 4 657, 97 грн. пені, а всього 27 852,92 грн. та судового збору 192,10 грн.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

3. Копію ухвали направити сторонам у справі рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення поштового відправлення.

За приписами п.1 ч. 1 ст. 255 ГПК України ухвала про відмову у видачі судового наказу підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалу підписано: 02 серпня 2019 року.

Суддя С.О. Хома