РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.07.2019Справа № 910/1591/19

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., при секретарі судового засідання Лук`янчук Д.Ю., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження господарську справу

за позовною заявою Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м. Києві

до Комунального некомерційного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги Дарницького району м. Києва"

про стягнення 132 111,63 грн.

за участю представників:

від позивача: Геєц С.А. - представник за довіреністю № 14 від 02.01.19

від відповідача: Пипченко Б.Ю.; Сміщук Ю.О. - керівник

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва звернулось Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м. Києві (далі - УВД ФСС України у м. Києві, позивач) з позовом до Комунального некомерційного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги Дарницького району м. Києва" (далі - КНП "Центр первинної медико-санітарної допомоги Дарницького району м. Києва") про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 132 111,63 грн.

Позов мотивований тим, що за результатами планової перевірки, проведеної УВД ФСС України у м. Києві щодо стану експертизи тимчасової непрацездатності у Амбулаторії № 2 КНП "Центр первинної медико-санітарної допомоги Дарницького району м. Києва", були встановлені порушення Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я № 455 від 13.11.2001 р., Положення про експертизу тимчасової непрацездатності, затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров`я № 189 від 09.04.2008 р., Наказу Міністерства охорони здоров`я "Про затвердження форм первинної облікової документації та інструкцій щодо їх заповнення, що використовуються у закладах охорони здоров`я незалежно від форми власності та підпорядкування" № 110 від 14.02.2012 р., які полягали у необгрунтованій видачі та продовженні лікарями Амбулаторії № 2 КНП "Центр первинної медико-санітарної допомоги Дарницького району м. Києва" листків непрацездатності. Сплативши кошти за такими листками непрацездатності позивач поніс матеріальну шкоду.

У позові УВД ФСС України у м. Києві, посилаючись на ст.ст. 1166, 1172 ЦК України, просить суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду у сумі 132 111,63 грн.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 05.03.2019 р. за вказаним позовом було відкрите провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін відповідно до правил, визначених ст.ст. 12, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України). Цією ж ухвалою сторонам надано строк, передбачений законом, для реалізації ними своїх процесуальних прав та обов`язків.

Відповідач у строк, встановлений законом, надав відзив, у якому проти позову заперечив, вважав його необгрунтованим.

У судовому засіданні під час розгляду справи по суті представник позивача підтримав та обґрунтував позовні вимоги, просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представники відповідача у судовому засіданні проти позову заперечили, зазначили, що в діях КНП "Центр первинної медико-санітарної допомоги Дарницького району м. Києва" відсутній склад господарського правопорушення, позивачу не було заподіяно матеріальної шкоди. Просили відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, розглянувши заяви учасників спору по суті справи, заслухавши їх пояснення у судовому засіданні та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, прийшов до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з урахуванням наступного.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я, визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" Фонд соціального страхування України (далі - Фонд) є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" основними завданнями Фонду є здійснення перевірки обґрунтованості видачі та продовження листків непрацездатності застрахованим особам, у тому числі на підставі інформації з електронного реєстру листків непрацездатності.

Судом встановлено, що Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м. Києві (позивач) у період з 29.11.2017 р. по 01.12.2017 р. була проведена планова перевірка стану експертизи тимчасової непрацездатності у Амбулаторії № 2 КНП "Центр первинної медико-санітарної допомоги Дарницького району м. Києва", за наслідками якої була складена довідка № 19 від 01.12.2017 р.

З указаної довідки вбачається, що проведеною перевіркою були встановлені, зокрема, такі порушення:

- журнали реєстрації видачі листків непрацездатності ведуться не по формі первинної медичної документації (відсутня дата закриття листка непрацездатності; невідповідність фактично виданих листків із записами у журналі реєстрації видачі листків);

- необгрунтована видача у 2016 та 2017 роках лікарями Амбулаторії № 2 КНП "Центр первинної медико-санітарної допомоги Дарницького району м. Києва" листків непрацездатності (видача листків без фактичного огляду хворого, призначеного обстеження та лікування паціентів - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 );

- необгрунтоване продовження у 2016 та 2017 роках лікарями Амбулаторії № 2 КНП "Центр первинної медико-санітарної допомоги Дарницького району м. Києва" листків непрацездатності (відсутні проведені обстеження та корекція призначеного лікування у паціентів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 );

- близько 5 % (250 штук) від загальної кількості виданих у 2016-2017 роках листків непрацездатності (4 989 штук) не витребувані паціентами, тощо,

що є порушеннями Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженою наказом Міністерства охорони здоров`я України № 455 від 13.11.2001 (далі - Інструкція № 455 від 13.11.2001 р.).

Вказана довідка була отримана директором Амбулаторії № 2 КНП "Центр первинної медико-санітарної допомоги Дарницького району м. Києва" Сміщуком Ю.О. та заступником директора - Смук В.М. для ознайомлення.

У подальшому, за наслідками перевірки та з метою належного аналізу та реагування на виявлені порушення, згідно з наказом директора КНП "Центр первинної медико-санітарної допомоги Дарницького району м. Києва" № 59 від 27.12.2017 р., відповідачем була створена внутрішня комісія КНП "Центр первинної медико-санітарної допомоги Дарницького району м. Києва" у складі директора КНП ЦПМСД Сміщук Ю .О. (голова комісії), заступника директора Смук В.М. (секретар комісії) та членів комісії - завідувача Амбулаторії № 1 Козьміна О.М. та завдувача Амбулаторії № 3 Ісакова З . М .

За результатами проведеної роботи, відповідачем були вжиті заходи щодо усунення виявлених порушень, а посадові особи за допущені порушення притягнуті до дисциплінарної відповідальності, зокрема:

- відкореговано посадову інструкцію сімейного лікаря КНП "Центр первинної медико-санітарної допомоги Дарницького району м. Києва" в частині, що визначає обов`язки при здійсненні експертизи тимчасової непрацездатності;

- внесено зміни до наказу КНП "Центр первинної медико-санітарної допомоги Дарницького району м. Києва", що корегує організацію роботи закладу у питаннях здійснення експертизи тимчасової непрацездатності, а також регламентує порядок продовження листків непрацездатності завідувачами амбулаторій, які працюють лікарями первинної ланки за сумісництвом;

- проведено щорічний інструктаж медичних працівників КНП "Центр первинної медико-санітарної допомоги Дарницького району м. Києва" щодо дотримання вимог нормативних актів, які регулюють порядок оформлення документації щодо тимчасової втрати непрацездатності;

- завідувачу Амбулаторії № 2 ОСОБА_12 оголошено догану;

- завідувача та медичних працівників Амбулаторії № 2 зобов`язано впродовж місяця виправити порушення і недоліки в роботі Амбулаторії № 2 щодо здійснення експертизи тимчасової непрацездатності, організувати роботу згідно рекомендацій та зауважень, встановлених перевіркою та відповідно до галузевих нормативних актів.

Із матеріалів справи також вбачається, що на підставі виданих Амбулаторією № 2 КНП "Центр первинної медико-санітарної допомоги Дарницького району м. Києва" листків тимчасової непрацездатності, УВД ФСС України у м. Києві виплатило застрахованим особам допомогу по тимчасовій втраті непрацездатності у загальній сумі 132 111,63 грн., що підтверджується наявними у матеріалах справи платіжними дорученнями та банківськми виписками.

Звертаючись до суду, позивач вказує, що через необгрунтовану видачу та продовження лікарями Амбулаторії № 2 КНП "Центр первинної медико-санітарної допомоги Дарницького району м. Києва" листків тимчасової непрацездатності, УВД ФСС України у м. Києві завдано матеріальних збитків у сумі 132 111,63 грн., які відповідач має відшкодувати у порядку ст.ст. 1166, 1172 ЦК України.

Суд перевіривши доводи сторін та розглянувши спір по суті, виходив з наступного.

Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Із наведеної норми вбачається, що однією з підстав виникнення зобов`язання є заподіяння шкоди іншій особі. На відміну від зобов`язань, які виникають із правомірних актів, цей вид зобов`язань виникає із неправомірних актів, яким є правопорушення, тобто протиправне, винне заподіяння шкоди деліктоздатною особою. Деліктне (позадоговірне) зобов`язання виникає там, де заподіювач шкоди і потерпілий не перебували між собою у зобов`язальних відносинах або шкода виникла незалежно від існуючих між сторонами зобов`язальних правовідносин (постанова Верховного суду України від 18.03.2015 по справі № 3-18гс15).

Статтею 1172 ЦК України встановлено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Згідно з п. 6 Рекомендацій Президії Вищого господарського суду № 04-5/239 від 29.12.2007 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов`язаних з відшкодуванням шкоди" відповідно до статті 1172 ЦК України на позивача покладений обов`язок доведення, що шкода була заподіяна працівником відповідача саме під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків, безпосередній причинний зв`язок між правопорушенням та заподіянням шкоди і розмір відшкодування.

Встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоду, та збитками потерпілої сторони є важливим елементом доказування наявності реальних збитків. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність завдавача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки.

Тобто, в предмет доказування у даній справі також входить встановлення протиправної поведінки лікаря, що перебував у трудових відносинах із відповідачем, під час оформлення та видачі листків непрацездатності, що стало причиною завдання позивачу шкоди.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" тимчасова втрата працездатності - це подія, з настанням якої виникає право застрахованої особи, членів її сім`ї або іншої особи на отримання відповідно до цього Закону матеріального забезпечення або соціальних послуг.

Згідно з п. 3, 10 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" застрахована особа - це фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок; страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати (доходу) надається у визначених цим законом випадках, зокрема, тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності. У разі роботи за сумісництвом, за трудовим договором (контрактом) одночасно із здійсненням підприємницької чи іншої діяльності підставою для призначення допомоги є копія листка непрацездатності, засвідчена підписом керівника і печаткою (за наявності) за основним місцем роботи. Для застрахованих осіб, які одночасно здійснюють підприємницьку та іншу діяльність і не працюють на умовах трудового договору (контракту), копію листка непрацездатності засвідчує установа охорони здоров`я, яка його видає. Порядок і умови видачі, продовження та обліку листків непрацездатності, здійснення контролю за правильністю їх видачі встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за погодженням з Фондом.

Так, порядок видачі листків непрацездатності визначений Інструкцією про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженою наказом Міністерства охорони здоров`я України № 455 від 13.11.2001 (далі - Інструкція № 455 від 13.11.2001 р.).

Згідно з п. 1.3 Інструкції № 455 від 13.11.2001 р. листок непрацездатності видається громадянам України, іноземцям, особам без громадянства, які проживають в Україні і працюють на умовах трудового договору (контракту) на підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності та господарювання або у фізичних осіб, у тому числі в іноземних дипломатичних представництвах та консульських установах. Право видачі листків непрацездатності надається лікуючим лікарям державних і комунальних закладів охорони здоров`я (п. 1.4 вказаної Інструкції).

Відповідно до пунктів 1.6, 1.7 Інструкції № 455 від 13.11.2001 р. видача документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність здійснюється лікуючим лікарем (фельдшером) при пред`явленні паспорта чи іншого документа, який засвідчує особу непрацездатного і не може бути платною послугою в закладах охорони здоров`я незалежно від форми власності.

Видача та продовження документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність, здійснюються тільки після особистого огляду хворого лікуючим лікарем (фельдшером), про що робиться відповідний запис у медичній карті амбулаторного чи стаціонарного хворого з обгрунтуванням тимчасової непрацездатності.

Згідно з пунктами 2.1, 2.2 Інструкції № 455 від 13.11.2001 р. у разі захворювання чи травми на весь період тимчасової непрацездатності до відновлення працездатності або до встановлення групи інвалідності медико-соціальною експертною комісією (МСЕК) видається листок непрацездатності, що обраховується в календарних днях.

При втраті працездатності внаслідок захворювання або травми лікуючий лікар в амбулаторно-поліклінічних закладах може видавати листок непрацездатності особисто терміном до 5 календарних днів з наступним продовженням його, залежно від тяжкості захворювання, до 10 календарних днів.

Якщо непрацездатність триває понад 10 календарних днів, продовження листка непрацездатності до 30 днів проводиться лікуючим лікарем спільно з завідувачем відділення (далі - ЛКК), яка призначається керівником лікувально-профілактичного закладу, після комісійного огляду хворого, з періодичністю не рідше 1 разу на 10 днів, але не більше терміну, встановленого для направлення до МСЕК. У окремих випадках, коли захворювання вимагає тривалого лікування, наприклад у разі важких травм та туберкульозу періодичність оглядів ЛКК з продовженням листка непрацездатності може бути не рідше 1 разу на 20 днів залежно від тяжкості перебігу захворювання.

З указаних положень Інструкції № 455 від 13.11.2001 р. слідує, що видача або продовження листків тимчасової непрацездатності здійснюється лікарями лише за результатами огляду пацієнтів, діагностування захворювання та призначення лікування.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи листків тимчасової непрацездатності, виданих лікарями Амбулаторії № 2 КНП "Центр первинної медико-санітарної допомоги Дарницького району м. Києва" у період 2016-2017 років, вони (листки) містять прізвище, ім`я, по-батькові паціента, діагноз, причину непрацездатності, період, у який особа була непрацездатною, підпис лікаря.

Зазначені відомості з листків непрацездатності підтверджуються записами, зробленими у медичних картках амбулаторних хворих, витяги з яких були долучені відповідачем за згодою паціентів до матеріалів справи.

Так, за результатами огляду паціентів лікарями відповідача було встановлене захворювання, підтверджений діагноз та призначене лікування, тобто настання страхового випадку (втрата тимчасової непрацедатності), що є підставою для оформлення та видачі листків тимчасової непрацездатності відповідно до Інструкції № 455 від 13.11.2001 р., підтверджено матеріалами справи.

Водночас, позивач не надав належних доказів, які б свідчили про вину та протиправну поведінку лікарів, що перебувають у трудових відносинах із відповідачем у видачі/продовженні листків тимчасової непрацездатності.

Виявлені позивачем під час перевірки порушення (неналежне оформлення та видача листків непрацездатності, заповнення медичної документації) носять більш формальний характер, а саме - невідповідність діючим інструкціям та положенням щодо їх оформлення.

Надана позивачем до справи довідка УВД ФСС України у м. Києві № 19 від 01.12.2017 р. про результати планової перевірки стану експертизи тимчасової непрацездатності у Амбулаторії № 2 КНП "Центр первинної медико-санітарної допомоги Дарницького району м. Києва", теж не встановлює наявність протиправної поведінки та вини лікарів (відповідача) у видачі/продовженні листків тимчасової непрацездатності (аналогічний висновок викладений Вищим господарським судом України у постанові від 13.07.2017 р. у справі № 917/1917/16, у постанові від 20.07.2017 р. у справі № 917/2105/16 ), а фіксує лише виявлене порушення.

Щодо суб`єкта правопорушення суд зазначає наступне. Спірні правовідносини у зв`язку із виплатами матеріального забезпечення по тимчасовій втраті працездатності, здійсненими позивачем застрахованим особам за листками непрацездатності, виданими/продовженими Амбулаторією № 2 КНП "Центр первинної медико-санітарної допомоги Дарницького району м. Києва", є страховими. При цьому медичний заклад (відповідач) не є стороною цих правовідносин, на яку можливо покласти майнову відповідальність за сплачену позивачем допомогу.

Окремо слід зазначити щодо шкоди, тобто коштів матеріального забезпечення по тимчасовій втраті працездатності, сплаченого позивачем за листками непрацездатності виданими/продовженими Амбулаторією № 2 КНП "Центр первинної медико-санітарної допомоги Дарницького району м. Києва". Суд вважає, що такі виплати не є матеріальною шкодою у розумінні чинного законодавства, оскільки грошові кошти, сплачені позивачем в якості допомоги застрахованим особам у зв`язку із втратою ними працездатності, не є його власними грошовими коштами, а є коштами, що сплачувалися до Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності застрахованими особами в якості страхових внесків (аналогічний висновок викладено Вищим господарським судом України у постанові від 20.07.2017 р. у справі № 917/2105/16).

Натомість, сплата УВД ФСС України у м. Києві страхового відшкодування застрахованим особам у разі настання страхового випадку є його прямим обов`язком, визначеним Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування", а тому здійснені Фондом виплати застрахованій особі не є шкодою, що йому заподіяна.

Відтак, судом встановлено, що відсутня як шкода, заподіяна позивачу, так і відсутній причинний зв`язок між заявленою шкодою та протиправною поведінкою відповідача (наявність якої позивачем також не доведено).

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" № 6 від 27.03.1992 (п. 2) та у Роз`ясненні Вищого Арбітражного суду України "Про деякі питання практики вирішення спорів пов`язаних з відшкодуванням шкоди" № 02-5/215 від 01.04.1994 (п. 6), задоволення позовних вимог про стягнення шкоди можливе у разі встановлення судом наявності в обставинах справи одночасно чотирьох умов:

1) наявність правила поведінки, встановленого законом або договором;

2) наявність факту порушення такого правила поведінки винною особою;

3) наявність шкоди у потерпілої особи;

4) наявність безпосереднього причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоду, та збитками потерпілої сторони.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Отже, на підставі встановлених у справі обставини та наведених норм чинного законодавства, суд вважає, що позивач не довів спричинення відповідачем збитків УВД ФСС України у м. Києві, не надав суду належних доказів, які б свідчили про наявність складу правопорушення, на яке вказував позивач (наявність вини та протиправної поведінки лікарів у видачі/продовженні застрахованим особам листків непрацездатності, наявність збитків, причинного зв`язку між ними).

У той же час, слід зазначити, що згідно з п. 8.3 Інструкції № 455 від 13.11.2001 р. за порушення порядку видачі та заповнення документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, лікарі несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Пунктом 8.5 вказаної Інструкції у разі виявлення порушень правил видачі, зберігання, обліку документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, незадовільного стану експертизи тимчасової непрацездатності, лікувально-профілактичний заклад може бути позбавлений права видавати документи, що засвідчують тимчасову непрацездатність, у встановленому порядку.

Отже, з указаних норм вбачається, що відповідальність лікувального закладу, який видає листок непрацездатності, зокрема, КНП "Центр первинної медико-санітарної допомоги Дарницького району м. Києва, може бути передбачена лише у вигляді позбавлення права видавати документи, що засвідчують тимчасову непрацездатність, а також у вигляді персональної відповідальності лікарів медичного закладу.

Та як вже було встановлено судом, матеріали справи свідчать, що за наслідками перевірки відповідачем було вжито заходи щодо усунення виявлених порушень, а посадових осіб притягнуто до дисциплінарної відповідальності за допущені порушення.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги УВД ФСС України у м. Києві до КНП "Центр первинної медико-санітарної допомоги Дарницького району м. Києва" про стягнення матеріальної шкоди у сумі 132 111,63 грн., є недоведеними, а тому задоволенню не підлягають.

У разі відмови у задоволенні позову відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 73-79, 129, 236-238, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м. Києві до Комунального некомерційного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги Дарницького району м. Києва" про стягнення матеріальної шкоди у сумі 132 111,63 грн.

Рішення ухвалено в нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 11 липня 2019 року.

Повний текст рішення складений 22 липня 2019 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головіна К.І.