ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

31.07.2019 Справа № 905/691/19

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Демідової П.В., при секретарі судового засідання Бутовій Є.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», м. Київ,

до ОСОБА_1 , м. Маріуполь Донецької області,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Полімерпромтекс», м. Маріуполь Донецької області,

про:

- вилучення та передання в управління АТ «Перший Український Банк» нерухомого майна;

- зобов`язання ОСОБА_1 в період до реалізації предмета іпотеки повністю звільнити від будь-якого особистого майна предмет іпотеки;

- надання права АТ «Перший Український Міжнародний Банк» на обладнання предмету іпотеки;

- надання АТ «Перший Український Міжнародний Банк» права на отримання в усіх установах, підприємствах, організаціях, а також органах реєстраційної служби, органах нотаріату будь-яких документів, необхідних для управління майном, укладання будь-яких договорів, у тому числі, але не виключно: договорів найму, оренди, суборенди, договорів пов`язаних з експлуатацією, обслуговуванням, страхуванням, охороною, забезпеченням та утриманням в належному стані предмета іпотеки;

- закріплення за АТ «Перший Український Міжнародний Банк» права управителя щодо предмета іпотеки, -

Представники сторін:

від позивача: Брижань Ю.В. (довіреність № б/н/ від 10.10.19, адвокатське свідоцтво ЗП №001807 від 27.09.2018);

від відповідача : не з`явився;

від третьої особи: не з`явився.

Суть справи:

Позивач, Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк», звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до ОСОБА_1 про:

- вилучення та передання в управління АТ «Перший Український Міжнародний Банк» нерухомого майна;

- зобов`язання ОСОБА_1 в період до реалізації предмета іпотеки повністю звільнити від будь-якого особистого майна предмет іпотеки;

- надання права АТ «Перший Український Міжнародний Банк» на обладнання предмету іпотеки;

- надання АТ «Перший Український Міжнародний Банк» права на отримання в усіх установах, підприємствах, організаціях, а також органах реєстраційної служби, органах нотаріату будь-яких документів, необхідних для управління майном, укладання будь-яких договорів, у тому числі, але не виключно: договорів найму, оренди, суборенди, договорів пов`язаних з експлуатацією, обслуговуванням, страхуванням, охороною, забезпеченням та утриманням в належному стані предмета іпотеки;

- закріплення за АТ «Перший Український Міжнародний Банк» права управителя щодо предмета іпотеки.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує невиконанням третьою особою та відповідачем зобов`язань за Кредитним договором та Іпотечним договором №01/4 від 27.05.2008 року.

Вирішуючи питання щодо підсудності справи господарському суду, суд зазначає, що п. 1 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарські суди розглядають справи у спорах, які виникають, зокрема, при виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

Враховуючи, що спірний Договір укладено в забезпечення виконання зобов`язань за Генеральним кредитним договором № 01 від 27 травня 2008 року, сторонами якого є Акціонерне товариство «Перший Міжнародний Український Банк» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Полимерпромтекс», суд, керуючись приписами п. 1 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України, розглядає справу у межах встановленої законом юрисдикції.

Ухвалою суду від 28 травня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче провадження та залучено до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Полімерпротекс».

Враховуючи неявку представників відповідача та третьої особи підготовче засідання відкладалось.

Ухвалою суду від 1 липня 2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті на 22 липня 2019 року.

1 липня 2019 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач проти позовних вимог заперечує, посилаючись на те, що забезпеченням виконання Генерального кредитного договору є не тільки спірний Договір іпотеки за № 01/4 від 27 травня 2008 року, а й інші договори, за рахунок яких позивач може задовольнити власні вимоги. Крім того, відповідач спростовує аргумент позивача стосовно відсутності доступу представників Банку до предмета іпотеки, аргументуючи це регулярними перевірками представниками Банку стану предметів іпотеки. Також відповідач звертає увагу суду на те, що наразі у спірних будівлях знаходиться обладнання третіх осіб, розташований виробничий комплекс, а також на території комплексу знаходяться комунікації, які потребують обслуговування, у той час як обладнання, що знаходиться на території цього комплексу - буде демонтоване, що у свою чергу призведе до екологічної катастрофи міського масштабу.

Крім іншого, відповідачем було зазначено, що ухвали суду на адресу відповідача та третьої особи не надходили.

Суд вважає за необхідне зазначити, що перед відкриттям провадження у справі судом зроблено запит про зареєстроване місце проживання фізичної особи ОСОБА_1 до Центру надання адміністративних послуг Маріупольської міської ради з метою встановлення належної адреси для листування.

21 травня 2019 року від Відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб надійшла відповідь, відповідно до якої ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що відповідає адресі, зазначеній в позовної заяві.

З метою належного та своєчасного повідомлення у справі рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення вбачається, що відповідач ухвали суду отримував.

Стосовно повідомлення третьої особи про відкриття провадження у справі, та повідомлення його про дату та час підготовчих та судових засідань, суд зазначає, що в матеріалах справи наявні докази направлення процесуальних документів на адресу місця реєстрації юридичної особи. Проте, кореспонденція повертається на адресу суду із відміткою про сплив строку зберігання. Суд зазначає, що третьою особою не забезпечено своєчасне отримання кореспонденції, що носить тенденційний та сумнівний характер в умовах його великих боргових зобов`язань.

Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги наявні в матеріалах справи докази направлення на юридичну адресу третьої особи процесуальних документів по справі №905/691/19, а також враховуючи обмежений процесуальний строк розгляду справи, суд робить висновок про належне виконання обов`язку повідомити третю особу про час та місце розгляду справи та зазначає, що незабезпечення третьою особою умов для своєчасного отримання ним кореспонденції, не може перешкоджати захисту прав заінтересованих осіб у суді.

Крім того, суд зазначає, що ухвали про відкриття провадження у справі та відкладення розгляду справи були розміщені на офіційному сайті Єдиного державного реєстру судових рішень (http://www.reyestr.court.gov.ua).

Оскільки у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору та відповідачем не надано доказів в підтвердження поважності причин неявки його повноважного представника в судове засідання, справа розглядається відповідно до ст.202 ГПК України без явки сторін за наявними в ній матеріалами.

Разом з відзивом на позовну заяву до суду надійшло клопотання про витребування доказів у позивача та клопотання про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Як вбачається з електронної системи «Діловодство спеціалізованого суду», зазначені клопотання було зареєстровано 2 липня 2019 року о 17 год. 57 хв., у той час як підготовче провадження було закрито 01 липня 2019 року.

Враховуючи, що питання, які були зазначені у клопотаннях відповідача, повинні вирішуватися під час підготовчого провадження, суд відмовив в їх задоволенні під час судового засідання 22 липня 2019 року.

22 липня 2019 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, згідно з якою позивач заперечує проти обставин, викладених відповідачем з огляду на те, що доводи відповідача не мають у собі жодного нормативно-правового обґрунтування.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити.

Представники відповідача та третьої особи у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд -

ВСТАНОВИВ:

27 травня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «Донгорбанк», правонаступником всіх прав та зобов`язань якого є Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» (далі - Банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Полімерпромінтекс» (далі Позичальник, або третя особа, або Товариство) укладено Генеральний кредитний договір № 01, за змістом якого Банк зобов`язався надати Товариству за його вимогою банківські послуги по кредитуванню в порядку та на умовах, викладених у Договорі.

На виконання умов зазначеного Договору між Банком та Товариством укладено та підписано Кредитний договір № 01/10 від 26 червня 2009 року, відповідно до змісту якого Банк видає Товариству кредит у вигляді кредитної лінії з лімітом у розмірі 12 629 400, 00 грн. та встановлює строк повернення до 26 травня 2011 року.

27 травня 2008 року між Банком та ОСОБА_1 укладено Іпотечний договір № 01/4 (далі - Договір), за змістом якого Іпотекодавець передає Іпотекодержателю в іпотеку об`єкти нерухомого майна, а саме: комплекс, розташований у м. Маріуполь за адресою: вул. Червонофлотська, буд. 165 , що включає в себе нежилу будівлю площею 794, 9 кв. м. (О-2), прибудову площею 1 299, 0 кв. м. (О1-1), прибудову площею 31, 9 кв. м. (О2-1) та нежилу будівлю площею 177, 2 кв. м. (С-2), який належить Іпотекодавцю на підставі права власності (далі - предмет іпотеки).

Відповідно до п. 1.3. Договору земельна ділянка, на якій розташовано предмет іпотеки, знаходиться в користуванні на підставі договору оренди земельної ділянки.

За змістом п. 1.4. Договору право застави за цим Договором також поширюється на плоди, продукцію та доходи, одержані Іпотекодавцем від використання предмета іпотеки.

За рахунок предмета іпотеки задовольняються вимоги Іпотекодержателя до ТОВ «Полімерпромтекс» за Генеральним кредитним договором № 1 від 27 травня 2008 року, а також вимоги Іпотекодержателя щодо відшкодування витрат, пов`язаних з пред`явленням вимоги за Генеральним кредитним договором (далі - Основне зобов`язання) і зверненням стягнення на предмет іпотеки, витрат на утримання та забезпечення предмета іпотеки, витрат на страхування предмета іпотеки, збитків, завданих порушенням Генерального кредитного договору або умов цього Договору. (п.п. 2.1., 2.2. Договору)

Порядок задоволення вимог за рахунок предмета іпотеки регламентовано розділом 4 Договору.

Відтак, за змістом п. 4.1. Договору у разі невиконання або неналежного виконання Позивальником основних зобов`язань Іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Звернення стягнення на предмет іпотеки може бути здійснене на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з Договором про задоволення вимог Іпотекодержателя. Останній самостійно обирає способи звернення стягнення на предмет іпотеки. (п. 4.5. Договору)

П. 4.6. Договору встановлено, що п.п. 4.7. - 4.9. цього Договору регулюють можливі способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Зазначені пункти визнано сторонами у якості Договору про задоволення вимог Іпотекодержателя з відкладальною обставиною.

П. 4.7.-4.9 Договору врегульовано процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання Основного зобов`язання.

П. 4.11. Договору встановлено, що за наявності підстав, передбачених цим Договором, для звернення стягнення на предмет іпотеки, вони обирають інший, аніж передбачений у пунктах 4.7.-4.10. цього Договору, спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки, що не суперечить чинному на момент звернення стягнення законодавству.

Договір складено, підписано, скріплено печатками сторін без зауважень та посвідчено приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Никоненко Т.В.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що Позичальник за кредитним договором свої зобов`язання не виконував у зв`язку з чим наразі існує заборгованість, погашення якої можливо шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки та за рахунок використання іпотечного майна.

Як встановлено судом, рішенням господарського суду Донецької області від 11 січня 2011 року по справі № 1/240 задоволено позовні вимоги Банку та вирішено стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Полімерпромтекс» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Кройц» на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість за кредитом у сумі 12 046 906 грн. 31 коп., за відсотками у сумі 3 317 058 грн. 10 коп., пеню у сумі 145 041 грн. 84 коп., а також судові витрати в загальному розмірі 25 736 грн. 00 коп.

На виконання зазначеного рішення видано судовий наказ.

Як вбачається з матеріалів справи, 25 травня 2011 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень департаменту ДВС Міністерства юстиції України винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 26903968, яке станом на дату звернення позивача до суду знаходиться на виконанні.

До матеріалів справи позивачем надані документи первинного бухгалтерського обліку (виписки з відповідних рахунків другого класу Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України), які відповідно до ст.ст.1, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підтверджують наявність заборгованість позичальника за кредитним договором станом на дату розгляду справи. З виписок вбачається, що заборгованість за кредитом складає 12 046 906,31 грн., а за відсотками - 30 840 112,98 грн.

Наявну заборгованість не спростовують, ані позивач, ані відповідач. Крім іншого, як вбачається з виписки з єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, виконавче провадження № 26903968 на час розгляду справи знаходиться на виконанні у Відділу примусового виконання рішень суду Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що на час розгляду справи основне зобов`язання не припинено.

Відносини, що виникли між сторонами по справі, регулюються Законом України «Про іпотеку». У відповідності до ст. 3 Закону, іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

У відповідності до ст. 11 Закону, майновий поручитель, яким є відповідач у цій справі, несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання виключно в межах вартості предмета іпотеки.

Статтею 33 цього Закону регламентовано, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Як встановлено матеріалами справи, іпотекодержатель звертався до приватного нотаріуса Морозова Є. В. про видачу виконавчого напису на звернення стягнення на предмет іпотеки.

8 червня 2010 року приватним нотаріусом видано виконавчий напис на звернення стягнення на майно, що є предметом іпотеки № 4097 від 8 червня 2010 року.

На підставі зазначеного виконавчого напису державним виконавцем відкрито виконавче провадження № 21724284.

Постановою від 10 лютого 2017 року за виконавчим провадженням ВП № 21724284 головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рубель І.В. повернуто виконавчий напис стягувачу (іпотекодержателю) без виконання на підставі ст. 9 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», відповідно до якої протягом терміну дії цього Закону щодо нерухомого майна, розташованого на території проведення антитерористичної операції, що належить громадянам України (у тому числі фізичним особам - підприємцям) або юридичним особам - суб`єктам малого і середнього підприємництва та перебуває в іпотеці, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти), статей 41, 43-47 (у частині реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах) Закону України «Про іпотеку» .

Проаналізувавши підстави для повернення виконавчого напису, суд зазначає, що, дійсно, за змістом ст. 9 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» протягом терміну дії Закону щодо нерухомого майна, розташованого на території проведення антитерористичної операції, що належить громадянам України (у тому числі фізичним особам - підприємцям) або юридичним особам - суб`єктам малого і середнього підприємництва та перебуває в іпотеці, зупиняється дія, у тому числі, статей 41, 43-47 у частині реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах Закону України «Про іпотеку» .

Територія, на якій проводиться антитерористична операція - це територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року.

Відповідно до п. 15 ч. 1 ст. 1 Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 р. № 1275, місто Маріуполь входить до території, на якій проводиться антитерористична операція.

За змістом п.2 резолютивної частини постанови державного виконавця, виконавчий напис може повторно бути пред`явлений до органів державної виконавчої служби у строки, визначені ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження».

У відповідності до ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років. Проте, у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Як встановлено судом, виконавчий напис повернуто позивачеві 10 лютого 2017 року. У зв`язку з чим суд зауважує, що на час розгляду справи є дійсний виконавчий документ, який може бути пред`явлений до примусового виконання позичальником.

Задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки регулюється приписами Розділу 5 Закону України «Про іпотеку».

У відповідності до ст. 33 Закону звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється у тому числі на підставі рішення суду.

Враховуючи попередній висновок про дійсність основного зобов`язання, про дійсність виконавчого напису та про наявність у позивача права протягом строку, встановленого ст. 12 Закону «Про виконавче провадження» ,звернутися до органів виконавчої служби з вимогою про примусове виконання і підтверджений намір позивача на таке звернення, суд зазначає, що в межах справи підтверджено належними та допустимими доказами прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки за договором № 01/4 від 27.05.2008 року.

Згідно зі ст. 34 Закону після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки і з метою отримання продукції, плодів та доходів, забезпечення належного господарського використання переданого в іпотеку нерухомого майна згідно з його цільовим призначенням предмет іпотеки на підставі договору між іпотекодавцем і іпотекодержателем або рішення суду може бути переданий іпотекодержателю або іншій особі в управління на період до його реалізації у порядку, встановленому Законом. Управління майном здійснюється відповідно до законодавства та умов, визначених договором чи рішенням суду. Продукція, плоди і доходи, отримані в результаті управління предметом іпотеки, спрямовуються на задоволення забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя, якщо інше не встановлено договором або рішенням суду.

Суд, проаналізувавши контекстний зміст зазначеної статті, дійшов висновку, що у разі задоволення позовних вимог предмет іпотеки може передаватися в управління з моменту винесення рішення суду і до моменту його реалізації. Враховуючи наявність дійсного права на реалізацію предмета іпотеки шляхом виконання виконавчого напису, суд зазначає про об`єктивну обґрунтованість вимоги про передачу в управлення майна іпотекодержателю.

Стосовно доводів відповідача відносно того, що предмет іпотеки може бути переданий іпотекодержателю тільки за умови неналежного використання майна боржником, суд зазначає, що за змістом ст. 34 Закону, метою передання майна в управління є, у тому числі, отримання продукції, плодів та доходів. Як зазначалося вище, за змістом п. 1.4 договору іпотеки, право застави за договором поширюється на плоди, продукцію та доходи, одержані Іпотекодавцем від використання предмета іпотеки.

Згідно із ст. 9 Закону іпотекодавець має право володіти та користуватись предметом іпотеки відповідно до його цільового призначення, якщо інше не встановлено цим Законом, він також має право одержувати від предмета іпотеки продукцію, плоди і доходи, якщо інше не встановлено іпотечним договором. Проте, як вказано вище, продукція, плоди та доходи є також предметом застави.

Відповідачем не надано доказів погашення заборгованості за рахунок використання предмету іпотеки.

У зв`язку з викладеним, суд зазначає, що мета, яка рухає позивачем, а саме можливість отримання доходів від використання об`єкту іпотеки задля погашення основного зобов`язання, в умовах діючого мораторію, є зрозумілою та обґрунтованою.

Відповідач зазначає, що на території виробничого комплексу знаходяться комунікації, які не належать відповідачеві, але які використовуються для обслуговування кількох промислових підприємств, та зауважує, що передання предмету іпотеки позивачеві порушить цей процес та призведе до екологічних наслідків. В порушення ст. 74 ГПК України відповідачем не підтверджені належними та допустимими доказами зазначені обставини.

Крім зазначеного, суд зауважує, що у відповідності до ст. 9 Закону іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя передавати предмет іпотеки в спільну діяльність, лізинг, оренду, користування. Відповідачем не обґрунтовано правових підстав на майно, яке нібито належить третім особам (комунікації), знаходиться та території об`єкту іпотеки, використовується ними для обслуговування підприємств, тобто фактично має місце використання об`єкту іпотеки для розміщення цих комунікацій та здійснення діяльності.

Як зазначає у відповіді на відзив позивач, про розміщення майна третіх осіб йому нічого не відомо, а також зазначає, що майновий комплекс був прийнятий в іпотеку з усіма комунікаціями.

Враховуючи викладене, суд вважає необґрунтованими та недоведеними належними доказами доводи відповідача щодо порушення його прав та прав третіх осіб прийняттям рішення у цієї справі.

Крім іншого, суд враховує доводи позивача, згідно яких відповідач, в порушення ст. 8 Закону України «Про іпотеку», п. 3.4 договору іпотеки, ухиляється від укладання договору страхування предмету іпотеки. Як свідчать матеріали справи, останній договір страхування був укладений відповідачем у 2008 році. Зазначена обставина не спростована відповідачем. За змістом ст. 12 Закону у разі порушення іпотекодавцем обов`язків щодо збереження чи страхування предмета іпотеки іпотекодержатель може звернути стягнення на предмет іпотеки, або вжити заходів для збереження чи страхування предмета іпотеки у власних інтересах та за власний кошт.

Крім зазначеного суд наголошує на наступному. Як встановлено судом та виходячи з пояснень позивача на час укладання кредитної угоди Товариство з обмеженою відповідальністю «Полімерпромтекс» очолював відповідач, але з 2013 року керівником та власником товариства є ОСОБА_2 . Рішення суду про стягнення заборгованості з третьої особи - ТОВ «Полімерпромтекс», було прийнято у січні 2011 року, виконавчий напис нотаріуса був вчинений у червні 2010 року. Проте, протягом всього часу ані відповідач, ані третя особа не виконували свої зобов`язання, в умовах (як зазначає у відзиві сам відповідач) використання майнового комплексу, який є предметом іпотеки.

За змістом ст. 1 Протоколу першого Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти

своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів.

У практиці Європейського Суду поняття «майно» має найширше тлумачення. Фактично ним охоплюються будь-які цінності (інтереси), виражені в грошовій формі, виходячи з вартості, що склалася на ринку, або вартості, у яку це майно може бути оцінене. Підтверджене заявником «правомірне очікування» як юридично обґрунтованого припущення стосовно можливого одержання в майбутньому майнової вигоди або майнового активу, що ґрунтується на нормах національного законодавства, ненормативному акті, що надає майнове право, договорі (угоді) майнового характеру, судовому рішенні, є майном у розумінні приписів Конвенції та Першого протоколу («Справа «Пайн Велі Девелопмент Лтд. та інші проти Ірландії» (заява № 12742/87, рішення від 23 жовтня 1991 р.)).

Таким чином, «майнові права» і «правомірне очікування та сподівання» позивача на задоволення вимог за кредитним договором шляхом реалізації права іпотекодержателя є майном, у розумінні Конвенції.

Проте, як зазначалося вище, держава, реалізуючи право на забезпечення суспільних інтересів, ввела в дію мораторій на примусову реалізацію предмета іпотеки в межах дії Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Але, застосування державою мораторію не може слугувати підставою для зловживання з боку осіб, чиї права захищені мораторієм. Судом враховано, що місце Маріуполь, де розташований об`єкт іпотеки та де здійснює свою діяльність позичальник, входить до зони АТО, проте не є непідконтрольною територією, наразі знаходиться в мирній частині зони і достатньо відомим є той факт, що місто є сприятливою зоною для розвитку підприємництва.

У відповідності до ст. 6 Конвенції, кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Суд вважає за необхідне зазначити, що справедливим у даному випадку буде рішення, яке забезпечить баланс між інтересами позивача, відповідача та третьої особи.

Таким рішенням, на погляд суду, є задоволення вимог позивача щодо передання в управлення предмета іпотеки з метою отримання доходів, які будуть направлятися на погашення зобов`язань за кредитним договором. Суд вважає, що таке рішення призведе до досягнення пропорційності у господарському судочинстві, яке полягає у забезпечені розумного балансу між приватними й публічними інтересами (ст. 15 ГПК України).

Проте, позивач просить суд, крім іншого, надати йому право на здійснення дій, пов`язаних з управлінням, у тому числі на здійснення спільного управління з іншими особами, передання в наступне управління. З цього приводу суд зазначає, що за змістом ст. 34 Закону України «Про іпотеку» майно може бути передано в управління за рішенням суду іпотекодержателю або іншій особі. Тобто, особа визначається судом та закон не допускає делегування цій особі повноважень щодо передання майна в наступне управління або самостійне встановлення іпотекодержателем співуправителів. У зв`язку з викладеним суд відмовляє в задоволені вимог в цієї частині.

Стосовно вимог щодо надання права позивачеві змінювати, розривати договори оренди, суборенди, отримання платежів за користування нежитловою будівлею, обслуговування та охорони суд зазначає, що позивачем не надано доказів наявності зазначених угод, укладених відносно предмета іпотеки. Відсутність доказів щодо наявності таких договорів, їх змісту, суб`єктного складу, умов, строків дії, законності та економічної обґрунтованості їх існування позбавляє суд процесуальної можливості прийняти з цього приводу рішення, яке повинно забезпечити захист прав учасників та осіб, чиї права цим рішенням можуть бути зачеплені. Проте, суд зазначає, що управитель може в окремому процесуальному порядку ставити питання щодо розірвання договорів, пов`язаних з об`єктом, стосовно якого встановлене управління, в порядку та на умовах, визначених діючим цивільним законодавством.

Стосовно вимог позивача щодо зобов`язання відповідача утримуватися від будь-яких дій (в тому числі із залученням третіх осіб) щодо перешкоджання Акціонерному товариству «Перший Український Міжнародний Банк» здійснювати управління майном, суд зазначає, що позивачем не надано доказів, яки б поставили під сумнів виконання відповідачем рішення по цій справі. Судове рішення не може будуватися на припущеннях, які робить сторона по справі. За змістом ст. 4 ГПК України юридичні особи мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. Проте, реалізуючи таке право, позивач повинен належними та допустимими доказами довести наявність обставин та фактів порушення його прав або реальної загрози такого порушення. Враховуючи викладене, суд відмовляє у задоволені вимог в цій частині.

Відносно вимоги позивача щодо надання його представникам та визначеним ним особам права вільного доступу до нерухомого майна шляхом примусового проникнення/входу, суд зазначає, що заходи примусу повинні застосовуватися за наявністю об`єктивних обставин, які спричиняють їх застосування. Судове рішення не може будуватися на припущеннях та вирішувати конфліктних обставин, відносно яких не відомо, настануть вони чи ні. Як вже було зазначено, позивачем також не доведено, що відповідач буде ухилятися від виконання рішення по справі шляхом перешкоджання позивачеві у доступі до об`єкта управління. У зв`язку з викладеним, суд відмовляє у задоволені позову в цієї частині.

Крім того, позивач просить суд зобов`язати відповідача повністю звільнити предмет іпотеки від власного майна та будь-якого майна третіх осіб. Позивачем не надано доказів знаходження майна відповідача та третіх осіб у спірному нерухомому майні, не наведено правових підстав знаходження цього майна та його виду. У відповідності до ст. 4 ГПК України на суд покладено обов`язок захистити право від існуючих порушень або перешкоджань у реалізації прав позивача. Зобов`язувати відповідача вчиняти дії в умовах сумніву щодо необхідності та наявності обставин, що зумовлюють вчинення дій, суперечить принципу змагальності сторін, за яким кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст.13 ГПК). Згідно із ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, а саме таким, яке ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При ухваленні рішення суд вирішує, крім інших, таки питання як: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження. Проте, позивач не обґрунтував жодним чином та не навів жодного доказу відносно зазначеної вимоги. Враховуючи викладене, суд зазначає про недоведеність обставин та відсутність доказів, які обумовлюють прийняття судом рішення в цієї частині на користь позивача.

Крім іншого, стосовно цієї вимоги суд зазначає, що вимога про зобов`язання відповідача вчинити дії є окремою вимогою, хоча і пов`язаною з основною вимогою. Проте, позивач, в порушення ст. 6 Закону України «Про судовий збір», сплатив судовий збір як за одну вимогу.

У п. 6 прохальної частини позову позивач просить закріпити за ним права управителя щодо предмета іпотеки. Суд зазначає, що у ст. 16 ЦК України та ст. 20 ГК України визначені способи захисту порушеного права. У відповідності до ст. 5 ГПК України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд, відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи, може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Проте, в умовах задоволення позову про передання предмету іпотеки в управління позивачеві та надання йому прав управителя, суд зазначає що вимога про закріплення за Банком права управителя не відповідає способам захисту прав, передбачених діючим законодавством, є фактично тотожній первісній вимозі, а також є зайвою та неефективною.

Суд також зазначає, що вимоги, викладені позивачем у п.2 ,4, 5, 6 прохальної частини позову стосуються прав управителя та є частково тотожними за своїм змістом, у зв`язку з чим суд в резолютивнії частині вважає за необхідне їх об`єднати, кодифікувавши за змістом наданих прав. Стосовно цих вимог суд зауважує, що відповідно до ч.1 ст. 34 Закону України «Про іпотеку», управління майном здійснюється відповідно до законодавства та умов, визначених рішенням суду. Суд, проаналізувавши зміст прав, які просить позивач надати йому як управителю, зазначає наступне. Метою управління предметом іпотеки є його належне господарське використання та отримання доходів від використання. Вимоги позивача щодо надання йому прав, крім тих, про які суд наголосив вище, відповідають досягненню мети управління, тому суд задовольняє їх.

Судовий збір, у відповідності до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, суд вирішує розподілити пропорційно задоволеним вимогам. Враховуючи попередній висновок суду щодо об`єднання позивачем в одній позивнй заяві декількох вимог, у тому числі вимоги про зобов`язання відповідача вчинити дії, а саме звільнити предмет іпотеки від власного майна та майна третіх осіб, та встановлений факт несплати судового збору, суд, в умовах відмовлення в задоволені позову в цій частині, вважає за необхідне стягнути з позивача на користь Державного бюджету суму судового збору в розмірі 1921,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 74, 76, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», до відповідача - ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Вилучити у ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; Ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) та передати в управління Акціонерному товариству «Перший Український Міжнародний Банк» (04070, м.Київ, Вулиця Андріївська, будинок 4; ) нерухоме майно: комплекс, розташований у місті Маріуполь, вул. Червонофлотська, будинок 165, а саме: нежила будівля літ. О2, загальною площею 794, 9 кв. м., прибудова літ. О1-1, загальною площею 1 299, 00 кв. м., прибудова літ. О2-1, загальною площею 31, 9 кв. м., нежила будівля С-2, загальною площею 177, 2 кв. м., яке належить на праві приватної власності ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; Ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), та передане в іпотеку на підставі Іпотечного договору № 01/4 від 27.05.2008 року, на період до його реалізації.

3. Надати Акціонерному товариству «Перший Український Міжнародний Банк» (04070, м.Київ, Вулиця Андріївська, будинок 4; ) право:

- здійснювати дії, пов`язані з управлінням предметом іпотеки, укладати правочини пов`язані з управлінням, у тому числі, але не виключно договори найму, оренди, суборенди, отримання платежів за користування майном, договори, пов`язані з експлуатацією, обслуговуванням, страхуванням, охороною, забезпеченням та утриманням в належному стані предмета іпотеки - нерухомого майна, розташованого у місті Маріуполь, вул. Червонофлотська, будинок 165 , а саме: нежила будівля літ. О2, загальною площею 794, 9 кв. м., прибудова літ. О1-1, загальною площею 1 299, 00 кв. м., прибудова літ. О2-1, загальною площею 31, 9 кв. м., нежила будівля С-2, загальною площею 177, 2 кв. м.;

- обладнати предмет іпотеки - нерухоме майно, розташоване у місті Маріуполь, вул. Червонофлотська, будинок 165 , а саме: нежила будівля літ. О2, загальною площею 794, 9 кв. м., прибудова літ. О1-1, загальною площею 1 299, 00 кв. м., прибудова літ. О2-1, загальною площею 31, 9 кв. м., нежила будівля С-2, загальною площею 177, 2 кв. м. охоронними пристроями, а також укладати договори на охорону зі спеціалізованими підприємствами;

- отримання в усіх установах, підприємствах, організаціях, а також органах реєстраційної служби, органах нотаріату будь-яких документів (оригіналів, їх копій, дублікатів, витягів з державних реєстрів, довідок), необхідних для управління майном, укладенням договорів, у тому числі, але не виключно: договорів найму, оренди, суборенди, договорів, пов`язаних з експлуатацією, обслуговуванням, страхуванням, охороною, забезпеченням та утриманням в належному стані предмета іпотеки - нерухомого майна, розташованого у місті Маріуполь, вул. Червонофлотська, будинок 165 , а саме: нежила будівля літ. О2, загальною площею 794, 9 кв. м., прибудова літ. О1-1, загальною площею 1 299, 00 кв. м., прибудова літ. О2-1, загальною площею 31, 9 кв. м., нежила будівля С-2, загальною площею 177, 2 кв. м.;

- вільного доступу представників управителя та інших осіб, визначених управителем, до нерухомого майна, що передано в управління, та інші права, необхідні для здійснення належного управління майном.

4.Отриманий прибуток внаслідок передачі предмету іпотеки в оренду чи іншого використання нежитлового приміщення, за вирахуванням витрат, понесених на утримання майна, спрямовувати в рахунок погашення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Полімерпромтекс» за Кредитним договором № 01/10 від 27.07.2009 року.

5. В решті позовних вимог відмовити.

6. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; Ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (04070, м.Київ, Вулиця Андріївська, будинок 4; ) судові витрати у розмірі 1 344, 00 грн.

7. Стягнути з Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (04070, м.Київ, Вулиця Андріївська, будинок 4; ) на користь державного бюджету України (отримувач: УК у м. Харків/22030101; код ЄДРПОУ отримувача: 37999649; Казначейство України, МФО 899998, р/р 3012, код класифікації доходів бюджету 22030101) судовий збір у розмірі 1 921, 00 грн.

8. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене в Східний апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку передбаченому розділом IV ГПК України з урахуванням приписів перехідних положень.

Суддя П.В. Демідова

Повний текст рішення складено та підписано 02.08.2019р.

Інформацію щодо руху справи можна отримати на інформаційному сайті http://www.reyestr.court.gov.ua, веб-порталі "Судова влада України" (dn.arbitr.gov.ua).