УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у справі

м. Київ

23.07.2019Справа № 918/448/19

Суддя Господарського суду міста Києва Смирнова Ю.М., розглянувши позовну заяву Приватного підприємства «Босна» (33016, Рівненська обл., місто Рівне, вулиця Будівельників, будинок 6-В)

до Акціонерного товариства «Укрсиббанк» (04070, м.Київ, вулиця Андріївська, будинок 2/12)

про визнання договору іпотеки таким, що не забезпечує виконання зобов`язання,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Босна» звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовом до Акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання договору іпотеки таким, що не забезпечує виконання зобов`язання.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 01.07.2019 вказану позовну заяву передано за підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Розглянувши матеріали позовної заяви, суд відзначає таке.

Згідно зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтею 16 Цивільного кодексу України, положення якої кореспондуються з положеннями статті 20 Господарського кодексу України, встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема:

1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці;

2) справи у спорах щодо приватизації майна, крім спорів про приватизацію державного житлового фонду;

3) справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів;

4) справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах;

5) справи у спорах щодо цінних паперів, в тому числі пов`язані з правами на цінні папери та правами, що виникають з них, емісією, розміщенням, обігом та погашенням цінних паперів, обліком прав на цінні папери, зобов`язаннями за цінними паперами, крім боргових цінних паперів, власником яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та векселів, що використовуються у податкових та митних правовідносинах;

6) справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці;

7) справи у спорах, що виникають з відносин, пов`язаних із захистом економічної конкуренції, обмеженням монополізму в господарській діяльності, захистом від недобросовісної конкуренції, в тому числі у спорах, пов`язаних з оскарженням рішень Антимонопольного комітету України, а також справи за заявами органів Антимонопольного комітету України з питань, віднесених законом до їх компетенції, крім спорів, які віднесені до юрисдикції Вищого суду з питань інтелектуальної власності;

8) справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України;

9) справи за заявами про затвердження планів санації боржника до відкриття провадження у справі про банкрутство;

10) справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб`єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб`єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем;

11) справи про оскарження рішень третейських судів та про видачу наказу на примусове виконання рішень третейських судів, утворених відповідно до Закону України «Про третейські суди», якщо такі рішення ухвалені у спорах, зазначених у цій статті;

12) справи у спорах між юридичною особою та її посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі діями (бездіяльністю) такої посадової особи, за позовом власника (учасника, акціонера) такої юридичної особи, поданим в її інтересах;

13) вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами;

14) справи у спорах про захист ділової репутації, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем або самозайнятою особою;

15) інші справи у спорах між суб`єктами господарювання;

16) справи за заявами про видачу судового наказу, якщо заявником та боржником є юридична особа або фізична особа - підприємець.

У позовній заяві позивач просить суд визнати договір іпотеки № 14402, укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та Приватним підприємством «Босна» 25.04.2008, нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Киселюк Оксаною Василівною 25.04.2008, таким, що не забезпечує виконання ОСОБА_1 зобов`язання по договору про надання споживчого кредиту №0, який укладений між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк» 25.04.2008. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, позивач та відповідач 25.04.2008 уклади договір іпотеки №14402, який був нотаріально засвідчений та в якому сторони визначили правочини, за якими встановлено основне зобов`язання: кредитний договір №0 від 25.04.2008 та кредитний договір №0 від 25.04.2008. Однак, як вказує позивач, після того, як всі три примірника іпотечного договору були підписані сторонами та засвідчені нотаріусом, в примірник відповідача без участі та згоди позивача були внесені зміни (перекреслено №0 та зазначено №0) з порушенням порядку, визначеним законодавством.

Отже, фактично заявлені позивачем вимоги є вимогами про встановлення юридичного факту.

Проте, вимога щодо встановлення певних фактів не може бути самостійним предметом розгляду в господарському суді, оскільки до повноважень останнього не належить встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Господарські суди порушують провадження у справах за позовами, в основі яких правова вимога - спір про право, що виникає з матеріальних правовідносин.

Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 11.09.2018 у справі №905/1926/16.

Суд відзначає, що юридичний факт може встановлюватися господарським судом лише при існуванні та розгляді між сторонами господарських правовідносин спору та вирішенні спору у позовному провадженні. Його встановлення є елементом оцінки фактичних обставин справи та обґрунтованості вимог. Тому, вимога щодо встановлення факту не може бути самостійним предметом позову, а є елементом встановлення обставин справи.

За таких обставин, подана Приватним підприємством «Босна» позовна заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Більш того, суд звертає увагу, що до позовної заяви позивачем додано копію позовної заяви Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до Приватного підприємства «Босна» про звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки №14402 від 25.04.2008 в рахунок погашення заборгованості позичальника за кредитним договором №0 від 25.04.2008.

Із відомостей, наявних в Єдиному державному реєстрі судових рішень, вбачається, що 03.07.2019 за результатами розгляду вказаних позовних вимог Господарським судом Рівненської області прийнято рішення у справі №918/471/17 про часткове задоволення позову. Судом враховується, що наразі вказане рішення законної сили не набрало, однак з тексту рішення слідує, що Приватне підприємство «Босна» (як відповідач у справі №918/471/17) стверджувало, що договір іпотеки № 14402, укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та Приватним підприємством «Босна» 25.04.2008, нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Киселюк Оксаною Василівною 25.04.2008, не забезпечує виконання ОСОБА_1 зобов`язання по договору про надання споживчого кредиту №0, і таким обставинам суд надав оцінку в ході вирішення відповідного спору.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Враховуючи викладене та керуючись п. 1 ч. 1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

1. У відкритті провадження у справі відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня складення повної ухвали. При цьому, згідно з п.п. 17.5 п. 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Ю.М. Смирнова