УХВАЛА

29 липня 2019 року

м. Київ

Справа № 916/1049/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Жукова С.В. - головуючого, Білоуса В.В., Ткаченко Н.Г.,

розглянувши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Гаджибей"

на ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 03.04.2019

у справі за позовом Національного Банку України

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Гаджибей"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк"

про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості в сумі 856 944 000,00 грн, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 03.04.2019 у справі №916/1049/18 зупинено апеляційне провадження за апеляційними скаргами Національного банку України та Акціонерного товариства "Приватбанк" на ухвалу Господарського суду Одеської області від 17.07.2018 у справі № 916/1049/18 до повернення матеріалів справи з суду касаційної інстанції.

05.06.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "Гаджибей" подало касаційну скаргу на ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 03.04.2019 у справі №916/1049/18.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №916/1049/18 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Жуков С.В., суддя - Ткаченко Н.Г., суддя - Білоус В.В., що підтверджується протоколом передачі судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) раніше визначеному складу суду від 17.07.2019.

Касаційна скарга ТОВ "Гаджибей" не відповідає вимогам щодо її форми та змісту згідно вимог ст. 290 Господарського процесуального кодексу (далі - ГПК) України (в порушення п. 2 ч. 4 цієї статті матеріали касаційної скарги не містять документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі) та подана 05.06.2019 з пропуском процесуального строку на касаційне оскарження судового рішення, визначеного ч.1 ст. 288 ГПК України, оскільки повний текст оскаржуваної ухвали підписано 03.04.2019, то вказаний строк закінчився 23.04.2019 включно.

Клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження мотивоване тим, що зважаючи на великий обсяг кореспонденції ТОВ "Гаджибей", інформацію щодо оспорюваної ухвали було передано представнику скаржника вже після спливу строку на оскарження в касаційному порядку.

Відповідно до частини третьої статті 288 ГПК України строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині четвертій статті 293 цього Кодексу.

Згідно цієї норми суд касаційної інстанції, у кожному конкретному випадку, повинен, з урахуванням конкретних обставин пропуску строку, оцінки доводів щодо причин їх пропуску, зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску такого строку.

Пунктом 1 частини другої статті 129 Конституції України визначено, що основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Згідно із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Отже, рішення Європейського суду з прав людини суд касаційної інстанції застосовує у даній справі як джерело права.

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (справа "Олександр Шевченко проти України" від 26 квітня 2007 року, справа "Трух проти України" від 14 жовтня 2003 року).

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 03.04.2008 зі справи "Пономарьов проти України", вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Отже, можливість поновлення судом касаційної інстанції пропущеного строку не є необмеженою, від судів вимагається вказувати підстави.

У справі "Устименко проти України" (Рішення від 29.10.2015) Європейський суд з прав людини зазначив, що задовольнивши клопотання про поновлення процесуального строку, не посилаючись при цьому на жодні конкретні обставини справи, і просто обмежившись вказівкою на наявність у відповідача "поважних причин" для поновлення пропущеного строку оскарження, національним судом було порушено пункт 1 статті 6 Конвенції.

Таким чином, можливість поновлення судом касаційної інстанції пропущеного строку не є необмеженою, суд має вказати підстави поновлення строку, і такі підстави мають бути об`єктивними.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 79 ГПК України).

Разом з тим, до касаційної скарги заявником не надано жодних доказів на підтвердження своїх доводів, у скарзі не наведено інших поважних та об`єктивних підстав щодо пропуску строку на касаційне оскарження.

Крім того, з матеріалів справи судом касаційної інстанції встановлено наступне.

Ухвалою Верховного Суду від 18.12.2018 у справі №916/1049/18 касаційну скаргу ТОВ "Ділвест" на ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 06.11.2018 у справі №916/1049/18 повернуто скаржнику без розгляду на підставі п.1 ч.4 ст. 292 Господарського процесуального кодексу (далі - ГПК) України.

Ухвалою Верховного Суду від 22.02.2019 у справі №916/1049/18 відмовлено у відкритті касаційного провадження у справі №916/1049/18 за касаційною скаргою ТОВ "Ділвест" на ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 06.11.2018 у вказаній справі на підставі пункту 2 частини 2 статті 293 ГПК України.

Ухвалою Верховного Суду від 24.04.2019 у справі №916/1049/18 відмовлено у відкритті касаційного провадження у справі №916/1049/18 за касаційною скаргою ТОВ "Гаджибей" на ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 06.11.2018 у вказаній справі на підставі пункту 2 частини 2 статті 293 ГПК України.

Таким чином, судом касаційної інстанції встановлено, що ТОВ "ДІЛВЕСТ" (як учасник ТОВ "Гаджибей") та ТОВ "Гаджибей" неодноразово оскаржують судові рішення у справі (зокрема, ухвали суду про повернення апеляційної скарги та про зупинення апеляційного провадження) подаючи касаційні скарги із значними недоліками, без додержання вимог щодо їх форми і змісту відповідно до приписів процесуального законодавства, а тому такі дії відповідача у справі перешкоджають розгляду справи по суті та не можуть бути залишені без реагування касаційного суду.

За приписами частини першої статті 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

Частиною 2 цієї статті Кодексу наведено перелік дій, які суд може визнати зловживанням процесуальними правами, що суперечить завданню господарського судочинства, проте не встановлює виключного переліку дій, які можуть розцінюватися судом як зловживання правом.

Правовідносини суду з кожним учасником процесу підпорядковані досягненню головної мети - винесення законного та обґрунтованого рішення, а також створення особам, що беруть участь у справі, процесуальних умов для забезпечення захисту їх прав, а також прав та інтересів інших осіб.

Господарський процесуальний обов`язок сторони - це належна поведінка сторони в господарському судочинстві, що вимагається та забезпечується процесуальним законом, а також кореспондує суб`єктивному процесуальному праву суду.

Процесуальні права надані законом тим особам, які беруть участь у процесі для сприяння суду при розгляді справ, для сприяння їх правильному вирішенню, і кожного разу, коли сторона у справі вчиняє будь-яку процесуальну дію не з цією метою, а задля досягнення якихось сторонніх цілей (для введення суду в оману, для затягування розгляду, для створення перешкод опоненту) вона виходить за межі дійсного змісту свого права, тобто зловживає ним.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що це роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (див. рішення Суду у справі Шульга проти України, no. 16652/04, від 02.12.2010) і запобігання неналежній та такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі є завданням саме державних органів (див. рішення Суду у справі Мусієнко проти України, no. 26976/06, від 20.01.2011).

За приписами частин 3, 4 статті 43 ГПК України якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Звернення ТОВ "Гаджибей" із завідомо відомими недоліками касаційної скарги з безпідставними клопотаннями, розцінюються колегією суддів як спрямовані на затягування розгляду справи дії та визнаються зловживанням процесуальними правами учасника справи.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 135 ГПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству.

Враховуючи викладене, Суд дійшов висновку про застосування до ТОВ "Гаджибей" за зловживання процесуальними правами заходу процесуального примусу у вигляді штрафу у розмірі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 1 921,00 грн.

Керуючись статтями 43, 135, 234 Господарського процесуального кодексу України, Суд -

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Гаджибей" на ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 03.04.2019 у справі №916/1049/18 залишити без розгляду.

2. Застосувати до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гаджибей" за зловживання процесуальними правами заходу процесуального примусу у вигляді штрафу у розмірі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 1 921,00 грн.

3,. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гаджибей" (65037, Одеська область, Овідіопольський район, село Лиманка, Ж/М "Совіньйон", Одеський бульвар, 5, ) в дохід державного бюджету (стягувач - Державна судова адміністрація України, 01021, м. Київ, вул. Липська, 18/5, ) 1 921,00 грн (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну гривню) штрафу.

Ухвала є виконавчим документом, набирає законної сили з моменту її підписання, не може бути оскаржена та підлягає негайному виконанню.

Головуючий С.В. Жуков

Судді В.В. Білоус

Н.Г. Ткаченко