ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.07.2019 Справа № 904/2355/19
За позовом Приватного підприємства "Альфапроммет" (49024, м.Дніпро, вул. Григорія Граб`янки, буд.1, кв. 1)

до Акціонерного товариства "Дніпровський завод з ремонту та будівництва пасажирських вагонів" (49024, м.Дніпро, вул. Універсальна, буд. 10)

про стягнення 489 383,34 грн. заборгованості, 104 548,55 грн. пені, 8 592,96 грн. 3% річних, 24 125,70 грн. втрат від інфляції

Суддя Бондарєв Е.М.

Секретар судового засідання Найдьонов Є.О.

Представники:

Від позивача: Скрипнюк О.О., довіреність №б/н від 04.06.2019, представник

Від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Приватне підприємство "Альфапроммет" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом №03/06-1 від 03.06.2019 про стягнення з Акціонерного товариства "Дніпровський завод з ремонту та будівництва пасажирських вагонів", з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, 626 650,55 грн., з яких:

- 489 383,34 грн. заборгованість за договором №070518 від 07.05.2018;

- 104 548,55 грн. пеня за загальний період прострочення з 10.12.2018 по 02.07.2019;

- 8 592,96 грн. 3% річних за період з 10.12.2018 по 02.07.2019;

- 24 125,70 грн. втрати від інфляції за період грудень 2018 - травень 2019.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором №070518 від 07.05.2018 щодо своєчасної та повної оплати за отриманий товар.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 10.06.2019 відкрито провадження у справі №904/2355/19 та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 02.07.2019.

Відповідачем 02.07.2019 подані суду заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. В обґрунтування поданої заяви відповідач зазначає, що справа не є малозначною та незначної складності оскільки ціна позову більше, ніж передбачено ст. 12 Господарського процесуального кодексу України.

Також відповідач просить суд відкласти розгляд справи на іншу дату.

Від відповідача 17.07.2019 надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач зазначає, що позивач поставив товар на загальну суму 4 763 883,37 грн., а відповідач частково здійснив оплату у розмірі 4 274 500,03 грн., внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 489 383,34 грн. Разом з тим, у відповідача відсутні надлишкові оборотні кошти для сплати заборгованості перед позивачем. Основною підставою для отримання коштів для розрахунків з позивачем, є належне виконання ПАТ "Укрзалізниця" умов Договору №УЗ/ЦЛ-18366/Ю від 31.07.2018. За даним Договором ПАТ "Укрзалізниця" перед АТ "ГВРЗ" має заборгованість у розмірі 22 399 600,00 грн., строк оплати якої є таким, що настав. Відповідач просив зменшити розмір пені до 50% та розстрочити виконання рішення суду на строк до 12 місяців.

22.07.2019 позивачем надано відповідь на відзив, згідно якої останній заперечує проти відстрочення виконання рішення суду та проти зменшення розміру пені, просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

25.07.2019 позивачем подано клопотання про долучення до матеріалів справи копії Договору №УЗ/ЦЛ-1907/10.

Представник позивача з`явився в судове засідання, підтримав позовні вимоги, надав пояснення по справі, відповів на поставлені питання.

Представник відповідача не з`явився в судове засідання, був належним чином повідомлений про час розгляду справи.

По справі оголошувалися перерви до 17.07.2019 та 25.07.2019.

В порядку ст. 240 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 25.07.2019 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Між приватним підприємством "Альфапроммет" (постачальник) та Акціонерним товариством "Дніпровський завод з ремонту та будівництва пасажирських вагонів" 07.05.2018 було укладено Договір №0705/18 (надалі - Договір).

Згідно умов даного Договору постачальник зобов`язується передати у власність покупця продукцію (далі по тексту - "Товар") в терміни, асортименті, кількості та за цінами, узгодженими Сторонами у Додатках до цього Договору, а Покупець зобов`язується прийняти Товар та сплатити за нього грошові кошти в порядку і строки, встановлені цим Договором та відповідним Додатком до нього (п.1.1 Договору).

Відповідно до п. 2.1 Договору ціна Товару, порядок оплати за кожну окрему партію Товару, що поставляється і загальна сума цього Договору узгоджуються Сторонами у відповідних Додатках до нього, які є його невід`ємною частиною.

Обсяг поставок Товару, строки поставок кожної окремої партії Товару за цим Договором визначається графіком поставок, який обумовлюється в Додатках до цього Договору, які є невід`ємною його частиною. Поставка Товару здійснюється на умовах DDР (склад Покупця) згідно "Інкотермс 2010" (п.3.1, 3.2 Договору).

Згідно п. 4.3 Договору товар вважається зданим Постачальником і прийнятим Покупцем: - за кількістю згідно з накладною; - за якістю відповідно до сертифіката якості.

Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31 грудня 2019 року (п.10.1 Договору).

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 Цивільного кодексу України).

На виконання умов договору позивачем було здійснено поставку погодженого сторонами товару на загальну суму 704383,34 грн. у строки та кількості передбачених умовами договору, що підтверджується наданими в матеріали справи видатковими накладними та товарно-транспортними накладними.

Разом з тим, відповідачем не сплачено своєчасно та у повному обсязі вартість отриманого товару.

Позивач, 27.05.2019 звернувся до відповідача з претензією №2705 з вимогою сплатити суму заборгованості за поставлений товар у розмірі 504 383,34 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Згідно Додатку №1, Специфікації №1 до договору №070518 від 07.05.2018 р. оплата за Товар здійснюється протягом 20 банківських днів з моменту поставки.

Відповідачем не сплачено у повному обсязі вартість поставленого товару.

Позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача суму залишку заборгованості у розмірі 489 383,34 грн.

Відповідачем не надано доказів погашення заборгованості у заявленому до стягнення розмірі, чим порушено, приписи ст. 193 ГК України, ст.ст. 525, 526 ЦК України щодо виконання зобов`язання належним чином відповідно до умов договору, вимог закону, з огляду на що, суд вбачає підстави для стягнення з відповідача 489 383,34 грн.

Згідно п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України).

Відповідно до п.8.1 Договору за прострочення оплати Покупець сплачує Постачальнику пеню у розмірі 0,1% від загальної вартості неоплаченого Товару за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ.

Позивачем, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, заявлено до стягнення 104 548,55 грн. пені за загальний період з 10.12.2018 по 02.07.2019.

Перевіривши розрахунок суми пені, суд вважає його правильним та таким, що вірно враховує періоди нарахування.

Разом з тим, згідно ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

За частиною третьою статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до пп. 3.17.4. п. 3.17 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Із мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 р. №7-рп/2013 вбачається, що неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов`язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Отже, за наслідками розгляду справи, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, враховуючи, доводи, викладені в заяві відповідача про зменшення розміру пені, виходячи з необхідності забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також те, що позивачем не надано доказів понесення збитків, суд дійшов висновку про необхідність зменшення розміру пені до 73 183,98 грн.

Згідно із ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем заявлено до стягнення 8 592,96 грн. 3% річних за період 10.12.2018-02.07.2019 та 24 125,70 грн. втрат від інфляції за період грудень 2018-травень 2019.

Перевіривши розрахунок заявлених до стягнення сум, суд вбачає підстави для стягнення з відповідача 8 592,96 грн. 3% річних за період 10.12.2018-02.07.2019 та 24 125,70 грн. втрат від інфляції за період грудень 2018-травень 2019.

Щодо заяви відповідача про розстрочення виконання рішення суду строком на 12 місяців суд зазначає наступне.

За заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання (ч. 1 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 4 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Таким чином, обов`язковою умовою розстрочення виконання судового рішення є в тому числі наявність обставин, що ускладнюють виконання такого рішення.

Разом з тим, відповідачем не надано доказів та не доведено винятковості випадку, з наявністю якого процесуальний закон пов`язує можливість надання розстрочки виконання рішення суду, з огляду на що, суд не вбачає підстав для задоволення заяви відповідача про розстрочення виконання рішення суду.

На підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 46, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 326 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства "Дніпровський завод з ремонту та будівництва пасажирських вагонів" (49024, м.Дніпро, вул. Універсальна, буд. 10; ) на користь Приватного підприємства "Альфапроммет" (49024, м.Дніпро, вул. Григорія Граб`янки, буд.1, кв. 1; ) суму заборгованості у розмірі 489 383,34 грн., 73 183,98 грн. пені, 8 592,96 грн. 3% річних, 24 125,70 грн. втрат від інфляції та витрати зі сплати судового збору у розмірі 9 399,76 грн., про що видати наказ.

В іншій частині позову відмовити.

Відмовити Акціонерному товариству "Дніпровський завод з ремонту та будівництва пасажирських вагонів" в задоволенні клопотання про розстрочення виконання рішення суду на 12 місяців шляхом стягнення рівними частинами щомісячно.

Рішення набирає законної сили у відповідності до ст.241 Господарського процесуального кодексу України. Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 29.07.2019

Суддя Е.М.Бондарєв