ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"22" липня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/1315/19

Господарський суд Одеської області у складі судді Бездолі Д.О.,

секретар судового засідання Шпак І.А.

при розгляді у судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Вуглеторфзбагачення" (вул. Шахтарська, 43, м. Нововолинськ, Волинська обл., 45400)

до відповідача: Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (вул. Пантелеймонівська, 19, м. Одеса, 65012)

про стягнення 218314,43 грн.

за участі представників учасників справи:

від позивача: Купира З.С. (в режимі відеоконференції);

від відповідача: Ротар І.В.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Вуглеторфзбагачення" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 1042690,58 грн основного боргу, 174873,18 грн пені, 129710,64 грн інфляційних нарахувань та 39691,62 грн 3% річних.

Позиції учасників справи

В обґрунтування підстав позову позивач посилається на порушення відповідачем умов договору постачання вугілля №ОД/Т-17-954НЮ від 24.07.2017 в частині здійснення розрахунків за поставлений товар.

19.06.2019 у судовому засіданні представником відповідача було надано суду відзив на позов (а.с.134, т.1), в якому відповідач просив суд застосувати строк позовної давності до стягнення суми пені, а також зазначив про допущення позивачем помилок при розрахунку інфляційних втрат. З урахуванням зазначеного, відповідач просив суд відмовити позивачу у задоволенні позову в частині стягнення суми пені, нарахованої за період до 10.05.2018, а також стягнути інфляційні витрати у розмірі 102001,27 грн.

27.06.2019 до канцелярії суду за вх.№12849/129 від відповідача надійшли письмові пояснення по справі (а.с.149-155, т.1), в яких відповідач повідомив суду про зміну найменування відповідача з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на Акціонерне товариство "Українська залізниця". До пояснень відповідачем долучено контррозрахунок сум інфляційних нарахувань та пені, з урахуванням обставин, що зазначені у вищевказаному відзиві на позов.

11.07.2019 від позивача до канцелярії суду за вх.№2-3279/19 надійшла заява (а.с.164-168, т.1), в якій позивач відмовився від частини позовних вимог, а саме від стягнення з відповідача основного боргу за договором №ОД/Т-17-954НЮ від 24.07.2017 в сумі 1042690,58 грн, у зв`язку з її фактичною сплатою відповідачем.

22.07.2019 до суду від позивача за вх.№2-3468/19 надійшла заява про відмову від частини позовних вимог, згідно якої позивач зазначив, що при перевірці розрахунку інфляційних втрат та пені позивач погодився з контррозрахунком відповідача, у зв`язку із чим позивач відмовився від стягнення з відповідача основної заборгованості в сумі 1042690,58 грн, пені в сумі 98251,64 грн, стягнення інфляційних збитків в сумі 27709,37 грн.

Крім того, у вищевказаній заяві позивач просив суд повернути йому зайво сплачений при поданні позову судовий збір в сумі 4124,01 грн.

У судовому засіданні 24.07.2019 представник позивача відкликав заяву про часткову відмову від позову від 11.07.2019 за вх.№2-3279/19, водночас, підтримав заяву за вх.№2-3468/19 від 22.07.2019, яку просив розглянути та задовольнити.

22.07.2019 у судовому засіданні представником відповідача було подано клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи та повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору в розмірі 8270,18 грн, сплаченого позивачем при поданні позову.

При розгляді справи по суті позивач підтримав позовні вимоги, з врахуванням заяви про часткову відмову від позовних вимог №2-3468/19 від 22.07.2019, та просив суд стягнути з відповідача 76621,54 грн пені, 102001,27 грн інфляційних втрат, 39691,62 грн 3% річних, а також 6000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу та судовий збір.

Представник відповідача підтримав позицію, викладену у відзиві на позов та письмових поясненнях, та просив суд врахувати при прийнятті рішення по справі наданий ним контррозрахунок.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 15.05.2019 було відкрито провадження у справі №916/1315/19 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання по справі призначено на "10" червня 2019 о 12год.00хв.

Ухвалою суду від 06.06.2019 було виправлено допущені в ухвалі від 15.05.2019 описки.

У судовому засіданні 10.06.2019 було оголошено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на "19" червня 2019р. о 15 год. 00 хв.

Ухвалою суду від 19.06.2019 було закрито підготовче провадження у справі із призначенням її до розгляду по суті в засіданні суду на "08" липня 2019 р. о 12:00.

Ухвалою суду від 25.06.2019 було задоволено клопотання позивача (вх. № 2-2977/19 від 24.06.2019) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, проведення якої доручено Нововолинському міському суду Волинської області.

У судовому засіданні 08.07.2019 за клопотанням позивача протокольно ухвалено оголосити перерву в засіданні суду до 22.07.2019 о 12:40. Крім того, ухвалою суду від 08.07.2019 забезпечено участь представника позивача в засіданні суду 22.07.2019 в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 22.07.2019 прийнято відмову позивача від позову в частині вимог до відповідача щодо стягнення 1042690, 58 грн основного боргу, 98251, 64 грн пені та 27709,37 грн інфляційних нарахувань та закрито провадження в цій частині; повернуто позивачу з Державного бюджету України зайво сплачений судовий збір в сумі 4124,01 грн; відмовлено відповідачу у задоволенні клопотання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору в розмірі 8270,18 грн; ухвалено здійснити розподіл судових витрат у судовому рішенні по суті справи.

У судовому засіданні 22.07.2019 судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Обставини справи

24.07.2017 між Регіональною філією «Одеська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі заступника начальника філії Богданова О.Б. та заступника начальника служби локомотивного господарства філії «Одеська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» Ковальця С.Я. (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вуглеторфзбагачення» в особі директора товариства Раш А.Й. (постачальник) було укладено договір постачання вугілля №ОД/Т-17-954НЮ (а.с.44-52), згідно з п.1.1. якого постачальник зобов`язався поставити та передати у власність замовнику продукцію (товар), відповідно до специфікації (додаток №1), а замовник зобов`язався прийняти та оплатити цей товар у порядку та на умовах даного договору.

Згідно з п.п. 3.8., 4.4. договору днем отримання товару вважається підписання сторонами або їх уповноваженими представниками акту приймання-передачі партії товару та видаткової накладної. Відповідач має право повернути позивачу вугілля, яке не відповідає вимогам, встановленим цим договором або нормативними документами.

Розрахунки за кожну партію товару здійснюються замовником у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника протягом 20 (двадцяти) банківських днів після підписання акту приймання-передачі товару (п.5.1. договору).

Відповідно до п. 7.10 договору, з врахуванням внесених змін додатковою угодою від 07.08.2017 (а.с.54, т.1), у разі порушення оплати замовник сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення, включаючи день оплати.

На виконання умов договору у період з 21.08.2017 по 26.01.2018 позивачем було поставлено відповідачу товар на загальну суму 3370962,50 грн, що підтверджується наявними у справі актами приймання-передачі вугільної продукції №1 від 21.08.2017, №2 від 21.08.2017, №1 від 12.09.2017, №2 від 12.09.2017, №5 від 30.11.2017, №6 від 30.11.2017, №3 від 04.12.2017, №4 від 04.12.2017, №7 від 18.12.2017, №8 від 18.12.2017, №11 від 29.12.2017, №10 від 02.01.2018, №15 від 05.01.2018, №9 від 12.01.2018, №13 від 12.01.2018, №14 від 12.01.2018, №16 від 26.01.2018 (а.с.61-77, т.1), рахунками на оплату №66 від 30.07.2017, №72 від 08.09.2017, №86 від 23.11.2017, №85 від 22.11.2017, №95 від 11.12.2017, №104 від 27.12.2017, №98 від 27.12.2017, №113 від 27.12.2017, №111 від 22.12.2017, №107 від 24.12.2017, №5 від 18.01.2018 (а.с.78-88, т. 1) та поясненнями представників сторін.

Відповідач за отриманий товар розрахувався частково, сплативши позивачу кошти в загальній сумі 1987151,92 грн, що підтверджується матеріалами справи, а саме платіжними дорученнями №440706 від 12.10.2017, №586017 від 27.12.2017, №591350 від 28.12.2017, №717642 від 21.02.2018, №717672 від 21.02.2018, №717670 від 21.02.2018, №733964 від 14.03.2018 (а.с.89-95, т.1) та поясненнями представників сторін.

Зворотною накладною №2 від 20.09.2017 відповідач повернув позивачу товар на загальну суму 341120,00 грн (а.с.96, т. 1), про що між сторонами було складено акти на повернення №1 від 20.09.2017 та №2 від 20.09.2017 (а.с. 97-98, т. 1).

Таким чином, заборгованість відповідача за договором станом на день подання позивачем позову становила 1042690,58 грн, про існування якої також свідчить наявний у справі акт звірки від 07.09.2018 (а.с.99, т.1), складний та підписаний сторонами.

У зв`язку з несплатою відповідачем вищевказаної заборгованості, позивачем було нараховано до стягнення з відповідача пеню у сумі 174873,18 грн за загальний період з 16.01.2018 по 05.08.2018 по кожному акту окремо, 3% річних в сумі 39691,62 грн за загальний період з 16.01.2018 по 03.04.2018 по кожному акту окремо, інфляційні втрати в розмірі 129710,64 грн виходячи із загальної суми боргу за період лютий 2018 року - лютий 2019 року (а.с.106-109, т.1).

Після подання позивачем позову до суду відповідачем було в повному обсязі сплачено суму основної заборгованості в розмірі 1042690,58 грн, що підтверджується наданої позивачем випискою по рахунку від 03.07.2019 (а.с.166, т.1) та долученими відповідачем до письмових пояснень по справі платіжними дорученнями №1963774 від 03.07.2019, №1963796 від 03.07.2019, №1963603 від 03.07.2019 та №1963723 від 03.07.2019 (а.с. 173-174, т.1).

При цьому, відповідачем було здійснено контррозрахунок спірних сум в частині пені та інфляційних нарахувань, з яким позивач погодився, у зв`язку із чим останнім було подано до суду заяву про часткову відмову від позову.

Законодавство, застосоване судом до спірних відносин

Відповідно до ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Відповідно до частини першої статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною 1 статті 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частиною 3 статті 13 ГПК України визначено, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст. 73 доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 79 ГПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Позиція суду

Під час розгляду справи судом встановлений факт несвоєчасної оплати відповідачем отриманого від позивача товару за укладеним між сторонами договором постачання вугілля №ОД/Т-17-954НЮ від 24.07.2017. Такі дії відповідача не відповідають вищевказаним нормам права та умовам договору, а отже позивачем правомірно нараховані до стягнення з відповідача пеня, 3% річних та індекс інфляції.

Так, перевіривши розрахунки спірних сум пені за період з 10.05.2018 по 05.08.2018, 3% річних за період з 16.01.2018 по 03.04.2019 та інфляційних втрат за період лютий 2018-лютий 2019, які позивач, з урахуванням заяви про часткову відмову від позову, просить стягнути з відповідача, суд визнає їх обґрунтованими та такими, що підлягають стягненню з відповідача в повному обсязі.

Розподіл судових витрат.

У відповідності до ч.ч.1,3 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи; до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Так, позивач, окрім судового збору, просить суд стягнути з відповідача 6000,00 грн витрат на правничу допомогу, понесення яких позивач підтверджує договором про надання професійної правничої допомоги №23/19 від 22.03.2019(а.с.118-119, т.1), додатком №1 договору від 22.03.2019 (а.с.120, т.1), актами здачі-прийняття робіт (наданих послуг) за договором від 06.05.2019 та 10.06.2019 (а.с.121,167, т.1), рахунками на сплату №06/5-19 від 10.05.2019, №03/5-19 від 04.06.2019 та платіжними дорученнями №269 від 16.05.2019 та №305 від 05.06.2019 на оплату вказаних рахунків (а.с.122-125, т.1).

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За ч.4 ст.129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При здійснені розподілу судових витрат суд вважає за необхідне покласти їх на сторони пропорційно, виходячи з того, що відповідач основний борг погасив після відкриття провадження у справі, а позивач відмовився від позовних вимог про часткове стягнення пені та інфляційних втрат з підстав їх невірного визначення при підготовці позову.

З урахуванням викладеного, судові витрати у сумі 18915,07 грн судового збору та 5455,09 грн витрат позивача на професійну допомогу покладаються на відповідача, в іншій частині судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (вул. Тверська, 5, м. Київ, 03680, ) в особі регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (вул. Пантелеймонівська, 19, м. Одеса, 65012, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вуглеторфзбагачення" (вул. Шахтарська, буд.43, м. Нововолинськ, Волинська обл., 45400, ) 76621 /сімдесят шість тисяч шістсот двадцять одну/ грн 54 коп пені, 102001 /сто дві тисячі одну/ грн 27 коп інфляційних нарахувань, 39691 /тридцять дев`ять тисяч шістсот дев`яносто одну/ грн 62 коп 3% річних, судовий збір у сумі 18915 /вісімнадцять тисяч дев`ятсот п`ятнадцять/ грн 07 коп та 5455 /п`ять тисяч чотириста п`ятдесят п`ять/ грн 09 коп витрат на правничу допомогу.

Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 29 липня 2019 р.

Суддя Д.О. Бездоля