ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

26.07.2019 Справа № 910/5605/19

Суддя господарського суду Донецької області Левшина Я.О., розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю ЛКМ Трейдинг, м. Дніпро

до відповідача: Акціонерного товариства Київенерго, м. Курахове, Донецька область

про стягнення 19031,04грн.

без участі (виклику) представників сторін

СУТЬ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛКМ Трейдинг», м. Дніпро звернулось до господарського суду м.Києва з позовом до Акціонерного товариства «Київенерго», м.Курахове, Донецька область про стягнення заборгованості у розмірі 19031,04грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань за договором №113/ДМТЗ-17 від 10.02.2017 з оплати поставленого товару, внаслідок чого утворилась стягувана заборгованість.

Нормативно позивач обґрунтовує свої вимоги, посилаючись на ст. ст. 525, 526, 530, 610, 612, 625, 626, 692 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України.

На підтвердження вказаних обставин, позивач надав наступні документи: договір постачання №113/ДМТЗ-17 від 10.02.2017 з додатком та додатковою угодою №1 від 29.11.2017; видаткові накладні №18011103 від 11.01.2018, №18020704 від 07.02.2018; товарно-транспортні накладні; рахунки-фактури; податкові накладні; сертифікат якості; претензію №120718/1-3 від 12.07.2018 з доказами її направлення; лист-відповідь №63/4-4036 від 26.07.2018 витяг з ЄДРПОУ стосовно статусу та місцезнаходження позивача.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 08.05.2019 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛКМ Трейдинг», м. Дніпро разом з доданими до неї матеріалами направлено за територіальною підсудністю до господарського суду Донецької області.

27.05.2019 матеріали справи №910/5605/19 надійшли на адресу господарського суду Донецької області.

Відповідно протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями, позовну заяву призначено до розгляду судді Левшиній Я.О.

Ухвалою суду від 29.05.2019 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛКМ Трейдинг», м.Дніпро до Акціонерного товариства «Київенерго», м. Курахове, Донецька область про стягнення 19031,04грн. залишено без руху на підставі ч.1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою суду від 10.06.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі 910/5605/19, постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін; встановлено відповідачу строк у п`ятнадцять днів з дня вручення даної ухвали для подання суду відзиву на позов.

Ухвала від 10.06.2019 отримана відповідачем 17.06.2019, про що свідчать наявне у справі рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відзив на позовну заяву відповідачем у встановлений строк не надано. Відповідачу було надано достатньо часу для формування і доведення до відома суду своєї позиції по суті заявлених вимог з наданням підтверджуючих доказів (у разі наявності), а встановлення правової визначеності довкола заявлених вимог не може перебувати у залежності від бажання відповідача здійснювати свої процесуальні права.

Суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі (ст.241 ГПК України).

Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться (ч.2 ст. 252 ГПК України).

Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі (ч.3 ст.252 ГПК України).

Підготовче засідання при розгляді справи у порядку спрощеного провадження не проводиться.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше (ч.5 ст. 252 ГПК України).

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судові дебати не проводяться (ч.8 ст. 252 ГПК України).

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Суд також враховує положення частини 1 статті 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод 04.11.1950 року про право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, протягом розумного строку.

Отже, суд вважає, що справа № 910/5605/19 може бути розглянута за наявними в справі матеріалами.

Розглянувши надані документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

10.02.2017 між позивачем (постачальник) та відповідачем (покупець) укладений договір постачання №113/ДМТЗ-17 (далі договір), згідно п.п. 1.1 якого постачальник зобов`язався поставити покупцю товар, зазначений в специфікації, а покупець прийняти і оплатити такий товар, код ДК 021:2015:34351100-3 Автомобільні шини (далі товар), в кількості, комплектності, асортименті та за ціною згідно зі специфікацією, а саме: автомобільні шини Rosava BC-24 185/75R-16C у кількості 200шт.; ціна за одиницю 991,20грн. (без ПДВ); загальною вартістю 189240,00грн. (без ПДВ), 237888,00грн. (з ПДВ).

Обсяги закупівлі товару можуть бути зменшені залежно від реального фінансування видатків покупця (п. 1.2 договору).

Згідно п. 3.1. сума договору становить 189240,00грн. без урахування ПДВ крім того ПДВ 20% - 48648,00. Разом з ПДВ 237888,00грн.

Ціна товару вказується в специфікації (п. 1.1 цього договору) та є незмінною протягом строку цього договору, крім випадків, встановлених діючим законодавством України. Вартість тари, упакування та маркування товару входить у суму договору (п.п.3.2.,3.3. договору).

Відповідно до п. 4.1 договору розрахунки проводяться шляхом оплати покупцем поставленого покупцю товару протягом 60 календарних днів з дати підписання сторонами видаткової накладної та за умови надання постачальником належним чином оформленої податкової накладної, а також документів, передбачених розділом 5 цього договору.

Пунктом 4.3 договору встановлено, що покупець вправі затримати оплату за товар за настання будь-якої з наступних обставин:

4.3.1 при неподанні і/або несвоєчасному поданні постачальником покупцю оригіналів рахунків, податкових накладних, а також інших документів, надання та/або передача яких постачальником є обов`язковою в силу договору;

4.3.2 у випадку, якщо сторонами не будуть підписані документи, передбачені цим договором та підписання яких є підставою для здійснення оплати за договором, при цьому покупець не несе відповідальності за таку затримку.

За умовами п.п. 5.2, 5.3 договору поставка товару буде виконуватися на умовах DDP згідно з Правилами «Інкотермс» у редакції 2000р.: вантажоодержувач СВП «Автотранспорт», місце поставки м. Київ, пр. Московський, 14Б. Транспортні послуги по поставці товару входять у ціну товару.

Відповідно до п. 5.4 договору товар вважається поставленим покупцю з дати підписання сторонами видаткових накладних (дата поставки товару).

Згідно п. 10.1 договору (в редакції додаткової угоди №1 від 29.11.2017) цей договір набуває чинності з моменту підписання кожною стороною та діє до 31.12.2018 включно, а в частині проведення розрахунків до їх повного завершення.

На виконання умов договору, позивач поставив відповідачу товар за видатковими накладними №18011103 від 11.01.2018, №18020704 від 07.02.2018 на загальну суму 19031,04грн.

Зазначений товар був прийнятий уповноваженим представником відповідача, який діяв на підставі довіреності №17090109 від 01.09.2017.

На виконання умов п. 4.1 договору позивач засобами електронного документообігу в системі М.E.Doc надіслав відповідачу податкові накладні. З матеріалів справи вбачається, що податкова накладна №8 від 11.01.2018 була доставлена 26.01.2018 до центрального рівня Державної податкової служби України, податкова накладна №16 від 07.02.2018 доставлена до центрального рівня Державної податкової служби України 26.02.2018, що підтверджується квитанціями №1 від 29.01.2018 (реєстраційний номер документу НОМЕР_1 ) та №1 від 27.02.2018 (реєстраційний номер документу ).

Посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх обов`язків з оплати поставленого товару, позивач звернувся до відповідача з претензією №120718/1-3 від 12.07.2018 про сплату заборгованості за поставлений товар за видатковими накладними №18011103 від 11.01.2018, №18020704 від 07.02.2018 у загальному розмірі 19031,04грн.

У відповідь на вказану претензію відповідач направив лист №63/4-4036 від 26.07.2018, в якому зазначив, що виконання зобов`язання, зокрема, за договором постачання №113/ДМТЗ-17 від 10.02.2017, буде здійснено в максимально стислий термін.

Однак, відповідач не здійснив оплату за видатковими накладними №18011103 від 11.01.2018, №18020704 від 07.02.2018, у зв`язку з чим позивач звернувся до господарського суду з розглядуваним позовом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності (ст.86 Господарського процесуального кодексу України).

Як вбачається із матеріалів справи, сутність розглядуваного позову полягає у примусовому спонуканні відповідача до виконання грошових зобов`язань за договором постачання №113/ДМТЗ-17 від 10.02.2017.

Враховуючи статус сторін, характер правовідносин між учасниками договору, останні (правовідносини) регулюються насамперед відповідними положеннями Господарського і Цивільного кодексів України та умовами укладеного договору постачання №113/ДМТЗ-17 від 10.02.2017.

Згідно ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають, зокрема, з договорів. Аналогічні положення встановлені і в ст.ст. 173-175 Господарського кодексу України.

Беручи до уваги правову природу укладеного договору, кореспондуючі права та обов`язки його сторін, оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватися судом з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з поставки.

Як встановлено ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України та ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за поставлену продукцію покупець зобов`язаний сплатити постачальнику певну грошову суму. В силу приписів ч. 6 ст. 265 Господарського кодексу України та ч. 2 ст.712 Цивільного кодексу України до правовідносин постачання застосовуються норми Цивільного кодексу України про купівлю-продаж, які (ст.655, ч.1 ст.691) також передбачають обов`язок покупця сплатити за придбаний товар певну суму грошових коштів.

Отже, в контексті зазначених норм укладений між позивачем та відповідачем договір постачання №113/ДМТЗ-17 від 10.02.2017 є належною підставою для виникнення у останнього грошових зобов`язань, визначених його умовами.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частинами 1, 2 ст. 692 цього Кодексу визначено, що покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або законодавством не встановлений інший строк оплати товару. Як було встановлено судом, сторони визначили в договорі строк оплати, у який покупець зобов`язаний сплатити суму за товар, а саме протягом 60 календарних днів з дати підписання сторонами видаткової накладної.

Приписи ч.7 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 Цивільного кодексу України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського кодексу України та ст.599 Цивільного кодексу України за загальним правилом зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Дослідивши надані позивачем докази, судом встановлено, що позивачем, на підставі договору постачання №113/ДМТЗ-17 від 10.02.2017 було поставлено відповідачу товар за видатковими накладними №18011103 від 11.01.2018, №18020704 від 07.02.2018 у загальному розмірі 19031,04грн.

Даний товар був отриманий уповноваженим представником відповідача, який діяв на підставі довіреності №17090109 від 01.09.2017.

Відповідачем дане у порядку встановленому господарським процесуальним законодавством не спростовано.

Наведені вище норми законодавства та встановлені судом обставини дають підстави для висновку, що із отриманням відповідачем за видатковими накладними №18011103 від 11.01.2018, №18020704 від 07.02.2018 товару на загальну суму 19031,04грн., у нього виникло зобов`язання з його оплати.

Таке невиконання грошових зобов`язань кваліфікується судом як їх порушення у розумінні ст. 610 Цивільного кодексу України, а сам відповідач вважається таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання у розумінні ч. 1 ст. 612 цього Кодексу.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник у разі прострочення виконання грошового зобов`язання має на вимогу кредитора сплатити заборгованість.

З урахуванням наведених вище висновків суду та положень діючого законодавства, позовні вимоги про стягнення суми основного боргу підлягають задоволенню у повному обсязі у розмірі 19031,04грн.

Судові витрати у відповідності до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 42, 74, 77, 86, 123, 129, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю ЛКМ Трейдинг, м.Дніпро до Акціонерного товариства Київенерго, м. Курахове, Донецька область про стягнення 19031,04грн. задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Акціонерного товариства Київенерго (85612, Донецька область, Мар`їнський район, м. Курахове, вул. Енергетиків, буд. 34, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ЛКМ Трейдинг (49017, м. Дніпро, вул. Авіаціна, буд.1, кв. 14, ) заборгованість у розмірі 19031,04грн., витрати з оплати судового збору у розмірі 1921,00грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги, якщо його не скасовано, - після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення підписано 26.07.2019.

Суддя Я.О. Левшина