ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" липня 2019 р. м. Київ Справа№ 910/22712/17

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Михальської Ю.Б.

Тищенко А.І.

при секретарі судового засідання Браславець Ю.Ю.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 23.07.2019

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Елемент Нафта" на ухвалу Господарського суду міста Києва про забезпечення позову від 30.05.2019

у справі №910/22712/17 (суддя Мудрий С.М.)

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Філії "Центр забезпечення виробництва"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Елемент Нафта"

про стягнення 24 615 145,86 грн.

В судовому засіданні 23.07.2019 відповідно до ст.ст. 240, 283 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.05.2019 у справі №910/22712/17 заяву Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Філії "Центр забезпечення виробництва" про забезпечення позову задоволено частково.

Накладено арешт на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Елемент Нафта", відкритий в АБ "Південний" р/р НОМЕР_1 , МФО 328209, в межах заявленої ціни позову у справі №910/22712/17 в розмірі 24 615 145,86 грн. та судових витрат, пов`язаних з розглядом справи (судовий збір в розмірі 240 000,00 грн., витрати по сплаті судового збору в апеляційній інстанції в розмірі 360 000,00 грн., витрати по сплаті судового збору в касаційній інстанції в розмірі 480 000,00 грн.). В іншій частині заяви відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю "Елемент Нафта" 07.06.2019 звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та відмовити у задоволенні заяви Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Філії "Центр забезпечення виробництва" про забезпечення позову.

Апеляційна скарга обґрунтована порушенням судом норм процесуального права та неповним з`ясуванням всіх обставин справи.

Апелянт вказує, що оскаржувана ухвала винесена судом після прийняття рішення у справі, тобто, з виходом за межі повноважень, передбачених чинним ГПК України з порушенням принципу верховенства права.

Апелянт також зазначає, що судом не досліджено обґрунтування забезпечення позову та докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову, в даному випадку накладення арешту на рахунок ТОВ "Елемент Нафта".

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача заперечує проти доводів відповідача, викладених в апеляційній скарзі, просить її відхилити, а оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Звертає увагу на те, що оскаржуваною ухвалою накладено арешт на рахунок відповідача в межах заявленої ціни позову у даній справі, в розмірі 24 615 145, 86 грн. та судових витрат, пов`язаних з розглядом справи (240 000, 00 грн. судового збору, 360 000, 00 грн. судового збору в суді апеляційної інстанції, 480 000, 00 грн. судового збору в суді касаційної інстанції), що жодним чином не впливає на здійснення відповідачем господарської діяльності та на виплату заробітної плати чи соціальних виплат.

Посилається на постанову пленуму Вищого спеціалізованого суду України від 26.12.201 № 16 «Про деякі питання практики застосування заходів забезпечення позову», відповідно до якої забезпечення позову, як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи може застосовуватись на будь - якій стадії процесу.

У відповіді на відзив представник відповідача зазначає, що забезпечення позову допускається на будь -якій стадії судового розгляду, однак не після розгляду справи по суті судом першої інстанції.

Одночасно наголошує, що протягом тривалого часу розгляду справи позивач не мав підстав вважати, що рішення суду, у разі його ухвалення на користь позивача, може бути невиконане або його виконання буде утруднено, однак після виконання законних та обґрунтованих рішень судів в інших справах та надходження коштів від позивача на рахунок відповідача, позивач вирішив звернутись з заявою про забезпечення позову після прийняття судом рішення у справі.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 12.06.2019 апеляційну скаргу передано на розгляд судді Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Михальська Ю.Б., Тищенко А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.06.2019 відкрито апеляційне провадження у справі №910/22712/17, розгляд справи призначено на 18.07.2019.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.07.2019 у справі було оголошено перерву до 23.07.2019, враховуючи необхідність додаткового з`ясування обставин справи.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційної інстанції 23.07.2019 підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у ній, просив її задовольнити, оскаржувану ухвалу скасувати та відмовити у задоволенні заяви Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Філії "Центр забезпечення виробництва" про забезпечення позову.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції заперечував проти задоволення апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, просив її відхилити, а оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У відповідності до ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

При цьому колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України no.4241/03 від 28.10.2010).

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників апеляційного провадження, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженої ухвали норм процесуального права, дійшла висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Філії "Центр забезпечення виробництва" (позивач) звернулось до суду з позовом про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Елемент Нафта" (відповідач) суми штрафу за договором поставки №ЦЗВ-14-04517-01 від 20.10.2017 в розмірі 24615145,86 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.05.2018, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.07.2018 у справі № 910/22712/17, в позові відмовлено.

Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 11.09.2018 рішення Господарського суду міста Києва від 29.05.2018 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 19.07.2018 скасовано. Справу №910/22712/17 передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.05.2019 у справі №910/22712/17 позов задоволено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Елемент Нафта" на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Філії "Центр забезпечення виробництва" 24 615 145,86 грн. штрафу, 240 000,00 грн. судового збору, 360 000,00 грн. витрат по сплаті судового збору в апеляційній інстанції, 480 000,00 грн. витрат по сплаті судового збору в касаційній інстанції.

28.05.2019 позивачем до суду першої інстанції, керуючись ст.ст. 136-139 ГПК України, подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову по справі №910/22712/17, відповідно до якої просить суд:

- накласти арешт на рахунок ТОВ "Елемент Нафта", відкритий в АБ "Південний" р/р НОМЕР_1 , МФО 328209, в межах заявленої ціни позову по справі №910/22712/17 в розмірі 24 615 145,86 грн. та судових витрат, пов`язаних з розглядом справи,

- заборонити Акціонерному товариству "Південний" вчиняти будь-які дії з коштами, які надійдуть на рахунок ТОВ "Елемент Нафта" - р/р НОМЕР_1 , МФО 328209, на виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області по справі №904/5030/18 у сумі 11 345 986,85 грн. на виконання постанови Центрального апеляційного господарського суду по справі №904/3145/18 у сумі 12 729 531,59 грн. та на виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області по справі №904/5029/18 у сумі 11 345 986,85 грн.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявник зазначає, що рішенням Господарського суду м. Києва від 21.05.2019 у справі №910/22712/17 задоволено позов Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Філії "Центр забезпечення виробництва" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Елемент Нафта" про стягнення 24 615 145,86 грн.

Водночас, відповідно до рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 29.01.2019 у справі № 904/5030/18 в задоволенні первісного позову АТ "Укрзалізниця" до ТОВ "Елемент Нафта" про стягнення штрафних санкцій у сумі 54 481 522,84 грн. відмовлено в повному обсязі, зустрічний позов ТОВ "Елемент Нафта" до АТ "Укрзалізниця" про стягнення 11 180 048, 12 грн. суми договірного забезпечення - задоволено повністю.

Відповідно до постанови Центрального апеляційного господарського суду від 27.03.2019 по справі № 904/3145/18 апеляційну скаргу ТОВ "Елемент Нафта" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.11.2018 задоволено, рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.11.2018 скасовано та прийнято нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог за первісним позовом АТ "Укрзалізниця" до ТОВ "Елемент Нафта" про стягнення штрафних санкцій у розмірі 54 481 522,84 грн. відмовлено у повному обсязі.

Зустрічну позовну заяву ТОВ "Елемент нафта" до АТ "Укрзалізниця" про стягнення заборгованості у розмірі 12 541 410,42 грн. задоволено у повному обсязі та стягнуто з АТ "Укрзалізниця" на користь ТОВ "Елемент нафта", 11 180 048,12 грн. основного боргу, 234 781,01 грн. інфляційних втрат, 195 727,42 грн. 3% річних, 930 853,87 грн. відсотків за неправомірне користування чужими грошовими коштами, 188 121,17 грн. судового збору та 1 207 231,77 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Також, відповідно до рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.01.2019, залишеного без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 15.04.2019 у справі № 904/5029/18, у задоволенні первісного позову АТ "Укрзалізниця" відмовлено в повному обсязі, зустрічний позов ТОВ "Елемент Нафта" задоволено. Стягнуто з АТ "Укрзалізниця" на користь ТОВ "Елемент Нафта" 11 180 048,12 грн. суму договірного забезпечення, 165 938,73 грн. витрат зі сплати судового збору за пред`явлення зустрічного позову.

Не погодившись з зазначеними рішеннями суду, АТ "Укрзалізниця" подано касаційні скарги. Наразі Верховним Судом касаційне провадження не відкрито.

На виконання вищевказаних рішень судів видано накази про примусове виконання, які стягувачем пред`явленні до виконання до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві (далі - Відділ) та, відповідно, відкритті виконавчі провадження.

23.05.2019 АТ "Укрзалізниця" стало відомо, що Відділом грошові кошти на виконання рішень судів у справах № 904/5029/18, № 904/5030/18 та №904/3145/18 та суми виконавчого збору стягнуті з рахунків АТ "Укрзалізниця" в примусовому порядку, що підтверджується копіями платіжних доручень № від 23.05.2019 на суму 12 480 950,57 грн., № від 23.05.2019 на суму 14 002 849,78 грн. та № від 23.05.2019 на суму 12 480 950,57 грн.

Як зазначено заявником, в процесі розгляду справи № 910/22712/17 відповідно до постанови Верховного Суду від 11.09.2018, якою справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції, колегія суддів вважає помилковим висновок апеляційного суду про ненастання прострочення виконання відповідачем зобов`язання з поставки товару станом на дату подання позову АТ "Укрзалізниця" з огляду на початок перебігу 5-денного строку поставки з дня, наступного за днем фактичного отримання відповідачем оригіналу рознарядки поштою та ймовірне прострочення постачальника, оскільки такий висновок не відповідає приписам статті 253 ЦК України та частини 1 статті 57 ГПК України (в редакції, чинній до 15.12.2017).

Тому, на думку заявника, вищевказані обставини можуть мати вирішальне значення під час ухвалення судом апеляційної інстанції рішення по означеній справі, а також можуть вплинути на вирішення справ № 904/5030/18, №904/5029/18 та № 904/3145/18 в суді касаційної інстанції.

За таких обставин у АТ "Укрзалізниця", в силу приписів ГПК України, виникнуть правові підстави для виконання рішення суду по справі № 910/22712/17 в добровільному чи примусовому порядку та стягнення вищевказаної суми з ТОВ "Елемент Нафта" на свою користь.

Водночас, згідно з інформацією, що міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів, що підтверджується наданою копією витягу та інформаційної довідки, в ТОВ "Елемент Нафта" (ідентифікаційний код 39564815), відсутні відомості про право власності на нерухоме майно та наявність активів вказаного підприємства, що може значно ускладнити виконання рішення по справі №910/22712/17.

Також, заявником зазначено, що при ознайомленні з матеріалами виконавчих проваджень, відкритих на виконання рішень судів у справах №904/5030/18, №904/5029/18 та №904/3145/18, АТ "Укрзалізниця" стало відомо, що відповідно до розпоряджень Відділу грошові кошти будуть перераховані стягувачу на рахунок, відкритий в Акціонерному банку "Південний". На підтвердження чого надано копії розпоряджень.

Таким чином, на думку заявника, єдиним можливим шляхом задоволення вимог АТ "Укрзалізниця" до ТОВ "Елемент Нафта" є звернення стягнення на грошові кошти, що надійдуть на рахунки відповідача у зв`язку із примусовим виконанням рішень суду по справах № 904/5030/18, № 904/5029/18 та №904/3145/18.

Виходячи з наведених вище обставин, заявник вважає, що наразі існує очевидна підстава вважати, що невжиття заходів забезпечення позову щодо, зокрема, накладення арешту на грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу може істотно ускладнити або й взагалі унеможливити виконання рішення по справі № 910/22712/17, з урахуванням майнового стану ТОВ "Елемент Нафта". Крім того, є достатні підстави вважати, що отримавши грошові кошти від АТ "Укрзалізниця", відповідач здійснить їх перерахування на рахунки інших компаній, а підприємство буде фактично банкрутом.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.05.2019 у справі №910/22712/17 заяву Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Філії "Центр забезпечення виробництва про забезпечення позову задоволено частково.

Накладено арешт на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Елемент Нафта", відкритий в АБ "Південний" р/р НОМЕР_1 , МФО 328209, в межах заявленої ціни позову по справі №910/22712/17 в розмірі 24 615 145,86 грн. та судових витрат, пов`язаних з розглядом справи (судовий збір в розмірі 240 000,00 грн., витрати по сплаті судового збору в апеляційній інстанції в розмірі 360 000,00 грн., витрати по сплаті судового збору в касаційній інстанції в розмірі 480 000,00 грн.). В іншій частині заяви відмовлено.

Вказана ухвала мотивована врахуванням причин звернення з заявою про вжиття заходів забезпечення позову та наявністю належних доказів в її обґрунтування.

Розглянувши матеріали справи, колегія суддів зазначає наступне.

Порядок подання заяви про забезпечення позову визначений ст. 138 ГПК України, відповідно до ч. 1 якої заява про забезпечення позову подається до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо;

одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом;

після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 8 ст. 140 ГПК України оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Виходячи з положень ст. 233 ГПК України, розгляд справи судом першої інстанції закінчується ухваленням судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, судом 21.05.2019 постановлено рішення у справі №910/22712/17, з заявою про забезпечення позову позивач звернувся 28.05.2019, що суперечить п. 3 ч. 3 ст. 138 ГПК України.

Виходячи з системного аналізу положень ст. 136, п. 3 ч. 1 ст. 138, ч. 8 ст. 140, ст. 233 ГПК України, після прийняття судом першої інстанції рішення у справі за наслідками розгляду позовних вимог, законодавець не наділяє суд першої інстанції правом на розгляд заяви про забезпечення позову, поданої у відповідно до ст.ст. 136-139 ГПК України.

Прийняття Господарським судом міста Києва 30.05.2019 у даній справі ухвали про часткове забезпечення позову про накладення арешту на рахунок відповідача в межах заявленої (стягнутої) ціни позову та судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, після постановлення 21.05.2019 рішення у справі, суперечить положенням ст.ст. 136, 138, 233 ГПК України, відповідно оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, як прийнята з порушення норм процесуального права, і це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Посилання представника позивача на подання заяви про вжиття заходів забезпечення позову відповідно до ст. 239 ГПК України колегією відхиляються виходячи з наступного.

Статтею 239 ГПК України визначено, зокрема, що суд, який ухвалив рішення, може вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Оскільки позивачем була подана заява про вжиття заходів забезпечення позову в порядку ст.ст. 136-139 ГПК України, і жодних посилань на ст. 239 ГПК України заява не містила, судом першої інстанції були вжиті саме заходи забезпечення позову, а не забезпечення виконання рішення суду згідно ст. 239 ГПК України.

При цьому слід звернути увагу на те, що на момент прийняття оскаржуваної ухвали (30.05.2019), рішення суду у даній справі від 21.05.2019 не набрало законної сили.

З огляду на викладене, доводи апелянта в цій частині знайшли своє підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції, оскільки місцевий господарський суд в порушення процесуальних норм дійшов висновку про вжиття заходів забезпечення позову після закінчення розгляду справи по суті та прийняття у ній рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доводи позивача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає необґрунтованими з вищевикладених підстав.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що було зроблено скаржником та не спростовано позивачем.

Відповідно до п.58 рішення ЄСПЛ Справа «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04) від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994, серія А, №303-А, п.29).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Зважаючи на вищевикладені обставини справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Елемент Нафта" з підстав, викладених в ній, підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду міста Києва від 30.05.2019 про забезпечення позову у справі №910/22712/17, прийнята з порушенням норм процесуального права, підлягає скасуванню судом апеляційної інстанції, відповідно у задоволенні заяви Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Філії "Центр забезпечення виробництва" про забезпечення позову у справі №910/22712/17, поданої до суду першої інстанції, слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, ст.ст. 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Елемент Нафта" на ухвалу Господарського суду міста Києва у справі №910/22712/17 про забезпечення позову задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва у справі №910/22712/17 про забезпечення позову скасувати.

3. У задоволенні заяви Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Філії "Центр забезпечення виробництва" про забезпечення позову у справі №910/22712/17 відмовити.

4. Матеріали справи №910/22712/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст постанови складено 25.07.2019.

Головуючий суддя І.М. Скрипка

Судді Ю.Б. Михальська

А.І. Тищенко