УХВАЛА

м. Київ

29.07.2019Справа № 910/9843/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Ващенко Т.М., розглянувши матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Ренесанс Холдинг» (м. Кропивницький) до Міністерства юстиції України (м. Київ), Товариства з обмеженою відповідальністю «Лемано» (м. Київ), ОСОБА_1 (м. Одеса) про визнання недійсним наказу та визнання недійсним акту,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ренесанс Холдинг» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Міністерства юстиції України, Товариства з обмеженою відповідальністю «Лемано», ОСОБА_1 про:

- визнання недійсним наказу Міністерства юстиції України від 16.04.19. № 1226/5 «Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень»;

- визнання недійсним акту приймання-передачі майна до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Лемано» від 18.04.19., на підставі якого ОСОБА_1 передав відповідачу-2 майно (земельну ділянку та садовий будинок).

Позовні вимоги обґрунтовано наступним.

Позивач став переможцем електронних торгів на лот, до якого входило в тому числі право вимоги ПАТ «Платинум банк» за кредитним договором, з огляду на що між позивачем та ПАТ «Платинум банк» було укладено договори за якими ТОВ «Ренесанс Холдинг» набуло право вимоги за кредитним договором та право вимоги до іпотекодавців за договорами забезпечення, укладеними для забезпечення вимог означеного кредитного договору, зокрема право вимоги до іпотекодавців садових будинків загальною площею 1173,1 кв.м та 1834,2 кв.м, земельних ділянок площею 0,0738 га та 0,0675 га, за адресою: м. Київ, вул. Синьоозерна. Наказом Міністерства юстиції України від 16.04.19. № 1226/5 «Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень» скасовано реєстраційні та записи по вказаним об`єктам нерухомого майна. 22.04.19. садовий будинок площею 1173,1 кв.м та земельну ділянку площею 0,0738 га внесено до статутного капіталу відповідача-2.

За твердженням позивача оспорюваний наказ підлягає визнанню недійсним з підстав того, що у Міністерства юстиції України відсутні повноваження для розгляду скарги на дії державних реєстраторів вчинені до 01.01.16.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ренесанс Холдинг» вказує, що за вказаною вимогою спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, оскільки вказана правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного суду у справі № 826/9341/17.

Оспорюваний акт приймання-передачі, на думку позивача підлягає визнанню недійсним, оскільки станом на момент його підписання були чинними обтяження нерухомого майна (садовий будинок площею 1173,1 кв.м та земельна ділянка площею 0,0738 га) в тому числі і за ухвалами Подільського районного суду міста Києва від 25.12.15. у справі № 758/14362/15-ц та від 04.02.16. у справі № 758/14602/15-ц.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ренесанс Холдинг» вказує, що за вказаною вимогою спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, оскільки оскаржуваний акт був укладений внаслідок реалізації відповідачем-3 власних корпоративних прав як учасника відповідача-2.

Щодо порушення його прав позивачем пояснено, що він зацікавлений у тому, щоб за рахунок майна, на яке накладено арешт у вказаних справах Подільського районного суду можна було б виконати судове рішення такого суду, тобто щоб майно боржників (поручителів) документально належало саме їм.

Розглянувши матеріали позовної заяви суд встановив наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно із частиною першою статті 2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

На підставі пункту 7 частини першої статті 4 КАС суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

В постанові від 29.05.19. у справі № 826/9341/17 за позовом ОСОБА_2 до Міністерства юстиції України, за участю третіх осіб, про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання Міністерства юстиції України поновити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записи про право власності за ОСОБА_2 , Велика Палата Верховного Суду вказала, що предметом спору у цій справі є визнання права власності на нерухоме майно, оскільки зазначені позовні вимоги приводять до вирішення питання про право власності на це нерухоме майно, отже, спірні правовідносини у справі пов`язані з необхідністю захисту права на об`єкт нерухомого майна, тобто права цивільного, а саме про визнання прав, свобод та інтересів, що виникають із житлових відносин. Також Велика Палата Верховного Суду вказала, що у справі, що розглядається, позовні вимоги спрямовані на захист порушеного, на думку позивача, права власності на спірні приміщення внаслідок реєстрації цього нерухомого майна за фізичною особою, та дійшла висновку, що, якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією майнових або особистих немайнових інтересів особи, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту її цивільних прав та інтересів.

Як відзначалось судом, Товариство з обмеженою відповідальністю «Ренесанс Холдинг» просить суд визнати недійсним наказ Міністерства юстиції України від 16.04.19. № 1226/5 «Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень», оскільки у Міністерства юстиції України відсутні повноваження для розгляду скарги на дії державних реєстраторів вчинені до 01.01.16., а щодо порушення його прав позивачем пояснено, що він зацікавлений у тому, щоб за рахунок майна, на яке накладено арешт у справах Подільського районного суду можна було б виконати судове рішення такого суду, тобто щоб майно боржників (поручителів) документально належало саме їм. Отже, за даною позовною заявою вимога про скасування наказу щодо реєстраційних дій не є похідною від спору щодо майна або майнових прав позивача, з огляду на що, враховуючи підстави та предмет позову саме даної справи, відсутні правові підстави для висновку про те, що цей спір не є публічно-правовим та не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Щодо вимоги позивача до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лемано», ОСОБА_1 про визнання недійсним акту приймання-передачі майна до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Лемано» від 18.04.19., на підставі якого ОСОБА_1 передав відповідачу-2 майно (земельну ділянку та садовий будинок), суд відначає викладене далі.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів (п. 3 ч. 1 ст. 20 ГПК України).

За змістом положень пункту 3 частини першої статті 20 ГПК України, статті 167 ГК України, статті 2 Закону України "Про акціонерні товариства" сторонами у корпоративному спорі є: 1) юридична особа та її учасник (засновник, акціонер, член), у тому числі учасник, який вибув; 2) учасники (засновники, акціонери, члени) юридичної особи.

Вирішуючи питання щодо підвідомчості господарському суду спору як корпоративного, судді керуються положеннями статті 167 ГК України, в якій надано визначення корпоративних прав та корпоративних відносин. КГС ВС у постанові від 23.01.2018 у справі № 925/1321/16 зроблено висновок, що зважаючи на положення статті 167 ГК України корпоративні права характеризуються такими ознаками: 1) особа має частку в статутному капіталі господарської організації; 2) особа має права на участь в управлінні господарською організацією; 3) особа має право на отримання певної частини прибутку (дивідендів) господарської організації.

У свою чергу, спір в даній справі за вимогою Товариства з обмеженою відповідальністю «Ренесанс Холдинг» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лемано», ОСОБА_1 про визнання недійсним акту приймання-передачі майна до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Лемано» від 18.04.19., з підстав того, що станом на момент його підписання були чинними обтяження нерухомого майна в тому числі і за ухвалами Подільського районного суду міста Києва, за своєю правовою природою є цивільно-правовим, тобто не пов`язаний із реалізацією корпоративних відносин, та за своїм суб`єктним складом сторін не відповідає вимогам пункту 3 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 175 ГПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Виходячи з вищенаведеного, встановивши, що дана справа непідвідомча господарському суду, що виключає можливість її судового розгляду, але не виключає захист порушеного чи оспорюваного права позивача іншим уповноваженим органом, суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ренесанс Холдинг» до Міністерства юстиції України, Товариства з обмеженою відповідальністю «Лемано», ОСОБА_1 про визнання недійсним наказу та визнання недійсним акту.

Крім того, суд роз`яснює право позивачу звернутись з відповідним позовом до суду за встановленою чинним законодавством юрисдикцією: в частині вимог до Міністерства юстиції України про визнання недійсним наказу - до відповідного адміністративного суду, в частині вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лемано», ОСОБА_1 про визнання недійсним акту приймання-передачі майна - до відповідного місцевого загального суду.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

З урахуванням наведеного позивач має право на повернення з Державного бюджету України судового збору, сплаченого за подання до суду даної позовної заяви, у випадку звернення із відповідним клопотанням про повернення судового збору.

За таких обставин, керуючись ст. ст. 4, 20, 175, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Ренесанс Холдинг» у відкритті провадження у справі. Позовні матеріали повернути заявнику.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання 29.07.19. та може бути оскаржена в порядку і строки, визначені положеннями ст.ст. 253-259 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Т.М. Ващенко