ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" липня 2019 р. Справа№ 910/10013/17

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Пашкіної С.А.

Дідиченко М.А.

секретар Добрицька В.С.

за участю

представників: позивача - Костюк Ю.Д.

відповідача - Павленко О .В .

прокуратури - не з`явився

розглянувши апеляційну скаргу Антимонопольного комітету України

на рішення Господарського суду м. Києва від 12.10.2017 р.

по справі № 910/10013/17 (суддя - Мандриченко О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Котлас"

до Антимонопольного комітету України

за участю Генеральної прокуратури України

про визнання недійсним рішення

В С Т А Н О В И В :

У червні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Котлас" звернулося з позовом до Антимонопольного комітету України про визнання недійсними п. п. 374, 327 рішення Антимонопольного комітету України № 126-р від 23.03.2017 р. в частині порушення позивачем п. 4 ч. 2 ст. 6, п. 1 ст. 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів аукціону з продажу нафти сирої та газового конденсату.

Вимоги позивача обґрунтовані тим, що прийняте Антимонопольним комітетом України рішення № 126-р від 23.03.2017 р. у справі № 20-26.13/170-15/105-15 не відповідає вимогам чинного законодавства, не містить належних мотивів його прийняття, а дії ТОВ "Котлас" не містили ознак антиконкурентних узгоджених дій та були зумовлені об`єктивними обставинами.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 12.10.2017 р. у справі № 910/10013/17 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Котлас" задоволено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Антимонопольний комітет України звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просив оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини справи, які мають значення для справи, та порушено норми матеріального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, відповідач посилається на те, що, узгодивши свої дії під час підготовки та участі у процедурі закупівлі, позивач та інші учасники аукціонів замінили ризик, що його породжує економічна конкуренція, на координацію своєї поведінки у господарській діяльності, що призвело до усунення між ними конкуренції під час проведення аукціонів.

У процесі розгляду даної справи ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.03.2018 р. провадження у справі № 910/10013/17 зупинено до набрання законної сили судовими рішеннями у справах № 910/9883/17 та № 910/9971/17.

Разом з цим суд зазначає, що Указом Президента України "Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах" № 454/2017 від 29.12.2017 р. ліквідовано Київський апеляційний господарський суд та утворено Північний апеляційний господарський суд.

Згідно з п. 8 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їх повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

25.06.2018 р. в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про юридичну особу - Північний апеляційний господарський суд.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Рішенням зборів суддів Північного апеляційного господарського суду № 1 від 02.10.2018 р. визначено днем початку роботи Північного апеляційного господарського суду 03.10.2018 р., про що в газеті "Голос України" № 185 (6940) від 03.10.2018 р. опубліковано відповідне повідомлення. Отже в силу приписів ч. 6 ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" Київський апеляційний господарський суд припинив здійснення правосуддя.

Частиною 5 статті 31 ГПК України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено.

За актом прийняття-передачі судової справи від 02.10.2018 р. справу № 910/10013/17 передано до Північного апеляційного господарського суду.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 26.11.2018 р. апеляційну скаргу Антимонопольного комітету України у справі № 910/10013/17 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Власов Ю.Л., Калатай Н.Ф.

На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/261/18 від 03.12.2018 р. у зв`язку з перебуванням судді Калатай Н.Ф. у відпустці призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/10013/17.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 03.12.2018 р. апеляційну скаргу у справі № 910/10013/17 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Власов Ю.Л., Мартюк А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.12.2018 р. справу № 910/10013/17 прийнято до провадження у визначеному автоматизованою системою складі суду та роз`яснено учасникам справи, що апеляційне провадження залишено на стадії зупинення відповідно до ухвали Київського апеляційного господарського суду від 19.03.2018 р.

До суду 14.06.2019 р. Товариством з обмеженою відповідальністю "Котлас" подано клопотання про поновлення провадження у справі № 910/10013/17.

На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/1774/19 від 24.06.2019 р. у зв`язку з призначенням судді Власова Ю.Л. суддею Верховного Суду та перебуванням судді Мартюк А.І. у відпустці призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/10013/17.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 24.06.2019 р. апеляційну скаргу у справі № 910/10013/17 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Пашкіна С.А., Смірнова Л.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.06.2019 р. справу № 910/10013/17 прийнято до провадження у визначеному автоматизованою системою складі суду, поновлено провадження та призначено до розгляду на 09.07.2019 р.

На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/1950/19 від 08.07.2019 р. у зв`язку з перебуванням судді Смірнової Л.Г. на лікарняному призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/10013/17.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 08.07.2019 р. апеляційну скаргу у справі № 910/10013/17 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Пашкіна С.А., Дідиченко М.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.07.2019 р. справу № 910/10013/17 було прийнято до провадження у визначеному автоматизованою системою складі суду.

У засідання суду, призначене на 09.07.2019 р., представник прокуратури не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового розгляду, що підтверджується наявним у матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення.

Колегія суддів зазначає, що неявка у судове засідання вказаного представника не перешкоджає розгляду апеляційної скарги. Подальше відкладення може призвести до затягування розгляду скарги, а тому постанова приймається за наявними в справі матеріалами, яких достатньо для повного та об`єктивного розгляду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

Рішенням Антимонопольного комітету України від 23.03.2017 р. № 126-р у справі № 20-26.13/170-15/105-15 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" (далі - рішення), зокрема, визнано наступне:

- Товариство з обмеженою відповідальністю «Котлас» вчинило порушення, передбачене п. 4 ч. 2 ст. 6, п. 1 ст. 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів аукціону з продажу нафти сирої та газового конденсату, який проводило 20.05.2015 р. Приватне акціонерне товариство «Українська міжбанківська валютна біржа» відповідно до оголошення про проведення аукціону № 198 з продажу енергоресурсів на його базі, опублікованого в газеті «Урядовий кур`єр» від 13.05.2015 р. № 83 (5457). За вказане порушення на Товариство з обмеженою відповідальністю "Котлас" накладено штраф у розмірі 1666842,00 грн.

Спір у справі виник у зв`язку з тим, що вказане рішення Антимонопольного комітету України, на думку позивача, не відповідає вимогам закону, розгляд справи було здійснено упереджено, без наведення належних мотивів його прийняття, а дії ПАТ "Котлас" не містили ознак антиконкурентних узгоджених дій та були зумовлені об`єктивними обставинами.

В ході проведення розслідування у справі № 20-26.13/170-15/105-15 було встановлено, що протягом березня - липня 2015 року на базі ПрАТ "УМВБ" було проведено п`ять аукціонів з продажу нафти сирої: аукціони № 197 (відбувся 18.03.2015 р.), № 197Д (відбувся 31.03.2015 р.), № 198 (відбувся 20.05.2015 р.), № 199 (відбувся 17.06.2015 р.), № 200 (відбувся 15.07.2015 р.), з них на чотири аукціони виставлялись лоти з продажу газового конденсату: № 197 (відбувся 18.03.2015 р.), № 198 (відбувся 20.05.2015 р.), № 199 (відбувся 17.06.2015 р.), № 200 (відбувся 15.07.2015 р.).

Загалом участь у зазначених аукціонах взяло вісім суб`єктів господарювання: ПАТ "Укртранснафта", ПАТ "ТФПНК "Укртатнафта", ПАТ "НПК-Галичина", ТОВ "Галнафта", ТОВ "ТД "Прикарпаттянафтотрейд", ТОВ "Котлас", Споживче товариство "Полігональ", ТОВ "Гарант-УТН".

За результатами п`яти аукціонів переможці придбали нафту і газовий конденсат за стартовими цінами, визначеними у їхніх заявках на лоти. Інші представники учасників цих аукціонів не заявляли про наміри придбати лоти за оголошеною ціною, навіть тою, яка була зазначена в їхніх заявках на участь в аукціоні, що підтверджується зокрема, підсумками аукціонних торгів та іншими документами, наданими ПрАТ "УМВБ".

Антимонопольним комітетом України було зроблено висновок про те, що за умови наявності конкуренції між учасниками можна було б очікувати збільшення стартової ціни на крок аукціону (крок аукціону щодо кожного лоту відповідно до підпункту 2 пункту 41 Порядку організації та проведення біржових аукціонів дорівнював 10 грн), чого фактично не відбувалось.

На кожному з п`яти аукціонів щодо жодного лоту (5 аукціонів, 315 лотів по нафті та 10 лотів по газовому конденсату) "не переможці", як і позивач, не намагалися підняти свою картку на збільшення кроку аукціону, що підтверджується поясненнями ліцетатора цих аукціонів, тобто, конкурентна боротьба між учасниками фактично не відбувалася, що підтверджується поясненнями представників.

Згідно з доводами відповідача, за результатами аналізу всіх п`яти аукціонів, до продажу на яких пропонувалися лоти по нафті, спостерігається чітка схема розподілу лотів між учасниками: ПАТ "Укртатнафта" подає заявки виключно на лоти по нафті і газовому конденсату видобутку зі східних родовищ, ПАТ "НПК-Галичина" на лоти по цим же енергоресурсам видобутку із західних родовищ. Така ситуація має місце за умови наявності у цих товариств відповідних виробничих потужностей для переробки цієї сировини. В той же час ТОВ "ТД Прикарпаттянафтотрейд", ТОВ "Котлас", ТОВ "Галнафта" і ТОВ "Гарант-УТН" за умови відсутності у них будь-яких виробничих потужностей, а також наявності нульових балансів рахунків, подавали заявки на всі лоти по нафті і газовому конденсату (незалежно від розміщення родовищ) для придбання їх за стартовими цінами. На думку Антимонопольного комітету України, це свідчить про чітку попередню домовленість учасників між собою стосовно того, хто із них і на які лоти подаватиме заявку, а також стосовно того, хто які лоти придбаватиме за результатами аукціону; дії учасників мали місце за умови, що всі лоти по нафті та газовому конденсату придбавалися ними виключно за стартовими цінами.

Також, Антимонопольним комітетом України зроблено висновки про узгодженість дій учасниками аукціонів через отримання та надання фінансової допомоги, оскільки ТОВ "Галнафта", ТОВ "ТД Прикарпаттянафтотрейд", ТОВ "Котлас", ПАТ "НПК-Галичина", ТОВ "Гарант-УТН", ПАТ "ТФПНК "Укртатнафта" протягом 2014 - 2015 років отримували та надавали один одному фінансову допомогу.

Однак, Антимонопольний комітетом України не досліджувались і не встановлювались такі об`єктивні фактори, що безпосередньо впливають на поведінку учасників торгів, як ціни на нафту і нафтопродукти станом на час проведення торгів та їх коливання, ціни на них на світовому ринку, коливання таких цін та коливання національної валюти, у тому числі відносно позивача. Антимонопольним комітетом України не досліджено також питання виробничої необхідності позивача у сировині на час проведення торгів та купівлі в інших осіб, а також об`ємів закупівель та умов розрахунків. Також відповідачем не досліджувались умови надання та повернення фінансової допомоги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» антиконкурентні узгоджені дії є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції.

Як передбачено ст. 1 вказаного вище Закону, економічна конкуренція (конкуренція) - змагання між суб`єктами господарювання з метою здобуття завдяки власним досягненням переваг над іншими суб`єктами господарювання, внаслідок чого споживачі, суб`єкти господарювання мають можливість вибирати між кількома продавцями, покупцями, а окремий суб`єкт господарювання не може визначати умови обороту товарів на ринку.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України «Про захист економічної конкуренції» узгодженими діями визнається укладення суб`єктами господарювання угод у будь-якій формі, прийняття об`єднаннями рішень у будь-якій формі, а також будь-яка інша погоджена конкурентна поведінка (діяльність, бездіяльність) суб`єктів господарювання.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції» антиконкурентними узгодженими діями є узгоджені дії, які призвели чи можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції. Антиконкурентними узгодженими діями, зокрема, визнаються узгоджені дії, які стосуються, зокрема, спотворення результатів торгів, аукціонів, конкурсів, тендерів. Антиконкурентними узгодженими діями вважається також вчинення суб`єктами господарювання схожих дій (бездіяльності) на ринку товару, які призвели чи можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції у разі, якщо аналіз ситуації на ринку товару спростовує наявність об`єктивних причин для вчинення таких дій (бездіяльності).

Згідно з абз. 3 п. 8.1, 8.2, 8.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства» від 26.12.2011 р. № 15, у розгляді справ зі спорів, пов`язаних з визначенням органами Антимонопольного комітету України узгоджених дій суб`єктів господарювання як антиконкурентних (стаття 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції"), господарські суди повинні мати на увазі, що вчинення суб`єктами господарювання узгоджених дій утворює самостійний склад порушення законодавства про захист економічної конкуренції і не залежить від того, чи займають відповідні суб`єкти господарювання чи один з них монопольне (домінуюче) становище на ринку. З урахуванням приписів частини 3 статті 6 названого Закону для кваліфікації дій (бездіяльності) суб`єктів господарювання на ринку товарів як антиконкурентних узгоджених дій у вигляді схожих дій (бездіяльність) на ринку товару і які призвели чи можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції не вимагається обов`язкове встановлення та доведення факту чи фактів формального узгодження зазначених дій, в тому числі укладення відповідної угоди (угод). Це порушення установлюється за результатами такого аналізу органом Антимонопольного комітету України ситуації на ринку товару, який свідчить про погодженість конкурентної поведінки суб`єктів господарювання та спростовує наявність об`єктивних причин для вчинення зазначених дій.

Ознаки схожості в діях (бездіяльності) суб`єктів господарювання не є єдиним достатнім доказом наявності попередньої змови (антиконкурентних узгоджених дій). Антиконкурентна узгоджена поведінка підлягає встановленню та доведенню із зазначенням відповідних доказів у рішенні органу Антимонопольного комітету України. При цьому, схожість має бути саме результатом узгодженості конкурентної поведінки, а не виявлятися у простому співпадінні дій суб`єктів господарювання, зумовленим специфікою відповідного товарного ринку.

Висновок органу Антимонопольного комітету України щодо відсутності у суб`єкта господарювання об`єктивних причин для вчинення схожих дій (бездіяльності) має ґрунтуватися на результатах дослідження усієї сукупності факторів, що об`єктивно (незалежно від суб`єкта господарювання) впливають на його поведінку у спірних відносинах, а не бути наслідком обмеженого кола факторів (наприклад, тільки ціни придбання товару).

Положеннями ч. 2 ст. 41 Закону України «Про захист економічної конкуренції» передбачено, що обов`язок щодо збору доказів у справі про порушення законодавства про захист економічної конкуренції покладено саме на Антимонопольний комітет України та його територіальні відділення незалежно від місцезнаходження доказів.

За таких обставин, для кваліфікації дій ТОВ "Котлас", як порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції» (антиконкурентні узгоджені дії у формі спотворення результатів торгів, аукціонів, конкурсів, тендерів), відповідач повинен був встановити та довести в сукупності:

- наявність протиправної домовленості (факту змови чи погодження іншим чином) між ТОВ "Котлас" та іншими суб`єктами господарювання, спрямованої на усунення, недопущення чи обмеження конкуренції в процесі аукціонів;

- предметом такої домовленості був саме зміст цінових пропозицій (оскільки саме завдяки найвищій запропонованій ціні забезпечується перемога учасника в аукціоні);

- мала місце фактична відсутність конкурсу/конкуренції на ринку внаслідок узгодження учасниками аукціонів відповідної поведінки, а не зумовлена специфікою відповідного товарного ринку;

- через відмову ТОВ "Котлас" придбавати лоти за цінами, що вищі за стартові, настали негативні наслідки у вигляді спотворення результатів торгів.

Вбачається, що Антимонопольним комітетом України у своєму рішенні не досліджувались і не встановлювались такі об`єктивні фактори, що безпосередньо впливають на поведінку учасників торгів (відносно ціни придбання), як ціни на нафту і нафтопродукти станом на час проведення торгів та їх коливання, ціни на них на світовому ринку, коливання таких цін та коливання національної валюти, у тому числі відносно позивача.

Також Антимонопольним комітетом України не досліджено питання виробничої необхідності, зокрема, позивача, у сировині на час проведення торгів та купівлі в інших осіб, а також об`ємів закупівель, умов розрахунків тощо.

Вищим господарським судом України в оглядовому листі № 01-06/2304/14 від 24.12.2014 р. зазначено, що правове значення для кваліфікації дій суб`єктів господарювання - учасників конкурсу як антиконкурентних узгоджених має фактична відсутність конкурсу внаслідок узгодження учасниками відповідної поведінки.

Негативним наслідком має бути сам факт спотворення результатів торгів (через узгодження поведінки конкурсантами). При цьому саме відповідні докази такого спотворення підлягали дослідженню та оцінці судом. Для визначення дійсного правового змісту антиконкуретних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів, правове значення має фактична відсутність конкурсу внаслідок узгодження конкурсантами відповідної поведінки.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08.05.2019 р. у справі № 910/9971/17.

Крім того, у справі № 910/9883/17 за позовом ПАТ «Укртатнафта» до Антимонопольного комітету України проводилась комплексна судово-економічна та товарознавча експертиза, за результатами якої було складено висновок № 8806/8807/18-72/8808/18-53 від 26.06.2016 р.

Так, зокрема, на питання: «Чи відповідає світовим цінам на нафту стартова ціна на нафту українського видобутку на дату проведення біржових аукціонів з продажу нафти № 197 (18 березня 2015 року), 197Д (31 березня 2015 року), № 198 (20 травня 2015 року), № 199 (17 червня 2015 року) та № 200 (15 липня 2015 року)?», експертами зроблено висновок про те, що стартова ціна на нафту українського видобутку на дату проведення біржових аукціонів з продажу нафти № 197 (18 березня 2015 року), № 197 (31 березня 2015 року), № 198 (20 травня 2015 року), № 199 (17 червня 2015 року) та № 200 (15 липня 2015 року), не відповідає світовим цінам на нафту.

Наведене додатково підтверджує той факт, що Антимонопольним комітетом України не проводився аналіз на ринку нафти.

Отже результати біржових аукціонів з продажу нафти № 197 (18 березня 2015 року), № 197 (31 березня 2015 року), № 198 (20 травня 2015 року), № 199 (17 червня 2015 року) та № 200 (15 липня 2015 року), враховуючи об`єктивні обставини, не спотворювались.

Таким чином, дії ТОВ «Котлас» на аукціонах щодо придбання лотів за стартовою ціною була економічно обґрунтованою та зумовлена об`єктивними обставинами, а не змовою з іншими учасниками аукцонів.

Отже для застосування штрафу скаржник повинен був довести в сукупності: наявність протиправної домовленості (факту змови чи погодження іншим чином) між ТОВ «Котлас» та іншими суб`єктами господарювання, спрямованої на усунення, недопущення чи обмеження конкуренції в процесі аукціонів; що предметом такої домовленості був саме зміст цінових пропозицій (оскільки саме завдяки найвищій запропонованій ціні забезпечується перемога учасника у аукціоні); що мала місце фактична відсутність конкурсу/конкуренції внаслідок узгодження учасниками аукціонів відповідної поведінки, а не зумовлена специфікою відповідного товарного ринку; що через відмову ТОВ «Котлас» придбавати лоти за цінами, що вищі за стартові, настали негативні наслідки у вигляді спотворення результатів торгів.

Відповідно до ст. 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є, зокрема, неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи; не доведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Враховуючи викладене, судова колегія погоджується з висновком місцевого суду про те, що вимоги позивача про визнання недійсними п. п. 374, 327 рішення Антимонопольного комітету України № 126-р від 23.03.2017 р. у справі № 20-26.13/170-15/105-15 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують наведене вище.

Колегія суддів також зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розцінюватись як вимога детально відповідати на кожний аргумент апеляційної скарги (рішення ЄСПЛ у справі Трофимчук проти України, № 4241/03, від 28.10.2010 р.).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, апеляційний суд вважає, що рішення Господарського суду м. Києва від 12.10.2017 р. у справі № 910/10013/17 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Антимонопольного комітету України задоволенню не підлягає.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд необхідно покласти на скаржника.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Антимонопольного комітету України залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 12.10.2017 р. у справі № 910/10013/17 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання і розгляд апеляційної скарги покласти на Антимонопольний комітет України.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 29.07.2019 р.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді С.А. Пашкіна

М.А. Дідиченко