РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.07.2019Справа № 910/4585/19

Господарський суд міста Києва у складі:

судді - Бондаренко Г.П.,

за участю секретаря - Лебович А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Києва матеріали господарської справи

За позовом Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (вул. Митрополита Василя Липківського, 45, м. Київ, 03035)

До Комунального підприємства по ремонту і утриманню мостів і шляхів м. Києва «Київавтошляхміст» (вул. Набережно-Печерська дорога, 2, м. Київ, 01013)

Про стягнення пені

Представники сторін:

від позивача: Тацишина О. П., довіреність №60-03/18д від 27.12.2018;

від відповідача: Гуцул В. О., довіреність №053/282/01-06/32 від 10.01.2019

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Київське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України (далі - позивач; АМКУ) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства по ремонту і утриманню мостів і шляхів м. Києва «Київавтошляхміст» (далі - відповідач; КП «Київавтошляхміст») про стягнення пені за несвоєчасну сплату штрафу, накладеного рішенням позивача № 34 від 29.08.2017 року за порушення, передбачені п. 4 ст. 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

В обґрунтуванні позовних вимог позивач посилається на норми Закону України «Про захист економічної конкуренції» щодо нарахування пені за прострочення оплати відповідачем штрафу, накладеного рішенням органів Антимонопольного комітету України, понад встановлені двохмісячні строки, та просить стягнути з відповідача 68 000, 00 грн пені і витрати по сплаті судового збору. Також позивач просить розглядати справу за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.04.2019 залишено позовну заяву Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України без руху, встановлено позивачеві строк на усунення недоліків позовної заяви протягом 5 днів з дня вручення даної ухвали шляхом: подання доказів направлення відповідачу позовної заяви з конкретизованими додатками; подання платіжного доручення про сплату судового збору, яке відповідає вимогам законодавства щодо його оформлення.

26.04.2019 від позивача до суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, якою останній усунув недоліки, встановлені даною ухвалою суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.05.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи №910/4585/19 ухвалено здійснювати у порядку загального позовного провадження та підготовче засідання у справі №910/4585/19 призначено на 20.06.2019.

20.06.2019 від відповідача до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.06.2019 відкладено підготовче судове засідання у справі на 16.07.2019.

02.07.2019 через відділ канцелярії господарського суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному об`ємі, посилаючись на те, що позивачем невірно визначено період прострочення відповідача щодо оплати штрафу, враховуючи те, що рішення Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 34 від 29.08.2017 ркоу оскаржувалось в судовому порядку, а тому з 18.12.2018 року (дата завершення судового оскарження) необхідно обраховувати строк на сплату штрафу, накладеного рішенням органів Антимонопольного комітету України, а на час розгляду справи в суді строк оплати штрафу було зупинено, з огляду на що відповідач не припустився прострочення оплати штрафу, а тому підстави для нарахування пені відсутні.

10.07.2019 через відділ канцелярії господарського суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якому позивач просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на Постанову Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року за № 15, а саме на роз`яснення, викладені у пункті 20.2 вказаної постанови Пленуму та заперечив проти викладеного у відзиві відповідачем.

В судовому засіданні 16.07.2019 суд закрив підготовче провадження та призначив розгляд справи по суті в день закриття підготовчого засідання, на що сторони надали письмову згоду.

Заслухавши вступні слова сторін, з`ясувавши обставини, на які вони посилаються як на підстави своїх вимог та заперечень, дослідивши матеріали справи та докази, враховуючи сталу судову практику щодо стягнення пені за прострочення оплати штрафу, накладення рішенням органів Антимонопольного комітету України, Суд -

ВСТАНОВИВ:

Як підтверджено матеріалами справи, рішенням адміністративної колегії Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 29.08.2017 № 34 у справі № 11/12-р-02-05-17 «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» (далі по тексту - Рішення № 34) на Комунальне підприємство по ремонту і утриманню мостів і шляхів м. Києва «Київавтошляхміст» накладено штраф у розмірі 68 000, 00 грн за вчинення порушення, яке передбачено п. 1 ст. 50 та п. 1 ч. 2 ст. 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції», а саме не в повному вигляді виконано рішення комітету щодо припинення порушення у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку надання в користування місця в мережевому каналі штучних споруд, які належать відповідачу на правах повного господарського відання, шляхом встановлення таких цін, які неможливо було встановити за умов існування значної конкуренції на ринку.

Копію рішення № 34 разом із супровідним листом від 30.08.2017 № 02-02/2878 представник КП «Київавтошляхміст» отримав наручно 01.09.2017, що підтверджується особистим підписом на листі представника відповідача (копія наявна в матеріалах справи).

Не погодившись з Рішенням №34 органів АМК України, відповідач звернувся з позовною заявою до Господарського суду міста Києва про визнання недійсним зазначеного рішення № 34.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.03.2018 у справі №910/18918/17, яке залишене без змін Постановою Київського апеляційного господарського суду від 25.09.2018 та постановою Верховного Суду від 18.12.2018 у справі № 910/18918/17, у задоволенні позовних вимог КП «Київавтошляхміст» відмовлено у повному обсязі.

У зв`язку із закінченням процедури судового оскарження Рішення № 34, позивач на адресу відповідача направив лист від 08.01.2019 № 60-02/64 про необхідність протягом 5 днів сплатити штраф та нараховану пеню за не сплату штрафу в передбачений строк.

Листом від 06.02.2019 № 053/282/01-11/277 (вх.. № 60-02/472 від 11.02.2019) відповідач повідомив позивача про сплату штрафу у розмірі 68 000, 00 грн, надавши копії платіжних доручень, а саме: №5049 від 14.01.2019; №5068 від 17.01.2019; №5088 від 21.01.2019; №5140 від 29.01.2019; №5156 від 30.01.2019; №5175 від 01.02.2019; №5186 від 04.02.2019.

Листом від 13.02.2019 № 60-02/842 позивач направив повторний лист про необхідність відповідачу протягом 5 днів сплатити нараховану пеню за несвоєчасну сплату штрафу у строк понад два місяці.

За прострочення сплати штрафу позивачем нарахована відповідачу пеню за період прострочення з 21.03.2018 по 25.04.2018 включно (36 днів), з 26.09.2018 по 30.10.2018 включно (35 днів), з 19.12.2018 по 03.02.2019 включно (47 днів), загальна кількість прострочення сплати штрафу становить 118 днів в сумі 120 360 грн (1020 * 118 = 120 360).

Предметом позову у справі є матеріально - правові вимоги позивача до відповідача про стягнення с останнього 68 000, 00 грн пені за порушення двомісячного строку сплати такого штрафу.

Листом від 30.08.2017 № 02-02/2878 копію Рішення АМКУ було направлено КП «Київавтошляхміст». Відповідно до наявних у справі доказів копію рішення відповідач отримав 01.09.2017.

Відповідно до ч. 3 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

Статтею 62 Закону України "Про захист економічної конкуренції" внормовано, що перебіг строку, який обчислюється роками, місяцями або днями, починається наступного дня після календарної дати або настання події, якими визначено його початок. Строк, який обчислюється роками, закінчується у відповідний місяць і число останнього року строку. Строк, який обчислюється місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця строку. Якщо кінець строку, який обчислюється місяцями, припадає на такий місяць, що не має відповідного числа, строк закінчується в останній день цього місяця.

Отже строк рахується з наступного дня після календарної дати або настання події, якими визначено його початок. Таким чином, строк для сплати штрафу, накладеного Рішенням АМКУ, розпочався 02.09.2017 та закінчився 02.11.2017.

Відповідно з ч. 5 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу (68 000 грн * 1.5% = 1 020 грн.).

Сума пені за період з 21.03.2018 по 25.04.2018, з 26.09.2018 по 30.10.2018, з 19.12.2018 по 03.02.2019 (день, що передує дню погашенню повної суми штрафу) - загалом 118 календарних днів за розрахунками становить 120 360, 00 грн. У свою чергу за приписами ч. 5 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України, таким чином з відповідача підлягає стягненню пеня в розмірі 68 000, 00 грн.

Відповідач у свою чергу не погоджується з аргументами та доводами позивача та вважає їх безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Зокрема відповідач зазначає, що позивач не вірно визначив період прострочення штрафу і період за який підлягає нарахуванню пеня, а саме, що час розгляду або перегляду рішення органу АМКУ, не переривається в проміжках часу після винесення відповідного судового рішення до моменту винесення ухвали суду апеляційної чи касаційної інстанції про прийняття відповідного судового рішення до перегляду.

Проте суд вважає такі заперечення відповідача помилковими, виходячи з наступного.

Як внормовано абзацами 3-5 ч. 5 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», нарахування пені зупиняється з дня прийняття господарським судом рішення про стягнення відповідного штрафу. Нарахування пені зупиняється на час розгляду чи перегляду господарським судом: справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладання штрафу; відповідного рішення (постанови) господарського суду.

Отже, тривалість такого зупинення визначається виключно періодом часу, протягом якого фактично здійснювався зазначений розгляд чи перегляд (наприклад, у суді першої інстанції - від дня порушення провадження у справі до дня прийняття рішення в ній; у судах апеляційної та касаційної інстанцій - від дня прийняття апеляційної чи касаційної скарги до дня прийняття постанови), і в цей період не включається час знаходження матеріалів справи у суді, коли згадані розгляд чи перегляд не здійснювалися.

Припинення та зупинення нарахування пені, про які йдеться у цих нормах, відбувається лише у зв`язку з прийняттям рішення, розглядом чи переглядом справи саме господарським судом, а не будь-яким органом, що вирішив (вирішує) спір (постанова КГС ВС від 20.03.2018 у справі № 904/6668/17).

Із матеріалів справи вбачається, що рішення АМКУ оскаржувалося в судовому порядку КП «Київавтошляхміст», відповідно сума нарахування пені зупинялась в силу положень закону, до 21.03.2018 (наступний день після прийняття Господарським судом м. Києва рішення у справі № 910/18918/17), з 25.04.2018 (день, що передує дню прийняття ухвала про призначення апеляційної скарги до розгляду) по 26.09.2018 (наступний день після прийняття апеляційним судом постанови у справі № 910/18918/17), з 30.10.2018 (день, що передує дню прийняття ухвала про призначення касаційної скарги до розгляду) по 19.12.2018 (наступний день після прийняття касаційним судом постанови у справі № 910/18918/17)

Відповідно до п. 20.2 Пленуму Вищого господарського суду України № 15 «Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства» зазначено, що тривалість такого зупинення визначається виключно періодами часу, протягом якого фактично здійснювався зазначений розгляд чи перегляд (наприклад, у суді першої інстанції - від дня порушення провадження у справі до дня прийняття рішення у ній; у судах апеляційної та касаційної інстанціях - від дня прийняття апеляційної чи касаційної скарги до дня прийняття постанови).

Враховуючи роз`яснення Пленуму Вищого господарського суду України, заперечення відповідача не відповідає наведеному приписові ч. 5 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», яка пов`язує таке зупинення тільки і виключно з часом фактичного розгляду чи перегляду судом справи про визнання недійсним рішення органу АМКУ, а не з тими моментами часу, про які зазначає відповідач. Тобто нарахування пені зупиняється тільки на час фактичного розгляду справи господарськими судами, як це наведене у розрахунку позивача.

Відповідно до ч. 7 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у разі несплати штрафу у строки, передбачені рішеннями, та пені органи АМКУ стягують штраф та пеню в судовому порядку.

Нарахування та стягнення пені, передбаченої частиною п`ятою статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", має обов`язковий характер, не потребує прийняття будь-якого рішення органу державної влади про її застосування і у зв`язку з цим не підпадає під ознаки адміністративно-господарських санкцій в розумінні статей 238, 239, 249 Господарського кодексу України, які застосовуються саме на підставі рішення уповноваженого на це органу. Тому під час таких нарахування та стягнення не застосовуються строки, про які йдеться у статті 250 названого Кодексу (постанова КГС ВС від 28.02.2018 у справі № 914/607/17).

Доказів на підтвердження сплати пені у розмірі 68 000, 00 грн відповідачем суду не надано.

Факт наявності боргу у відповідача перед позивачем по сплаті пені у розмірі 68 000, 00 грн належним чином доведений, документально підтверджений, відповідач не надав суду жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги, строк виконання зобов`язання відповідно до ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» настав, а тому позовні вимоги в частині стягнення пені у розмірі 68 000, 00 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач не надав суду жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги.

Стаття 74 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За таких обставин, оцінивши подані докази, які досліджені в судовому засіданні, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 13, 73, 74, 76-80, 86, 129, 232, 236-242, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України до Комунального підприємства по ремонту і утриманню мостів і шляхів м. Києва «Київавтошляхміст» про стягнення пені задовольнити.

2. Стягнути з Комунального підприємства по ремонту і утриманню мостів і шляхів м. Києва «Київавтошляхміст» (вул. Набережно-Печерська дорога, 2, м. Київ, 01013; ідентифікаційний код 03359018) на користь Державного бюджету України (за кодом бюджетної класифікації: 21081100, на р/р 6007, МФО 899998, код за , отримувач: УДКСУ у Печерському районі міста Києва) 68 000 (шістдесят вісім тисяч) грн. 00 коп. пені.

3. Стягнути з Комунального підприємства по ремонту і утриманню мостів і шляхів м. Києва «Київавтошляхміст» (вул. Набережно-Печерська дорога, 2, м. Київ, 01013; ідентифікаційний код 03359018) на користь Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (вул. Митрополита Василя Липківського, 45, м. Київ, 03035; ідентифікаційний код 21602826) 1 921 (одна тисяча дев`ятсот одна) грн. 00 коп. судового збору.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 31.07.2019.

Суддя Г.П. Бондаренко