ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2019 року Справа № 903/68/18

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Грязнов В.В., суддя Мельник О.В. , суддя Розізнана І.В.

секретар судового засідання Кужель Є.М.,

представники учасників справи:

позивача- Кондратюк В.В.;

відповідача- не з`явився,

розглянувши апеляційну скаргу Відповідача-Товариства з обмеженою відповідальністю «Брума» на рішення господарського суду Волинської області від 23.04.2019р., повний текст якого складено 26.04.2019 року, у справі №903/68/18 (головуюча суддя Слободян О.Г., суддя Костюк С.В., суддя Дем`як В.М.)

за позовом Фірми «InterTrade» (Інтер Трейд) м.Хейльборн Німеччина

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Брума»

с.Доротище Ковельського р-ну Волинської обл.

про визнання договорів недійсними,-

У лютому 2018 року Фірма «InterTrade» (надалі в тексті Фірма) звернулася до господар-ського суду Волинської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Брума» (надалі в тексті Товариство) про визнання недійсними договорів від 10.01.2014р. та від 11.01. 2014р. про внесення змін і доповнень до Контракту №01 від 06.02.2012р. між Фірмою Naumann-Mashinenen & Paletten (надалі Науман-Машини і Палети), правонаступником якої є фірма «Inter-Trade», та ТзОВ «Брума».(т.1, арк.справи 3-6).

Рішенням господарського суду Волинської області від 23.04.2019р. у справі №903/68/18 задо-волено позов Фірми «InterTrade» (Інтер Трейд) до ТзОВ «Брума» про визнання договорів недійсни-ми. Рішення вмотивоване тим, що в оспорюваних договорах відсутнє волевиявлення ОСОБА_1 , оскільки викладені умови Контракту, в редакції оспорюваних договорів, позбавля-ють Позивача права власності на обладнання, передане ним Товариству, а також ускладнюють можливість розгляду спору між сторонами в Арбітражному суді за місцезнаходженням Позивача, що дає підстави для визнання цих договорів недійсними в силу ч.3 ст.203 та ст.215 ЦК України. (т.2, арк.справи 38-44).

Не погоджуючись із рішенням, Відповідач подав скаргу до Північно-західного апеляційно-го господарського суду, в якій просить скасувати рішення господарського суду Волинської облас-ті від 23.04.2019р. та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.(т.2, арк.спра-ви 51-56).

Обґрунтовуючи скаргу Відповідач зазначає, що господарський суд першої інстанції неповно з`ясував всі обставини справи, ухваливши рішення з порушенням норм матеріального та процесу-ального права. На думку Скаржника, суд безпідставно не взяв до уваги той факт, що усі додаткові договори та зміни підписувались і формувалися особисто ОСОБА_2 , оскільки він особисто контролював виконання усіх операцій по договору. Вважає, що твердження ОСОБА_3 про непідписання ним оспорюваних договорів спростовується висновком експерта від 24 груд-ня 2015р. №598 про результати проведення судової почеркознавчої експертизи, згідно якого: під-пис в графі «Інвестор» в договорі від 11.02.2014р. про внесення змін та доповнень до Контракту №01 від 06.02.2012р. виконаний ОСОБА_4 - ОСОБА_3 . При цьому, Скаржник зауважує, що виготовлення оспорюваних договорів не за один друкуючий цикл із застосуванням різних друкую-чих пристроїв з лазерною технологією друку, шляхом монтажу з використанням аркушу паперу з наявним на ньому текстом, котрий містить відповідні реквізити сторін, з підписами та відтисками печаток не заборонені законом. Сторони самі визначають порядок укладення, форму та умови до-говору, адже законодавством не визначено обов`язку формування договору у вигляді єдиного доку-мента, як помилково зазначив суд першої інстанції. Наголошує на тому, що жодних заяв про втра-ту бланків з підписом Позивача до правоохоронних органів не подавалося, що і підтвердив Пози-вач. Скаржник вважає, що з умов оспорюваних договорів не вбачається порушення прав Інвестора, які б не відповідали його волевиявленню та чинному законодавству. Умови додаткових договорів, які суд визнав недійсними сторонами фактично виконувалися. Наголошує, що додаток №1 до Конт-ракту №01 від 06.02.2012р. та додаткова угода №2 до Контракту №01 від 06.02.2012р. також не містять перекладів, проте Позивачем не оспорюються, хоча візуально виконані в такому ж стилі і таким же шрифтом. Повідомляє, що Позивачем 10.01.2014р. підписано оскаржуваний договір про внесення змін та доповнень до Контракту №01. На наступний день ОСОБА_3 дійсно виїхав за межі України, проте в режимі телефонного зв`язку запропонував укласти ще й договір від 11.01. 2014р. При цьому, особисто склав його текст і надіслав на електронну пошту Товариства. Директор погодив усі умови і по телефону була досягнута згода на підписання такого договору. Водночас через певний період ОСОБА_3 повернувся до України і передав уже роздрукований і підпи-саний примірник договору директору Товариства. Скаржник вважає, що посилання Позивача на висновок експерта про підробку протоколів загальних зборів не відображає реальних обставин та правовідносин, які склались між сторонами спору, оскільки вказаний висновок проведений щодо неналежного документа, який не створював для сторін прав та обов`язків. Зауважує, що ухвалою Ковельського міськрайонного суду від 19.02.2016р. Фірмі «Науман машини і палети» відмовлено в наданні дозволу на примусове виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу при тор-говій промисловій палаті Хейльборн-Франкен від 13.07.2015р. в арбітражному розгляді №DIS-SV-HN-1/14. В рамках розгляду вказаного клопотання Ковельський міськрайонний суд досліджував усі обставини укладення оскаржуваних контрактів та прийшов до висновку про відповідність їх чин-ному законодавству України. Скаржник переконаний, що Позивач не довів фактів відсутності сво-го волевиявлення на укладення оскаржуваних договорів. Також, із позовних вимог не вбачається порушень чинного законодавства при укладенні таких договорів, тому позовні вимоги не підляга-ють задоволенню, а рішення господарського суду належить скасувати.(т.2, арк.справи 51-56).

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 02.07.2019р. відкрито провадження за апеляційною скаргою Відповідача.(т.2, арк.справи 91).

16.07.2019р. на електронну адресу суду та поштою надійшов відзив Позивача, у якому він заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить суд залишити рішення суду першої ін-станції без змін.(т.2, арк.справи 100-102, 103-105).

Ухвалою від 16.07.2019р. розгляд справи відкладено на 25.07.2019р. у зв`язку із неявкою представників учасників справи та клопотаннями про відкладення.(т.2, арк.справи 47).

У судовому засіданні апеляційної інстанції 25.07.2019р. Представник Позивача заперечив проти апеляційної скарги та надав пояснення в обґрунтування правової позиції.

Відповідач не забезпечив явку свого представника у призначене на 25.07.2019р. судове засі-дання, хоч про час та місце розгляду скарги був повідомлений у встановленому порядку. Крім того, колегія суддів у судовому засіданні вирішила відмовити у задоволенні клопотання про відкладення, з огляду на те, що жодних доказів, які б обґрунтовували клопотання не додано, апеляційне про-вадження у справі порушене за скаргою саме Відповідача. При цьому, відкладення розгляду справи є правом і прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Відтак, неявка учасника судового процесу в судове засідання за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду його позову, не є підставою для відкладення. Норми чинного законодавства не обмежують представництво сторін конкретними особами, відтак, у Відповідача була можли-вість забезпечити участь іншого представника, для захисту своїх прав, при розгляді даної справи.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши представника, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність додержання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, Фірма «InterTrade» («ІнтерТрейд») зареєстрована відпо-відно до законодавства Федеративної Республіки Німеччини з місцезнаходженням: Унтерланд-штрассе, 7 м.Хейльбронн АДРЕСА_1 ФРН) та є правонаступником фірми «Naumann-Mashinenen & Paletten» (Науман-Машини і Палети) внаслідок зміни назви останньої.(т.1, арк.справи 10-12).

Матеріали справи свідчать, що Фірма «Науман-Машини і Палети»-інвестор та ТзОВ «Бру-ма»-виробник уклали Контракт №01 від 06.02.2012р. про співпрацю за умовами пункту 2.1, якого інвестор надає виробнику станки та машини (далі обладнання), згідно специфікації на поставку обладнання від 06.02.2012р., а виробник виготовляє і продає інвестору продукцію по домовлених цінах, що виготовляється на обладнанні інвестора (далі товар).(т.1, арк. справи 13-15).

Відповідно до п.2.4 Контракту надане інвестором обладнання є власністю інвестора, яку він має право вилучити у випадку виникнення яких небудь розбіжностей між учасниками контракту. При цьому виробник зобов`язується забезпечити доступ і не має права витребовувати орендну пла-ту або яких небудь інших компенсацій за перебування у нього обладнання.

Виробник зобов`язується продавати товар виключно інвестору на ексклюзивних умовах, продаж товару іншим покупцям напряму, як і третім учасникам ринку виключається. У разі пору-шення цієї умови контракту інвестор має право пред`явити виробнику штрафні санкції у розмірі не менше 15% від вартості проданого товару.(п.2.8 Контракту).

Умови, об`єм, ціна та строки поставки кожної партії товару узгоджуються сторонами в окре-мих додатках (специфікаціях), які є невід`ємною частиною даного контракту.(п.4.2 Контракту).

У випадку виникнення спірних ситуацій сторони повинні намагатися домовитися шляхом дружніх переговорів, у випадку неможливості справа передається на розгляд в Арбітражний суд за місцем знаходження позивача у відповідності з регламентом комерційного арбітражу, рішення яко-го обов`язкові і остаточні для обох сторін.(п.12.1 Контракту).

Контракт укладено на німецькій та російській мовах, підписано власником інвестора та ге-неральним директором виробника, скріплено відтисками печаток сторін.(т.1, арк.справи 15).

Матеріали справи свідчать та підтверджується судовими рішеннями у справах №903/1074/ 14 та №903/1059/15, що у 2012 році Фірма «Науманн Машінен і Палеттен» виступила співучасни-ком Товариства з обмеженою відповідальністю «Брума» з розміром вкладу в статутному капіталі 2798479 грн. 29 грн., що складало 50% від загального статутного капіталу. Іншим учасником ОСОБА_5 -риства є громадянка України ОСОБА_6 , яка вклала до статутного капіталу ТзОВ «Брума» 2798479 грн. 29 коп., що також складає 50% від загального статутного капіталу.(т.1, арк. справи 15).

Матеріали справи містять копії Договорів від 10.01.2014р. та 11.01.2014р. про внесення змін і доповнень до Контракту №01.(т.1, арк.справи 34, 35).

Так, договір про внесення змін до Контракту №01 містить реквізити: дату 10.01.2014р.; місце складання м.Ковель, текст складено російською мовою, реквізити сторін зазначено російсь-кою та німецькою мовами, містить відбитки печаток та підписи. Вказаний договір, зокрема перед-бачає нову редакцію пункту 2.4 Контракту: «обладнання, яке передано інвестором на товариство є власністю товариства і не підлягає поверненню».(т.1, арк.справи 34).

Наступний договір про внесення змін до Контракту містить реквізити: дату 11.01.2014р.; місце складання м.Ковель, текст складено російською мовою, реквізити сторін зазначено російсь-кою та німецькою мовами, містить відбитки печаток та підписи. Даний договір, зокрема передба-чає, зокрема, зміну підсудності (п.12.1) у разі виникнення конфліктів: з Арбітражного суду за міс-цезнаходженням позивача на Міжнародний комерційний арбітражний суд при Торгово-промисло-вій палаті України.(т.1, арк.справи 35).

Матеріалами справи стверджено, що листом від 15.08.2014р. ОСОБА_7 повідо-мив співучасника ТзОВ «Брума» ОСОБА_8 про вихід зі складу учасників ТзОВ «Брума» до 15.11.2014р. та вилучення своїх інвестицій у вигляді обладнання до зазначеного часу. Вказаний лист подано Відповідачем як один із додатків до заяви про застосування строків позовної давності. (т.1, арк.справи 74).

Крім того, під час досудового кримінального провадження №0000774 за ст.191 ч.1, ч.1 ст.358, ч.2 ст.382 КК України, слідчим суддею 16.03.2015р. було задоволено клопотання слідчого та надано дозвіл на тимчасовий доступ та вилучення (проведення виїмки) в ТзОВ «Брума» оригіналів усіх без винятку документів контракту від 06.02.2012р. №1 з усіма наявними до нього додатками. На виконання цієї ухвали, договір від 11.01.2014р. про внесення змін і доповнень до Контракту №01 директором Товариства видано не було, про що свідчить опис речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді від 27.03.2015р.(т.1, арк.справи 38).

Матеріали справи також містять висновок судової експертизи №598 від 24.12.2015р., прове-деної у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.08. 2015р. за №0000774, з якого вбачається, що підпис, розміщений в графі «Інвестор» та підпис, розміщений в графі «Der «Investor» в Договорі від 11.01.2014р. про внесення змін Контракту №01 виконані ОСОБА_3 (т.1, арк.справи 68-70).

З матеріалів справи вбачається, що Арбітражний суд Торгово-Промислової палати Хайль-бронн-Франкен та Німецького інституту арбітражу (DIS) виніс 13.07.2015р. арбітражне проміжне рішення в Арбітражному розгляді №DIS-SV-HN-1/14, яким, зокрема, забезпечив вимоги Фірми «Науманн Машини і Палети» до ТзОВ «Брума» шляхом накладення арешту на всі активи останньо-го, заборони розпоряджатись наданим Фірмою «Науманн Машини і Палети» технічним обладнан-ням і установками, а також заборони продавати/передавати/відвантажувати вироблені ТзОВ «Бру-ма» піддони третім особам.(т.1, арк.справи 16-33).

Вбачається, що Фірма «Науманн Машини і Палети» звернулась до суду з клопотанням про надання дозволу на примусове виконання вказаного рішення. Ковельський міськрайоний суд Волин-ської області, розглядаючи клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іно-земного суду ухвалою від 02.10.2015р. у справі №159/4966/15-ц, відповідно до ч.1 ст.394 ЦПК Ук-раїни, вжив заходів забезпечення: наклав арешт на всі активи та банківські рахунки ТзОВ «Брума» та заборонив ТзОВ «Брума» розпоряджатись обладнанням, наданим Фірмою «Науманн Машини і Палети», а також заборонив ТзОВ «Брума» продавати/передавати/відвантажувати товар третім осо-бам. За наслідками розгляду клопотання Фірми «Науманн Машини і Палети» у справі №159/4966/ 15-ц, суд дійшов висновку про неможливість виконання рішення іноземного суду, скасував вказані заходи забезпечення, а постановляючи ухвалу від 19.02.2016р. зазначив, що в січні-лютому 2016 року, ТзОВ «Брума» надало суду письмовий Договір від 11.01.2014р. про внесення змін і допов-нень до Контракту №01, згідно якого, пункт 12.1 викладено в наступній редакції: «в случае возник-новения спорных ситуаций стороны должны пытаться прийти к соглашению путём дружеских пе-реговоров, в случае невозможности дело передаётся на рассмотрение в Международный коммер-ческий арбитражный суд при Торгово-промышленной палате Украины в соответствии с регламен-том коммерческого арбитража, решения которого обязательны и окончательны для обеих сторон». (т.1, арк.справи 54-62).

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_9 02.09.2016р. змінив прізвище на ОСОБА_10 (т.1, арк.справи 42-43).

ОСОБА_3 заперечує факт укладеня і підписання ним договорів від 10.01.2014р. та від 11.01.2014р. про внесення змін і доповнень до Контракту №01, вважає договори підробленими, що і зумовило звернення до суду з даним позовом. Позивач зазначає, що станом на дату підписання до-говору від 11.01.2014р. у місті Ковелі, він не перебував на території України, що стверджується до-відкою Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 15.09.2014р.(т.1, арк.справи 36). Відповідач не надав договору від 11.01.2014р. про внесення змін і доповнень до Контракту і під час розгляду 12.11.2015р. Апеляційним судом Волинської об-ласті апеляційної скарги ТзОВ «Брума» на ухвалу Ковельського міськрайонного суду про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду у справі №159/4966/15-ц. Позивач зау-важує, що під час розгляду арбітражним судом Промислової палати регіону Хайльбронн-Франкен (ФРН) спору між Фірмою «Науман-Машини і Палети» і ТзОВ «Брума» щодо виконання Контракту №01 від 06.02.2012р. про співпрацю Відповідачем також не було надано Договорів від 10.01.2014р. та від 11.01.2014р. про внесення змін і доповнень до Контракту №01 від 06.02.2012р. Про існування договору від 10.01.2014р. про внесення змін і доповнень до Контракту №01 від 06.02.2012р., Пози-вачу стало відомо лише 27.03.2015р. під час вилучення слідчим документів у Товариства в ході роз-слідування кримінального провадження №0000774 від 29.08.2014р. за ч.1 ст.191, ч.1 ст. 358, ч.2 ст.382 КК України.

Під час провадження у даній справі в суді першої інстанції проведено судово-технічну екс-пертизу, за результатами якої складено висновок від 25.02.2019р. №9139/18-33/9849/9850/18-33. У висновку зазначено, що в договорі від 10.01.2014р. про внесення змін і доповнень до Контракту № 01 від 06.02.2012р. основний текст, який починається словами «Договор о внесении...» і закінчує-ться «...считаются недействительньными и отменяются», та текст, котрий містить реквізити сторін від імені «Инвестор» і «Производитель» виконані не за один друкуючий цикл та за допомогою різ-них друкуючих пристроїв з лазерною технологією друку, а саме основний текст, який починається словами «Договор о внесении...» і закінчується «... считаются недействительньными и отменяют-ся» був додрукований до тексту, що починається словами «Инвестор» Компания...», «Der «Inves-tor» і закінчується наступними словами «Директор ОСОБА_11 м.п.», «Direktor Wjatscheslav Petrovitsch Tarasyuk м.п», з наявними підписами та відтисками печаток сторін. Отже, Договір від 10.01.2014р. про внесення змін і доповнень до Контракту №01 від 06.02.2012р. виго-товлений шляхом монтажу з використанням аркушу паперу з наявними на ньому текстом, котрий містить реквізити відповідних сторін, підписами та відтисками печаток.

Встановити різницю у часі виконання тексту договору від 10.01.2014р., який починається словами «Договор о внесении...» і закінчується «...считаются недействительными и отменяются», та тексту, котрий містить реквізити сторін, не виявляється можливим з причини того, що відсутня в даний час впроваджена у судово-технічну експертну практику України методика по встановленню конкретного часу виконання друкованих текстів документів за допомогою знакосинтезуючого при-строю з лазерною технологією друку.

У договорі від 11.01.2014р. про внесення змін і доповнень до Контракту №01 від 06.02.2012 року основний текст, який починається словами «Договор о внесении...» та закінчується «...и окон-чательный для обеих сторон», та текст, котрий містить реквізити сторін від імені «Инвестор» і «Производитель», виконані не за один друкуючий цикл та за допомогою різних друкуючих прист-роїв з лазерною технологією друку, а саме основний текст, який починається словами «Договор о внесении...» і закінчується «...и окончательный для обеих сторон», був додрукований до тексту, що починається словами «Инвестор» Компания...», «Der«Investor» і закінчується наступними слова-ми «Директор ОСОБА_11 м.п.», «Direktor Wjatscheslav Petrovitsch Tarasyuk м.п.», з наявними підписами та відтисками печаток сторін. Отже, Договір від 11.01.2014р. про внесення змін і доповнень до Контракту №01 від 06.02.2012р. виготовлений шляхом монтажу з використан-ням аркушу паперу з наявними на ньому текстом, котрий містить відповідні реквізити сторін, під-писами та відтисками печаток.

Встановити різницю у часі виконання тексту договору від 11.01.2014р., який починається словами «Договор о внесении...» і закінчується «...и окончательный для обеих сторон», та тексту, котрий містить реквізити сторін, не виявляється можливим з причини того, що відсутня в даний час впроваджена у судово-технічну експертну практику України методика по встановленню конк-ретного часу виконання друкованих текстів документів за допомогою знакосинтезуючого пристрою з лазерною технологією друку.(т.1, арк.справи 211-221).

Як зазначалось вище, рішенням від 23.04.2019р. господарський суд Волинської області задо-волив позов та визнав недійсними договори про внесення змін до Контракту.(т.2, арк.справи 38-44).

Перевіривши додержання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд вважає, що скарга безпідставна і не підлягає задоволенню з огляду на нас-тупне:

Предметом даного спору є визнання недійсними додаткових угод до договору.

Відповідно до ст.173 Господарського кодексу України (надалі в тексті ГК України) госпо-дарський договір є однією з підстав виникнення господарських зобов`язань і є обов`язковим для виконання сторонами. Аналогічно врегульовано підстави виникнення зобов`язання у ст.ст. 11, 629 Цивільного кодексу України (надалі в тексті ЦК України).

Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин, згідно зі ст.193 ГК Ук-раїни, повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, ін-ших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання від-повідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Визнання договору недійсним є одним із способів захисту, який застосовується судом у ви-падках та порядку, визначеному законодавством.

Правове регулювання визнання правочинів недійсними здійснюється на підставі ст.ст. 203, 215 ЦК України.

При цьому, правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Так, підставою недійсності правочину, відповідно до ст.215 ЦК України, є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-тре-тьою, п`ятою та шостою ст.203 ЦК України, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. При цьому, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповіда-ти його внутрішній волі.

Переглядаючи рішення у даній справі, колегія суддів зауважує, що положеннями статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, не-визнання або оспорювання.

Вирішуючи спір про визнання правочину недійсним, суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання правочину недійсним та настання відповідних наслідків: відповідність змісту правочину вимогам закону, додержання встановленої форми правочину, пра-воздатність сторін правочину, у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та інші обс-тавини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що саме з опи-су речей і документів, 27.03.2015р. вперше з`являються відомості про договір від 10.01.2014р. про внесення змін і доповнень до Контракту №01 від 06.02.2012р., коли слідчим в ході розслідування кримінального провадження №0000774 на виконання ухвали слідчого судді Ковельсь-кого міськрайонного суду від 16.03.2015р. про надання дозволу на тимчасовий доступ та вилучен-ня (проведення виїмки) в ТзОВ «Брума» оригіналів усіх без винятку документів Контракту №01 від 06.02.2012р. з усіма наявними до нього додатками. При цьому, договору від 11.01.2014р. про вне-сення змін і доповнень до Контракту №01 від 06.02.2012р. директором Відповідача надано не було і про його існування не заявлено.

Додатковим свідченням того, що про існування договору від 10.01.2014р. і його умов Позива-чу не було відомо, суд вважає лист від 15.08.2014р. до співучасника ТзОВ «Брума» із повідомлен-ням про вихід із складу учасників Товариства та вилучення своїх прямих інвестицій у вигляді об-ладнання і устаткування, в той час, як згідно п.2.4 Контракту №01, в редакції оспорюваного догово-ру від 10.01.2014р. обладнання, що передане Інвестором Товариству є власністю Товариства і не підлягає поверненню.

Правовий аналіз умов пунктів 2.4 Контракту №01 в редакції від 06.02.2012р. та в редакції оспорюваної угоди від 10.01.2014р. надає апеляційному суду підстави для висновку, що остання фактично змінює власника обладнання. Тобто, право власності на обладнання, яке у 2012 році було надане Фірмою-інвестором в користування Товариству-виробнику переходить останній і не повертається Позивачу у випадку виникнення розбіжностей з Відповідачем, що позбавляє Позивача права власності на майно і дає підстави для висновку, що складання такого тексту Договору від 10.01.2014р. відбулось поза волею та без відома Позивача.

Також суд першої інстанції правомірно зауважив, що Відповідач не повідомив про існуван-ня оспорюваного Договору від 11.01.2014р. і під час розгляду 12.11.2015р. Апеляційним судом Во-линської області апеляційної скарги ТзОВ «Брума» на ухвалу у справі №159/4966/15-ц Ковельсь-кого міськрайонного суду про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду.

Крім того, матеріалами справи стверджено, що 11.01.2014р. ОСОБА_3 перебував за межами території України.(т.1, арк.справи 36). Разом з тим, місцем укладення договору, яким змі-нено підсудність спорів зазначено м.Ковель, а датою 11.01.2014р.

Під час розгляду (20.10.2014р. 28.11.2016р.) арбітражним судом Промислової палати регіо-ну Хайльбронн-Франкен (ФРН) спору між Фірмою «Науман-Машини і Палети» і ТзОВ «Брума» щодо виконання Контракту №01 від 06.02.2012р. про співпрацю Відповідачем також не було на-дано суду Договорів від 10.01.2014р. та від 11.01.2014р. про внесення змін і доповнень до Контрак-ту №01 від 06.02.2012р. і лише в листі від 13.11.2016р. Відповідач зазначив про наявність оспорю-ваних договорів, що відображено арбітражним судом Промислової палати регіону Хайльбронн-Франкен (ФРН) в остаточному рішенні від 26.11.2016р. (п.61 рішення).

ОСОБА_3 в своїй заяві свідка та в поясненнях у судовому засіданні під час провад-ження у першій інстанції зазначив, що був відсутній на території України 11.01.2014р. Зміст дого-ворів від 10.01.2014р. та від 11.01.2014р., якими внесено зміни і доповнення до Контракту №01 і факт їх існування йому були не відомі, жодні перемовини щодо їх укладення з ним не проводи-лись, а договорів з таким змістом він не укладав і в ніякий спосіб не підписував.

Матеріалами справи також стверджено, що в договорах від 10.01.2014р. і від 11.01.2014р. про внесення змін і доповнень до Контракту №01зазначено реквізити банківського рахунку, номер телефону та адресу Фірми «Науман-Машини і Палети», які вже були неактуальними у січні 2014 року. Зокрема, в оспорюваних договорах вказано адресу фірми: Хейльброн, Макс-Планк-Штрассе 18/7. Але з липня 2013 року адреса Фірми змінилась на місто Хейльброн, Вайперштрасе 8-10. Та-кож в оспорюваних договорах від 10.01.2014р. і від 11.01.2014р. зазначено номер телефону Фірми «Науман-Машини і Палети» НОМЕР_1 (0)7131/ НОМЕР_2 , але з липня 2013р. у зв`язку зі зміною адреси змінився і номер телефону Позивача на НОМЕР_3 . Дана обставина підтверджується дубліка-том про реєстрацію зміни адреси та контактних телефонів Позивача. Також в контрактах і догово-рах до 01.01.2014р. зазначались реквізити рахунку фірми: ВLZ:620 НОМЕР_4 , Коntо № НОМЕР_5 , ВІС: GENODESIVHN, ІВАN: DE30 609710 10. Саме так і зазначено реквізити рахунку ОСОБА_12 - ОСОБА_13 «Науман-Машини і Палети» в оспорюваних договорах від 10.01.2014р. і від 11.01.2014р., проте з 01.02.2014р. на вимогу центрального банку ФРН в реквізитах банківського рахунку зазначаються лише ВІС: GENODESIVHN, ІВАN: DE30 609710 10.

Експертним висновком встановлено, що оспорювані договори були виготовлені шляхом на-несененя основного тексту до одного і того ж фрагменту документів з аналогічним змістом, розділу із зазначенням реквізитів сторін. Тобто в наданих документах розділ із зазначенням реквізитів сторін виконаний значно раніше ніж основний текст, не за один друкуючий цикл і за допомогою різних друкуючих пристроїв з лазерною технологією друку. Надані на дослідження документи виготовлені шляхом монтажу з використанням аркушів паперу із наявними на них відповідними реквізитами (друкованого тексту, підписами та відтисками печаток).

Відповідно до статті 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивіль-ного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Моментом вчинення правочину слід вважати момент, коли сторони свого часу досягли зго-ди з усіх істотних умов, тобто на момент підписання договору його сторонами.

Посилання Скаржника на погодження в телефонному режимі умов Договору від 11.01.2014 року та в подальшому надсилання тексту на електронну адресу Відповідача, підписання Позивачем єдиного документа спростовуються висновком експерта про виготовлення тексту шляхом монта-жу, а саме нанесення основного тексту пізніше та поверх реквізитів, підписів та відтисками печа-ток обох сторін.

Заперечення позову Скаржником з мотиву існування додатку №1 та додаткової угоди №2 до Контракту №01 від 06 лютого 2012р., які також не містять перекладів на німецьку мову, проте По-зивачем не оспорюються, хоча візуально виконані в такому ж стилі і таким же шрифтом колегією суддів відхиляються, оскільки ні зазначені додаток, ні додаткова угода не мають відношення до предмету спору у даній справі і не були об`єктом дослідження експерта.

Покликання Відповідача на відсутність заяв Позивача до правоохоронних органів у зв`язку із втратою бланків з підписом і печаткою відхиляється, оскільки такі бланки самі по собі не є пра-вовстановлюючими чи праворозпорядчими документами і їх вилучення без відома власника не має ознак кримінально-карного діяння, тому не є підставою для відкриття кримінального провадження.

Обставини щодо недійсності рішень загальних зборів та в тому числі підробки протоколів були предметом розгляду інших судових справ №903/1074/14 та №903/1059/16 та не потребують повторного доказування в силу ст.75 ГПК України.

Крім того, всупереч твердженням Відповідача, Ковельський міськрайонний суд не досліджу-вав питання дійсності оспорюваних договорів, вважаючи таке предметом іншої справи, суд лише прийняв до уваги договір від 11.01.2014р. як доказ небезспірності арбітражної угоди, про що зазна-чив в ухвалі від 19.02.2016р. за наслідками розгляду клопотання Фірми «Науман-Машини і Палети» про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, що і стало підставою ініці-ювання спору у справі №903/68/18.(т.1, арк.справи 3-6, 56-57).

При цьому, колегія суддів також вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для застосування до вирішення спору строку позовної давності. Судом вірно встановлено, що відсутні підстави для висновку, що дата укладення оспорюваних договорів відпо-відає даті їх підписання (виготовлення шляхом монтажу).

Враховуючи всі вищевикладені обставини в сукупності колегія суддів вважає, що суд пер-шої інстанції дійшов правомірного висновку, що оспорювані договори складені поза волею і без відома Позивача та є такими, що суперечать як інтересам Позивача, так і вимогам розумності і справедливості, оскільки безпідставно позбавляють Позивача права власності на інвестоване об-ладнання, а також ускладнюють можливість розгляду спору між сторонами в Арбітражному суді за місцезнаходженням Позивача. При цьому, договір від 11.01.2014р. датовано днем, коли ОСОБА_14 перебував за межами України і обидва оспорювані договори виготовлені шляхом мон-тажу.

Всі доводи апеляційної скарги розглянуто, порушених, невизнаних або оспорених прав чи інтересів Скаржника не встановлено.

Таким чином, матеріалами справи спростовуються доводи Відповідача про неправомірність висновків суду першої інстанції щодо обґрунтованості позову, а тому рішення суду першої інстан-ції належить залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Статтею 74 ГПК України передбачено обов`язок кожної із сторін довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та без-посередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ст.86 ГПК України).

Отже, доводи Скаржника, зазначені в апеляційній скарзі, апеляційним судом не визнають-ся такими, що можуть бути підставою згідно ст.ст. 277, 278 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваного рішення, тому суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарсь-кого суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 34, 73, 74, 86, 129, 232, 233, 240, 275, 276, 282, 284 Господарського проце-суального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Брума» на рішення госпо-дарського суду Волинської області від 23.04.2019р. у справі №903/68/18 залишити без задоволен-ня, а рішення суду першої інстанції - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 20 днів з моменту виготовлення повного тексту постанови.

3. Матеріали справи №903/68/18 повернути до господарського суду Волинської області.

Головуючий суддя Грязнов В.В.

Суддя Мельник О.В.

Суддя Розізнана І.В.