ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.08.2019р. Справа № 904/2002/19
За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Пк Індустрія», м. Харків

До: Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля», м. Павлоград

Про: стягнення 418 792, 28 грн.

Суддя Васильєв О.Ю.

ПРЕДСТАВНИКИ : не викликалися

СУТЬ СПОРУ :

ТОВ «Торговий Дім «ПК Індустрія» (позивач) звернувся до суду з позовом до ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» ( відповідач) про стягнення 418 792, 28 грн. ( в т.ч.: 361 066, 30 грн. - інфляційні втрати та 57 725, 98 грн. - 3% річних). Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на порушення відповідачем своїх грошових зобов`язань за договором поставки № 353-ПУ-УМТС від 03.02.15р., наявністю рішення господарського суду Дніпропетровської області від 03.11.16р. по справі №904/1656/16, яким встановлені обставини невиконання відповідачем своїх грошових зобов`язань перед позивачем та правом позивача нарахувати відповідачу інфляційні втрати та 3% річні.

Ухвалою від 04.06.19р. було відкрите провадження у справі №904/2002/19 за правилами спрощеного позовного провадження, встановленими ГПК України , без призначення судового засідання та виклику сторін - за наявними у ній матеріалами.

ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» ( відповідач) своїм правом на подання до суду відзиву на позов не скористався, а у своїй заяві (поміж-іншим) просив залишити без розгляду позовну заяву, зазначаючи , що позивач раніше вже звертався з аналогічною позовною заявою про стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних у справі №904/1656/16.

ТОВ «Торговий Дім «ПК Індустрія» (позивач) своїм правом на надання відповіді на відзив не скористався.

Тому суд розглядає справу без призначення судового засідання та виклику сторін за наявними у ній матеріалами і документами, визнаними судом достатніми, в порядку статті 178 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ :

03 лютого 2015 року між ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» (покупець) та ТОВ «Торговий Дім «ПК Індустрія» (постачальник) укладений договір поставки №353-ПУ-УМТС, відповідно до умов якого (п.1.1.) постачальник в порядку і на умовах, визначених цим договором, зобов`язується поставити у власність покупця продукцію та/або обладнання виробничо-технічного призначення (в подальшому - продукція), в асортименті, кількості, в строки, за ціною і якісними характеристиками, погодженими сторонами в договорі та специфікаціях, які є невід`ємною частиною договору.

Покупець зобов`язується прийняти і оплатити продукцію у відповідності з умовами цього договору (п.1.2. договору).

Цей договір вступає в силу з дати його підписання уповноваженими представниками і скріплення печатками сторін. Сторони дійшли згоди, що у випадку належного виконання сторонами своїх зобов`язань, строк дії договору встановлюється до 31.12.2016 включно. У випадку невиконання або неналежного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором, строк дії договору продовжується до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п.8.1. договору).

Відповідно до п.5.1. договору загальна сума договору визначається загальною сумою всіх специфікацій, які є невід`ємною частиною цього договору. У випадку відхилення кількості фактично поставленої продукції від погодженої до поставки, загальна вартість договору змінюється пропорційно кількості фактично поставленої продукції з розрахунку її ціни, вказаної у відповідних специфікаціях до договору. В будь-якому випадку, загальна орієнтовна сума договору не повинна перевищувати суму, еквівалентну 5 000 000,00грн. з ПДВ на дату укладення договору.

Сторонами підписані Специфікації до договору поставки продукції:

від 16.04.2015 на суму 690 027,85грн. з урахуванням ПДВ;

від 29.04.2015 на суму 1 292 839,2грн., з урахуванням ПДВ;

від 12.05.2015 на суму 759 165,6грн., з урахуванням ПДВ;

від 23.07.2015 на суму 5 069,38грн., з урахуванням ПДВ.

Згідно п.2 специфікацій визначено умови поставки, місце призначення поставки: DDP (Інкотермс-2010), Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Тернівська,5, ЦБ філії «ПУМТС ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля».

Строки поставки продукції визначені в Специфікаціях. Так, з згідно Специфікації від 16.04.2015 строк поставки продукції - 30.04.2015, згідно Специфікації від 29.04.2015 - строк поставки 15.05.2015, згідно Специфікації від 12.05.2015 строк поставки - 29.05.2015.

Додатковою угодою №1 від 15.06.2015 до договору сторони змінили пункт 1 Специфікації від 29.04.2015, позицію 243 та виклали її в наступній редакції: номенклатурний номер 20003262, найменування продукції - підшипник 180306, ГОСТ 520-2002; ГОСТ 520-2011, у кількості 2шт. за ціною 120грн., зі строком поставки - 30.06.2015 (а.с.49, том 1).

Також цією додатковою угодою змінено пункт 1 Специфікацій від 16.04.2015, від 29.04.2015, від 12.05.2015 - розділ "Номер і індекс стандартів, ТУ тощо " по позиціям 1-101, 1-345, 1-242 на ГОСТ 520-2002; ГОСТ 520-2011.

На виконання умов Договору та вищенаведених специфікацій до Договору позивач поставив відповідачу обумовлену вказаними специфікаціями продукцію у визначеній специфікаціями кількості та по встановленій специфікаціями ціні на загальну суму 2 744 594,03грн., що підтверджується наступними видатковими накладними:

№2104005 від 21.04.2015 на суму 128 735,51грн.,

№2204002 від 22.04.2015 на суму 37 952,98грн.,

№2704011 від 27.04.2015 на суму 214 543,74грн.,

№2904011 від 29.04.2015 на суму 71 412,7грн.,

№3004003 від 30.04.2015 на суму 39 113,08грн.,

№505007 від 05.05.2015 на суму 167 019,86грн.,

№505015 від 05.05.2015 на суму 31 249,98грн.,

№1105001 від 11.05.2015 на суму 169 742,4грн.,

№1105002 від 11.05.2015 на суму 64 092,00грн.,

№1105003 від 11.05.2015 на суму 40 222,8грн.,

№1905007 від 19.05.2015 на суму 201 427,2грн.,

№1905008 від 19.05.2015 на суму 121 933,2грн.,

№1905009 від 19.05.2015 на суму 2 052,00грн.,

№2505007 від 25.05.2015 на суму 228 285,6грн.,

№2605002 від 26.05.2015 на суму 62 061,6грн.,

№2605003 від 26.05.2015 на суму 52 718,4грн.,

№2605003 від 26.05.2015 на суму 52 718,4грн.,

№2805002 від 28.05.2015 на суму 23 400,00грн.,

№806006 від 08.06.2015 на суму 144 032,4грн.,

№806007 від 08.06.2015 на суму 7 008,00грн.,

№1006001 від 10.06.2015 на суму 104 770,8грн.,

№1006004 від 10.06.2015 на суму 85 767,6грн.,

№1506005 від 15.06.2015 на суму 19 080,00грн.,

№1506009 від 15.06.2015 на суму 97 023,6грн.,

№1606002 від 16.06.2015 на суму 21 187,2грн.,

№1606004 від 16.06.2015 на суму 124 452,00грн.,

№2206004 від 22.06.2015 на суму 5 512,8грн.,

№2206009 від 22.06.2015 на суму 1 488,00грн.,

№2206011 від 22.06.2015 на суму 97 069,2грн.,

№107004 від 01.07.2015 на суму 43 676,4грн.,

№107005 від 01.07.2015 на суму 27 908,4грн.,

№107007 від 01.07.2015 на суму 9 504,00грн.,

№107008 від 01.07.2015 на суму 102 438,00грн.,

№107010 від 01.07.2015 на суму 4 825,2грн.,

№1607011 від 16.07.2015 на суму 7 219,2грн.,

№1607012 від 16.07.2015 на суму 14 719,2грн.,

№1607021 від 16.07.2015 на суму 46 764,00грн.,

№1607022 від 16.07.2015 на суму 20 802,00грн.,

№2307001 від 23.07.2015 на суму 5 069,38грн.,

№109005 від 01.09.2015 на суму 28 716,00грн.,

№109006 від 01.09.2015 на суму 45 610,8грн.,

№109017 від 01.09.2015 на суму 700,8грн.,

№409019 від 04.09.2015 на суму 1 416,00грн.,

№409020 від 04.09.2015 на суму 3 552,00грн.,

№809014 від 08.09.2015 на суму 1 968,00грн.,

№809015 від 08.09.2015 на суму 8 634,00грн.,

№809022 від 08.09.2015 на суму 1 044,00грн.,

№809023 від 08.09.2015 на суму 6 672,00грн.;

Довіреностями: №221550/п від 21.04.2015, №221692/п від 05.05.2015, №221920/п від 08.06.2015, №222079/п від 01.07.2015; №222321/П від 01.09.2015 та

товарно-транспортними накладними:

№Р2104005 від 21.04.2015 на суму 128 735,51грн.,

№Р2204002 від 22.04.2015 на суму 37 952,98грн.,

№Р2704011 від 27.04.2015 на суму 214 543,74грн.,

№Р2904011 від 29.04.2015 на суму 71 412,7грн.,

№Р3004003 від 30.04.2015 на суму 39 113,08грн.,

№Р505007 від 05.05.2015 на суму 167 019,86грн.,

№Р505015 від 05.05.2015 на суму 31 249,98грн.,

№Р1105001 від 11.05.2015 на суму 169 742,4грн.,

№Р1105002 від 11.05.2015 на суму 64 092,00грн.,

№Р1105003 від 11.05.2015 на суму 40 222,8грн.,

№Р1905007 від 19.05.2015 на суму 201 427,2грн.,

№Р1905008 від 19.05.2015 на суму 121 933,2грн.,

№Р1905009 від 19.05.2015 на суму 2 052,00грн.,

№Р2505007 від 25.05.2015 на суму 228 285,6грн.,

№Р2605002 від 26.05.2015 на суму 62 061,6грн.,

№Р2605003 від 26.05.2015 на суму 52 718,4грн.,

№Р2805002 від 28.05.2015 на суму 23 400,00грн.,

№Р806006 від 08.06.2015 на суму 144 032,4грн.,

№Р806007 від 08.06.2015 на суму 7 008,00грн.,

№Р1006001 від 10.06.2015 на суму 104 770,8грн.,

№Р1006004 від 10.06.2015 на суму 85 767,6грн.,

№Р1506005 від 15.06.2015 на суму 19 080,00грн.,

№Р1506009 від 15.06.2015 на суму 97 023,6грн.,

№Р1606002 від 16.06.2015 на суму 21 187,2грн.,

№Р1606004 від 16.06.2015 на суму 124 452,00грн.,

№Р2206004 від 22.06.2015 на суму 5 512,8грн.,

№Р2206009 від 22.06.2015 на суму 1 488,00грн.,

№Р2206011 від 22.06.2015 на суму 97 069,2грн.,

№Р107008 від 01.07.2015 на суму 102 438,00грн.,

№Р1607011 від 16.07.2015 на суму 7 219,2грн.,

№Р1607012 від 16.07.2015 на суму 14 719,2грн.,

№Р1607021 від 16.07.2015 на суму 46 764,00грн.,

№Р1607022 від 16.07.2015 на суму 20 802,00грн.,

№Р109005 від 01.09.2015 на суму 28 716,00грн.,

№Р109006 від 01.09.2015 на суму 45 610,8грн.,

№Р109017 від 01.09.2015 на суму 700,8грн.,

№Р409019 від 04.09.2015 на суму 1 416,00грн.,

№Р409020 від 04.09.2015 на суму 3 552,00грн.,

№809014 від 08.09.2015 на суму 1 968,00грн.,

№809015 від 08.09.2015 на суму 8 634,00грн.,

№809022 від 08.09.2015 на суму 1 044,00грн.,

№809023 від 08.09.2015 на суму 6 672,00грн.

Також поставка продукції підтверджена податковими накладними та квитанціями про реєстрацію податкових накладних, які містяться в матеріалах справи .

Розрахунки за продукцію, яка поставляється за цими специфікаціями, здійснюються в порядку та строки, передбачені договором (п.3 Специфікацій). У разі надходження грошових коштів на поточний рахунок постачальника від покупця, сторони обумовили, що в будь-якому випадку вони зараховуються в рахунок оплати поставленої постачальником продукції (п.5.3 договору).Розрахунки за поставлену постачальником продукцію за цим договором здійснюються покупцем шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом п`яти робочих днів з 90 (дев`яностого) календарного дня з дати поставки відповідної продукції на підставі отриманого покупцем рахунку і за умови надання постачальником належним чином оформленої податкової накладної, а також документів, передбачених розділом 4 договору, якщо інший більший строк відстрочки не обумовлено у відповідній специфікації. Датою оплати вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунка покупця (п.5.4. договору).

На оплату вартості продукції, поставленої за наведеними вище видатковими накладними, позивач виставив відповідачу рахунки-фактури . Відповідач частково сплатив вартість поставленого товару у розмірі 381 232, 23грн.,що підтверджується банківськими виписками: від 05.08.2015 на суму 29 919,00грн., від 14.08.2015 на суму 125 189,46грн., від 04.09.2015 на суму 161 339,79грн., від 02.10.2015 на суму 64 783,98грн. Залишок несплаченої суми складає 2 363 361,80 грн.

За вказаних обставин, суд вбачає підстави для часткового задоволення позовних вимог позивача та стягнення заборгованості за поставлену продукцію у сумі 2 301 493,36 грн.

Окрім вимоги про стягнення з відповідача суми основного боргу вартості поставленої та неоплаченої продукції, позивач заявив також вимоги про стягнення з відповідача на свою користь пені за період прострочення оплати продукції з 07.08.2015 по 24.06.2016 у сумі 110 406,59 грн., три відсотки річних за період прострочки з 28.07.2015р. по 07.09.2016р. у сумі 72 409, 43 грн. та інфляційні збитки за період з липня 2015 року по липень 2016 року у сумі 176 982,96 грн.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За результатами перевірки здійсненого позивачем розрахунку 3% річних, заявлена позивачем до стягнення сума 3% річних є правомірною та вимоги позивача щодо її стягнення з відповідача на користь позивача підлягають задоволенню повністю.

Господарський суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок втрат від інфляції, вважає його таким, що відповідає обставинам справи, приписам ст. 625 ЦК України, узгоджується з положеннями роз`яснювальних документів щодо порядку нарахування інфляційних втрат.

За викладеного, є правомірними та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача боргу в сумі 2 301 493,36грн., три відсотки річних у сумі 72 409,43грн., втрати від інфляції у сумі 176 982,96грн., неустойку за пунктом 6.8 договору у сумі 110 406,59 грн.»

Вищезазначені обставини були встановлені рішення господарського суду Дніпропетровської області від 03.11.2016 року у справі №904/1656/16 ; яким позовні вимоги були задоволені частково та з ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» стягнуто на користь ТОВ «Торговий Дім «ПК Індустрія» суму заборгованості у розмірі 2 301 493,36 грн., три відсотки річних у сумі 72 409,43 грн., втрати від інфляції у сумі 176 982,96 грн., неустойку за пунктом 6.8 договору у сумі 110 406,59 грн., витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у сумі 39 919,39 грн. (а.с.24-34)

Відповідно до ч.4 ст.75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 20.02.17р. рішення господарського суду Дніпропетровської області від 03.11.16р. у справі №904/1656/16 змінено та позов задовольнити частково; стягнуто з ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» на користь ТОВ «Торговий Дім «ПК Індустрія» заборгованість у розмірі 2 301 493,36 грн., три відсотки річних у сумі 71 580,58 грн., втрати від інфляції у сумі 176 982,96 грн., пеню у сумі 109 568,59 грн., витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у сумі 39 919,39 грн. (а.с.35-44).

01.07.19р. на виконання вищезазначеного рішення суду та постанови ДАГС було видано відповідний наказ.

Постановою від 21.04.17р. заступника начальника Павлоградського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області відкрите виконавче провадження № 53810741 з примусового виконання наказу № 904/1656/16 , виданого 01.03.17р. господарським судом Дніпропетровської області про стягнення заборгованості на загальну суму 2 699 544,88 грн. (а.с.45)

Під час проведення виконавчих дій в рамках виконавчого провадження №53810741 на рахунок ТОВ «Торговий Дім «ПК Індустрія» у період з 11.07.17р. по 26.02.19р. надходили грошові кошти, які були примусово стягнуті відповідно до наказу № 904/1656/16 , виданого 01.03.2017р. господарським судом Дніпропетровської області та спрямовані на погашення заборгованості ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» перед ТОВ «Торговий Дім «ПК Індустрія».

Постановою від 22.03.19р. виконавче провадження № 53810741 з примусового виконання наказу № 904/1656/16 , виданого 01.03.17р. господарським судом Дніпропетровської області було закінчено (а.с.46)

Також, судом встановлено, що рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 07.06.18р. у справі №904/1085/18 за позовом ТОВ «Торговий дім «ПК Індустрыя» до ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» про стягнення штрафних санкцій в сумі 164 183,39 грн. (в т.ч.: 143 093, 54 грн. - інфляційних втрат ( за період з 08.07.17р. по 30.04.18р.) та 43 745, 81 грн. - 3% річних ( за період з 08.07.17р. по 30.04.2018р.). в задоволенні позовних вимог було відмовлено у повному обсязі (а.с.71-73). Вищезазначене рішення набрало законної сили.

У зв`язку із невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором щодо своєчасної оплати поставленого позивачем товару за договором № 353-ПУ-УМТС від 03.02.15р. позивач відповідно до приписів ст. 625 ЦК України нарахував та просить стягнути з відповідача: 361 066, 30 грн. - інфляційних втрат (за період серпень 2016р. - червень 2017р.) та 57 725, 98 грн. - 3 % річних (за період з 08.09.16р. по 10.07.17р.) Судом здійснено перевірку правильності нарахування позивачем відповідачу розміру інфляційних втрат, порушень не виявлено.

В той же час, суд (з урахуванням наявності рішення господарського суду Дніпропетровської області від 07.06.18р. у справі №904/1085/18 ) вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача лише 57 257, 21 грн. ( за період з 08.09.16р. по 07.07.17р.) . В частині позовних вимог про стягнення 3 % річних за період з 08.07.17р. по 10.07.17р. суд вважає за необхідне закрити провадження у справі на підставі п.3, ч.1 ст.231 ГПК України (оскільки є рішення суду між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, яке набрало законної сили).

Відповідно до підпункту 7.1 пункту 7 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» передбачено, що саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов`язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. Згідно до п.1.9. цієї постанови день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені . Відповідно до п.3.2. постанови : згідно з Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті «Урядовий кур`єр». Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України «Про інформацію» є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу. Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно інформаційного листа ВГСУ №01-06/928/2012 від 17.07.12, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). При цьому чинне законодавство не пов`язує припинення грошового зобов`язання з наявністю судового рішення про стягнення боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми чи відкриттям виконавчого провадження з примусового виконання такого рішення (див. додатково постанови Верховного Суду України від 04.07.2011 № 13/210/10 та від 12.09.2011 № 6/433-42/183 і постанову Вищого господарського суду України від 16.03.2011 № 11/109).

Відповідно до п.2., ч.1. ст. 175 ГПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Згідно п.3. ч.1, ст.231 ГПК України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо суд встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 2, 4, 5 частини першої статті 175 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною другою статті 175 цього Кодексу;

З урахуванням вищезазначеного, позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача на користь позивача 361 066, 30 грн. інфляційних втрат та 57257, 21 грн. - 3% річних. В задоволені іншої частини позовних вимог суд вважає за необхідне закрити провадження у справі з вищенаведених підстав.

Одночасно, суд не вбачає достатньо правових підстав для задоволення заяви відповідача про залишення позову у цій справі без розгляду (оскільки період нарахування інфляційних втрат та 3% річних у цій справі, не охоплює період їх нарахування у справі № 904/1656/16; а період нарахування 3% річних у справі №№904/1085/18 було враховано судом під час винесення рішення по цій справі).

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 175, 231, 233, 238, 240, 241, 247-252 ГПК України, господарський суд , -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити у частково.

2. Стягнути з відповідача - Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» (51400, м. Павлоград, вул. Соборна, буд. 76; ) на користь позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «ПК Індустрія»(61052, м. Харків, провулок Сімферопольський, 6, літера Д-1; ): 361 066, 30 грн. - інфляційних втрат ; 57 257, 21 грн. - 3% річних та 6 274, 86 грн. - витрат на сплату судового збору.

Видати відповідний наказ після набрання рішенням чинності.

3. В іншій частині позовних вимог - закрити провадження у справі, судові витрати в цій частині покласти на позивача.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України рішення складено та підписано без його проголошення 05.08.2019 р.

Відповідно до вимог ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно до вимог ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення . Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду , зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення .

Відповідно до вимог ст. 257 ГПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції .

Суддя Васильєв О.Ю.