ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2019 року

м. Київ

Справа № 922/406/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Баранець О.М. - головуючий, Кондратова І.Д., Студенець В.І.,

за участю секретаря судового засідання Низенко В.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Господарського суду Харківської області

у складі судді Бринцева О.В.

від 16.05.2019

та постанову Східного апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів: Гетьман Р.А., Терещенко О.І., Тихий П.В.

від 18.06.2019

за позовом ОСОБА_1

до: 1) Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Ідалія", 2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Діадема Батерфляй",

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів: 1) Спільне українсько-американське підприємство "Європоль" у формі ТОВ, 2) Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Лук?янова Олена Борисівна,

про визнання недійсними договорів купівлі-продажу та зобов`язання повернути майно

за участю представників:

позивача: ОСОБА_4

відповідача-1: не з`явився

відповідача-2: Тарасенко О.В.

третьої особи-1: не з`явився

третьої особи-2: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог.

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Ідалія" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Діадема Батерфляй" про визнання недійсними договорів купівлі-продажу від 24.03.2016, укладених між відповідачами, які зареєстровані в реєстрі за № 571, № 572, № 573, № 574, № 575, № 576, № 577, № 578 та зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Діадема Батерфляй" повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Діадема Батерфляй" фірмі "Ідалія" нерухоме майно, яке було предметом зазначених договорів купівлі-продажу.

В якості підстав недійсності спірних договорів позивач зазначив частину 3 статті 203 Цивільного кодексу України та послався на те, що спірні договори були укладені за відсутності у Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Ідалія" вільного волевиявлення на їх укладення, оскільки договори були укладені від імені Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Ідалія" - продавця за договором неуповноваженою особою, яка не мала права вчиняти правочини: за відсутності довіреності чи договору на представництво інтересів товариства, за відсутності у виконуючого обов`язки директора товариства, який уклав договори, визначених Статутом товариства повноважень на їх укладення та за відсутності рішення загальних зборів товариства про призначення ОСОБА_2 виконуючим обов`язки директора товариства та про відчуження за договорами нерухомого майна товариства.

Крім того, позивач посилається на те, що він має право на звернення з цим позовом до суду як учасник Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Ідалія", оскільки за спірними договорами із власності товариства "Плодоовоч" вибуло нерухоме майно, яке становило основу діяльності товариства, за заниженою вартістю, що вплинуло на зменшення вартості його частки.

22.03.2019 представник відповідача-2 - Товариства з обмеженою відповідальністю "Діадема Батерфляй" подав до Господарського суду Харківської області клопотання про закриття провадження у справі на підставі пункту 3 частини 1 статті 231 та пункту 2 статті 175 Господарського процесуального кодексу України, оскільки існує рішення Господарського суду Харківської області від у справі № 922/1579/16, яке набрало законної сили, між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих же підстав, що і у цій справі № 922/409/19.

2. Короткий зміст рішення місцевого та постанови апеляційного господарських судів і мотиви їх прийняття.

Господарський суд Харківської області ухвалою від 16.05.2019, залишеною без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 18.06.2019, задовольнив клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Діадема Батерфляй" про закриття провадження у справі та закрив провадження у справі № 922/406/19 на підставі пункту 3 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України, оскільки є таке, що набрало законної сили рішення суду у справі № 922/1579/16 між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих же підстав, що і у цій справі № 922/409/19.

За висновком судів попередніх інстанцій склад сторін, предмет та підстави позову у цій справі та у справі № 922/1579/16 співпадають, доводи позивача, на які він посилається як на інші підстави позову, ніж у справі № 922/1579/16, є фактично доповненням первісного позову у справі № 922/1576/19 новими обставинами та направлені на використання вказаного процесуального механізму для перегляду рішення суду, яке набрало законної сили, про відмову у визнанні недійсними одних і тих самих договорів.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги.

У касаційній скарзі позивач - ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 16.05.2019 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 18.06.2019 і направити справу для продовження розгляду до Господарського суду Харківської області.

4. Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу.

В обґрунтування вимог касаційної скарги скаржник посилається на неправильне застосування господарськими судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права. За твердженням скаржника, суди попередніх інстанцій:

- помилково застосували до правовідносин щодо закриття провадження у справі з підстави, передбаченої пунктом 3 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України, процесуальне правило, відповідно до якого не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин;

- залишили поза увагою те, що при подачі нового позову з тим же предметом завжди залишаються спільні для первісного та нового позову обставини та підстави;

- не врахували правові висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 06.03.2019 у справі № 910/3948/18 та від 22.08.2018 у справі № 372/2230/17-ц, відповідно до яких під "рішенням з тих же підстав" розуміється повна тотожність підстав у вже винесеному рішення та у новому позові, а наявність у новому позову хоча б однієї нової підстави, яка не заявлялась у первісному позові, свідчить про відсутність рішення у справі з тих самих підстав та виключає закриття провадження у новій справі;

- неправильно застосували статтю 203 Цивільного кодексу України, оскільки залишили поза увагою те, що недотримання однієї з вимог, встановлених кожною з відповідних частин статті 203 Цивільного кодексу України, є самостійною підставою недійсності правочину;

- порушили статті 175 та 231 Господарського процесуального кодексу України, оскільки не врахували, що правовою підставою позову у цій справі позивач визначив частину 3 статті 203 Цивільного кодексу України, яка не була підставою позову у справі № 922/1579/16, у якій суди досліджували обставини дефекту цивільної дієздатності фізичної особи-представника Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Ідалія" під час укладення спірних договорів, а у цій справі дослідженню підлягають інші обставини: обставини дефекту волевиявлення юридичної особи - безпосередньої сторони спірних договорів;

- залишили поза увагою визначені позивачем нові підстави позову, а саме: протиправність призначення ОСОБА_2 на посаду виконуючого обов`язки директора товариства, відсутність у жодного органу управління Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Ідалія" повноважень на призначення виконуючого обов`язки директора товариства та, зокрема відсутність таких повноважень у директора товариства.

5. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи.

У відзиві на касаційну скаргу відповідач-2 просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Харківської області від 16.05.2019 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 18.06.2019 залишити без змін, посилаючись на те, що доводи, наведені скаржником в касаційній скарзі, є необґрунтованими, а оскаржувані судові рішення - законними та ухваленими з правильним застосуванням норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права.

Перший відповідач та треті особи відзиви на касаційну скаргу не надали.

Позиція Верховного Суду

6. Оцінка аргументів учасників справи і висновків місцевого господарського суду та суду апеляційної інстанцій.

Касаційний господарський суд, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши правильність застосування та дотримання місцевим господарським судом та судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Перелік підстав закриття провадження у справі визначений у статті 231 Господарського процесуального кодексу України, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо суд встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 2, 4, 5 частини першої статті 175 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною другою статті 175 цього Кодексу.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами (пункт 2 частини 1 статті 175 Господарського процесуального кодексу України.

Отже, однією з цілей застосування цих норм процесуального права законодавець визначив, зокрема уникнення можливості формування різних висновків та тлумачень щодо наявних між сторонами обставин та правовідносин, як і уникнення застосування можливості подачі нового позову з тим же предметом, з тих же підстав та між тими ж сторонами, як засобу, направленого на спробу переглянути висновки судів за результатами розгляду попереднього позову, що не відповідатиме принципу юридичної визначеності.

Отже, передумовою для застосування положень пункту 2 частини 1 статті 175 Господарського процесуального кодексу України, та, як наслідок, застосування пункту 3 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України, є наявність двох справ з тотожним суб`єктним складом, предметом та підставами.

При цьому, для закриття провадження у справі необхідна наявність одночасно трьох однакових складових - сторін, предмету, підстав звернення до суду з позовною заявою.

Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві викладає предмет і підставу позову.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. Предмет позову повинен мати правовий характер і випливати з певних матеріально-правових відносин.

Підставою позову є обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги і докази, що стверджують позов, зокрема, факти матеріально-правового характеру, що визначаються нормами матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, їх виникнення, зміну, припинення.

Предмет і підстава позову сприяють з`ясуванню наявності і характеру спірних правовідносин між сторонами, застосуванню необхідного способу захисту права, визначенню кола доказів, необхідних для підтвердження наявності конкретного цивільного права і обов`язку.

Предметом позову у цій справі № 922/406/19 є позовні вимоги ОСОБА_1 (засновника та учасника Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Ідалія") до Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Ідалія" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Діадема Батерфляй" про визнання недійсними договорів купівлі-продажу від 24.03.2016, укладених між Товариством з обмеженою відповідальністю фірми "Ідалія" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Діадема Батерфляй, які зареєстровані в реєстрі за № 571, № 572, № 573, № 574, № 575, № 576, № 577, № 578, та зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Діадема Батерфляй" повернути Товариству з обмеженою відповідальністю фірмі "Ідалія" нерухоме майно.

В якості правових підстав позову позивач послався на те, що спірні договори купівлі-продажу укладені в порушення вимог чинного законодавства і є недійсним з підстав того, що:

- не відповідають вимогам частини третьої статті 203 Цивільного кодексу України, оскільки була відсутня воля Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Ідалія" (продавця) на їх укладення;

- у виконуючого обов`язки директора Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Ідалія" ОСОБА_2 , який підписав спірні договори, були відсутні повноважень діяти від імені товариства, оскільки призначення його виконуючим обов`язки керівника було неправомірним;

- у директора Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Ідалія" були відсутні повноваження призначати виконуючого обов`язки директора товариства.

Разом з цим, суди попередніх інстанцій встановили, що у травні 2016 року ОСОБА_1 як засновник та учасник Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Ідалія" звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до: засновника Товариства з обмеженою відповідальністю "Діадема Батерфляй" ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю "Діадема Батерфляй", Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Лук`янової Олени Борисівни, Головного територіального управління юстиції у Харківській області та Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Ідалія", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Ятрань Плюс", про визнання недійсними договорів купівлі-продажу від 24.03.2016, укладених між Товариством з обмеженою відповідальністю фірми "Ідалія" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Діадема Батерфляй, які зареєстровані в реєстрі за № 571, № 572, № 573, № 574, № 575, № 576, № 577, № 578, визнання противними дій приватного нотаріуса щодо посвідчення цих договорів та зобов`язання уповноваженої особи Головного територіального управління юстиції у Харківській області скасувати записи про реєстрацію за Товариством з обмеженою відповідальністю "Діадема Батерфляй" права власності на нерухоме майно, відчужене за спірними договорами.

В якості правових підстав позову позивач послався на те, що спірні договори суперечать положенням статей 203, 2015 Цивільного кодексу України, оскільки

- вартість відчуженого майна за договорами перевищує 50% вартості майна товариства і договори були укладені за відсутності рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Ідалія" про їх укладення;

- особа, яка уклала спірні договори від імені Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Ідалія", не мала необхідного обсягу цивільної дієздатності;

- розрахунки за договорами не здійснювались, кошти за відчужене майно на рахунки ТОВ «Ідалія» не надходили;

- договори були укладені без згоди Товариства з обмеженою відповідальністю "Ятрань Плюс", як співвласника реалізованого за договорами майна, що порушує його переважне право на купівлю такого майна.

За наслідком розгляду цих позовних вимог у справі № 922/1579/16 Господарський суд Харківської області рішенням від 04.07.2016 у справі №922/1579/16, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 15.09.2016, яка також була залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 17.01.2017, відмовив у задоволенні позовних вимог, заявлених до Товариства з обмеженою відповідальністю "Діадема Батерфляй" та Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Ідалія" про визнання недійсними договорів купівлі-продажу, укладених 24.03.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю фірмою "Ідалія" та Товариством з обмеженою відповідальністю"Діадема Батерфляй", посвідчених приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Лук`яновою О.Б. та зареєстрованих в реєстрі за № 571, № 572, № 573, № 574, № 575, № 576, № 577, № 578.

Рішення Господарського суду Харківської області від 04.07.2016 у справі №922/1579/16 є таким, що набрало законної сили.

У зазначеному рішенні господарські суди дійшли висновку, що вартість відчужуваного за спірними договорами майна станом на дату укладення договорів не перевищувала 50% вартості активів (майна) товариства за даними фінансового звіту Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Ідалія", наданого приватному нотаріусу під час посвідчення спірних договорів, що, за висновком суду, не потребувало попереднього прийняття рішення загальних зборів про відчуження такого майна і свідчить про дотримання сторонами при вчиненні спірних правочинів вимог частини 2 статті 98 Цивільного кодексу України. Суди також дійшли висновку про те, що виконуючий обов`язки директора товариства ОСОБА_2 під час укладення спірних договорів не перевищив надані йому повноваження. За спірними договорами були проведені відповідні розрахунки та договори не порушують переважне право Товариства з обмеженою відповідальністю "Ятрань Плюс", як співвласника відчужуваного за спірними договорами майна, на викуп такого майна, оскільки зазначене товариство відмовилося від здійснення переважного права купівлі цього майна за ціною, оголошеною Товариством з обмеженою відповідальністю фірмою "Ідалія" для продажу.

Суди попередніх інстанцій, здійснивши порівняльний аналіз суб`єктного складу сторін, предметів та підстав позовів у цій справі та у справі № 922/1579/16, правильно встановили, що суб`єктний склад сторін у зазначених справах щодо позовної вимоги про визнання недійсними договорів купівлі-продажу від 24.03.2016, укладених між Товариством з обмеженою відповідальністю фірми "Ідалія" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Діадема Батерфляй, які зареєстровані в реєстрі за № 571, № 572, № 573, № 574, № 575, № 576, № 577, № 578, співпадає, а також тотожними у цих справах є предмет і підстави позовів.

Верховний Суд не бере до уваги посилання позивача в касаційній скарзі на те, що правовою підставою позову у цій справі є інша норма матеріального права - частина 3 статті 203 Цивільного кодексу України, яка не була підставою позову у справі № 922/1579/16, оскільки позивач, зазначаючи в якості підстав позову іншу норму матеріального права, в її обґрунтування фактично посилається на ті ж самі обставини, які були ним наведені в якості підстав позову у справі № 922/1579/16. Посилаючись на зазначені обставини, позивач у цій справі (№922/406/19) лише доповнює їх новими доводами, які за своєю суттю не є новими підставами позову та направлені на використання процесуального механізму перегляду рішення суду, яке набрало законної сили, про відмову у визнанні недійсними одних і тих самих договорів купівлі-продажу, про що правильно зазначили суди попередніх інстанцій.

При цьому, за висновком Верховного Суду, обставина щодо протиправного призначення на посаду виконуючого обов`язки директора Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Ідалія" особи, яка уклала від імені товариства спірні договори, - ОСОБА_2 та обставини щодо відсутності у органів управління Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Ідалія", а також у директора товариства повноважень на призначення виконуючого обов`язки директора товариства, на які позивач посилається як на нові підстави позову, не є за своєю суттю такими. Зазначені обставини лише доповнюють наведені позивачем у справі № 922/1579/16 в якості підстав позову обставини щодо відсутності у особи, яка уклала та підписала від імені Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Ідалія" спірні договори, повноважень на їх укладення, що досліджувались у справі № 922/1579/16 та яким була надана відповідна оцінка.

Як правильно встановили господарські суди попередніх інстанцій у цій справі, зі змісту судових рішень по справі № 922/1579/16 вбачається, що господарські суди під час розгляду справи № 922/1579/16 надали правову оцінку обставинам (підставам), зазначеним у позовній заяві у даній справі, в тому числі в контексті положень статей 203, 215 Цивільного кодексу України та відповідності оспорюваних договорів вимогам законодавства, враховуючи ті самі обставини, які позивач також визначив підставами позову у цій справі.

З огляду на викладене Верховний Суд вважає безпідставними посилання позивача в касаційній скарзі на те, що у цій справі відповідно до заявленої правової підстави позову (пункт 3 частини 1 статті 203 Цивільного кодексу України) дослідженню підлягають інші, ніж у справі № 922/1579/16 обставини, а саме: обставини дефекту волевиявлення юридичної особи - продавця за спірними договорами під час їх укладення, оскільки при дослідженні цих обставин з огляду на наведені позивачем в позові доводи фактично будуть досліджуватися ти самі обставини, які вже були досліджені у справі № 922/1579/16.

Отже, Верховний Суд погоджується з судами попередніх інстанцій про те, що фактично позов у цій праві № 922/406/19 був поданий за наявності такого, що набрало законної сили, рішення суду у справі № 922/1579/16 між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що і у цій справі, що є підставою для закриття провадження у справі на підставі пункту 3 частини 1 статті 231 та пункт 2 частини 1 статті 175 Господарського процесуального кодексу України. Вирішення судом спору у цій справі фактично полягатиме у переоцінці обставин, встановлених рішенням суду у справі № 922/1579/16, яке набрало законної сили.

Подання позивачем нового позову про той же предмет і з тих же підстав, з яких прийнято рішення у справі № 922/1579/16, яке набрало законної сили, фактично свідчить про намагання добитися нового слухання справи та нового її вирішення, що не відповідає принципу юридичної визначеності та суперечить положенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, про що обґрунтовано зазначив суд апеляційної інстанції.

З огляду на викладене, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про наявність у даному випадку правових підстав для закриття провадження у справі № 922/406/19 з огляду на встановлення під час розгляду цієї справи факту існування рішення суду у справі № 922/1579/16, яке набрало законної сили, між тими самими сторонами, про той самий предмет, з наданням правової оцінки у такому рішенні обставинам та підставам позову, заявленим у цій справі.

Врахувавши наявність судового рішення, що набрало законної сили, у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, Верховний Суд зазначає, що суд першої інстанції правомірно закрив провадження у даній справі на підставі пункту 3 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України, а суд апеляційної інстанції правильно залишив ухвалу місцевого господарського суду без змін.

Верховний Суд не бере до уваги посилання позивача в касаційній скарзі на правову позицію, викладену в постанові від 06.03.2019 у справі № 910/3948/18, оскільки, як правильно зазначив другий відповідач у відзиві на касаційну скаргу, висновки суду у справі № 910/3948/18 стосуються випадку, коли предмети позовів у двох різних справах співпадають у розмірі, проте, мають інший правовий характер (заборгованість та попередня оплата), що не є подібним з правовідносинами у цій справі, в якій предмет позову є ідентичними з предметом позову у справі № 922/1579/16.

Посилання скаржника на те, що суди не врахували правову позицію, викладену в постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 372/2230/17-ц, є безпідставним, оскільки відповідно до положень, закріплених в частині 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Однак, висновки, викладені в зазначеній постанові Касаційного цивільного суду стосуються застосування положень пункту 2 частини першої статті 205 Цивільного процесуального кодексу України (в редакції, чинній до 15.12.2017), яка не є нормою, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, які регулюються нормами господарського процесуального права. Крім того, як правильно зазначив другий відповідач у відзиві на касаційну скаргу, висновки Касаційного цивільного суду стосуються нових обставин позову, які не існували на момент ухвалення судового рішення у іншій справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, а виникли після набрання судовим рішення законної сили. Натомість у цій господарській справі № 922/406/19 наведені позивачем в якості нових підстав позову обставини не є новими, існували та були досліджені господарськими судами під час розгляду справи № 922/1579/16.

Крім того, заявлена позивачем у цій справа позовна вимога про зобов`язання Товариство з обмеженою відповідальністю "Діадема Батерфляй" повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Діадема Батерфляй" фірмі "Ідалія" нерухоме майно, яке було предметом спірних договорів купівлі-продажу, є похідною від первісної вимоги (про визнання недійсними договорів), у зв`язку з чим не може розглядатися як окрема самостійна вимога.

7. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги.

Відповідно до статті 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Матеріали справи свідчать про те, що місцевий господарський суд всебічно, повно і об`єктивно дослідив матеріали справи в їх сукупності, дав правильну юридичну оцінку обставинам справи та з дотриманням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права вирішив спір у справі. Переглядаючи справу в апеляційному провадженні господарський суд апеляційної інстанції правильно залишив прийняте місцевим господарським судом рішення без змін.

Доводи заявника касаційної скарги про порушення і неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права під час прийняття оскаржуваних ухвали та постанови не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим Касаційний господарський суд не вбачає підстав для зміни чи скасування законних та обґрунтованих ухвали Господарського суду Харківської області про закриття провадження у справі та постанови Східного апеляційного господарського суду.

З огляду на зазначене Касаційний господарський суд дійшов висновку про залишення ухвали місцевого господарського суду та постанови суду апеляційної інстанції без змін, а касаційної скарги - без задоволення.

8. Судові витрати

Зважаючи на те, що Верховний Суд залишає касаційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді касаційної інстанції, покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 304, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд - ,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Харківської області від 16.05.2019 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 18.06.2019 у справі № 922/406/19 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий О. Баранець

Судді І. Кондратова

В. Студенець