ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"16" липня 2019 р. м. Київ Справа № 911/1654/18

м. Київ, вул. С. Петлюри, буд. 16/108

господарський суд Київської області

Господарський суд Київської області, одноособово, у складі судді Саванчук С.О., секретарь судового засідання Кубей В.І., розглянувши матеріали скарги (вх. № 119/19 від 22.05.2019) Фізичної особи - підприємця Ніщименка В.П. на постанови та дії приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова П.В., у виконавчому провадженні № 59062157 від 08.05.2019 у справі № 911/1654/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Траспортно-Експедиційна компанія "Еліттранссервіс"

02090, м. Київ, вул. Двінська, буд. 19, кв. 199,

до Фізичної особи-підприємця Ніщименка Василя Петровича

АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1

про стягнення заборгованості

за участі представників:

стягувача- ОСОБА_1 (паспорт № НОМЕР_2 , довіреність від 01.07.2019);

боржника - ОСОБА_2 (посвідчення № 000151 від 23.12.2014, договір № 27-К/19 від 02.07.2019, ордер серія ЛВ № 123721 від 02.07.2019);

приватного виконавця - Говоров П.В. (посвідчення № 0050 від 20.06.2017);

встановив:

Рішенням господарського суду Київської області від 06.11.2018 позов (вх. № 1705/18 від 27.07.2018) Товариства з обмеженою відповідальністю "Траспортно-Експедиційна компанія "Еліттранссервіс" до Фізичної особи-підприємця Ніщименка Василя Петровича про стягнення заборгованості задоволено частково, стягнуто з Фізичної особи-підприємця Ніщименка Василя Петровича на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Траспортно - Експедиційна компанія "Еліттранссервіс" 50000,00 грн. основного боргу, 1701,00 грн. 3% річних, 5438,09 грн. інфляційних втрат, 1575,42 грн. судового збору.

На виконання рішення господарським судом Київської області видано наказ від 18.12.2018.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 26.03.2019 апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Ніщименка Василя Петровича на рішення Господарського суду Київської області від 06.11.2018 у справі №911/1654/18 залишено без задоволення, рішення Господарського суду Київської області від 06.11.2018 у справі №911/1654/18 залишено без змін, матеріали справи №911/1654/18 повернуто до господарського суду Київської області.

Через канцелярію господарського суду Київської області від Фізичної особи - підприємця Ніщименка Василя Петровича надійшла касаційна скарга (вх. № 158/19 від 25.04.2019).

Господарським судом Київської області 06.05.2019 касаційну скаргу разом з матеріалами справи № 911/1854/18 направлено до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Через канцелярію господарського суду Київської області від Фізичної особи - підприємця Ніщименка Василя Петровича надійшла скарга (вх. № 119/19 від 22.05.2019) на дії приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова П.В. у виконавчому провадженні № 59062157 від 08.05.2019.

Ухвалою господарського суду Київської області від 29.05.2019 скаргу (вх. № 119/19 від 22.05.2019) Фізичної особи - підприємця Ніщименка Василя Петровича, у частині заяви про зупинення стягнення на час розгляду справи судом касаційної інстанції - залишено без розгляду, зупинено провадження у справі № 911/1654/18 до повернення матеріалів справи із суду касаційної інстанції.

13.06.2019 до господарського суду Київської області повернулись матеріали справи № 911/1654/18.

Ухвалою господарського суду Київської області від 21.06.2109 розгляд скарги призначено на 02.07.2019.

У судовому засіданні 02.07.2019 оголошено перерву до 09.07.2019, з метою надання учасникам судового процесу можливості підготуватись до розгляду скарги та надати документи для її розгляду.

У судовому засіданні 09.07.2019 оголошено перерву до 16.07.2019, з метою надання учасникам судового процесу додаткового часу для підготовки до розгляду скарги.

Через канцелярію господарського суду Київської області від приватного виконавця надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи (вх. 07-21/71/2019).

У судове засідання 16.07.2019 з`явився представник скаржника, який підтримав доводи скарги і представник стягувача та приватний виконавець, які заперечили проти її задоволення.

За результатами скарги суд зазначає таке.

1. Відносно постанови приватного виконавця від 08.05.2019 про накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно скаржник стверджує, що, з урахуванням розміру заборгованості, що підлягає стягненню - 58714,51 грн., очевидно, що накладення арешту на все майно боржника є неспівмірним та порушує право власності заявника, тобто, дії приватного виконавця є протиправними.

Крім того, приватним виконавцем не проведено опису майна боржника перед тим, як накладати арешт, що є порушенням статті 56 Закону України «Про виконавче провадження».

2. Відносно постанови приватного виконавця від 08.05.2019 про звернення стягнення на заробітню плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника скаржник зазначає, що жодного повідомлення про відкриття спірного виконавчого провадження боржником не отримано, приватним виконавцем порушено вимоги частини 1 статті 28 Закону України «Про виконавче провадження».

3. Представник стягувача не погоджується з аргументами заявника та зазначає, що 08.05.2019 приватним виконавцем винесено постанову про об`єднання виконавчих проваджень: № 59062157 та № 59062537 у зведене виконавче провадження, у подальшому, приватним виконавцем винесено постанову про накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно відповідно до вимог частини 3 статті 56 Закону України «Про виконавче провадження», відтак, з урахуванням того, що арешт накладено у межах суми стягнення за виконавчими документами і того, що постанова винесена відповідно до вимог чинного законодавства, відсутні підстави для її скасування.

4. Приватним виконавцем до суду надані копії документів про вчинення ним виконавчих дій у зведеному виконавчому провадженні, з яких, на його думку, вбачається відсутність порушень під час винесення постанов, з огляду на таке.

10.05.2019, на виконання рішень господарського суду, винесено постанову про звернення стягнення на заробітню плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у межах виконавчого провадження № 59062537, яку направлено на виконання до Білоцерківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України для виконання, тобто, з урахуванням заявленої скаржником вимоги: про визнання постанови від 08.05.2019 приватного виконавця про звернення стягнення на заробітню плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника в рамках виконавчого провадження № 59062537, очевидно, що боржник просить скасувати неіснуючу постанову, оскільки, жодних постанов про звернення стягнення від 08.05.2019 приватним виконавцем не виносилось, що підтверджується доданими до матеріалів справи документами.

Відносно аргументів заявника про скасування постанови приватного виконавця від 08.05.2019 про арешт нерухомого та рухомого майна, зазначено те, що відповідно до статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Тобто, з урахуванням вимог статей 48, 56 Закону України «Про виконавче провадження», приватним виконавцем законно винесено постанову про арешт нерухомого та рухомого майна у межах суми, що підлягає стягненню за виконавчими документами, отже, зазначена вимога не підлягає задоволенню.

Відносно аргументів скаржника про відсутність повідомлень про відкриття виконавчих проваджень, приватним виконавцем зазначено, що відповідно до статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця ті інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим повідомленням або доставляються кур`єром.

На наступний робочий день після здійснення виконавчих дій, приватним виконавцем на адресу боржника направлено копії спірних постанов, що підтверджується доданими до матеріалів справи документами, а саме: листом № 344 та № 52, які вручено особисто - 14.05.2019, тобто, аргументи скаржника з цього приводу є безпідставними.

За результатами дослідження документів, що долучені до матеріалів справи, з урахуванням усних виступів представників у судовому засіданні, суд дійшов таких висновків.

Норми права, що підлягають застосуванню.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону. Платіжні вимоги на примусове списання коштів надсилаються не пізніше наступного робочого дня після накладення арешту та в подальшому не пізніше наступного робочого дня з дня отримання інформації про наявність коштів на рахунках. Опис та арешт майна здійснюються не пізніш як на п`ятий робочий день з дня отримання інформації про його місцезнаходження. У разі виявлення майна виконавцем під час проведення перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) фізичної особи та місцезнаходженням юридичної особи здійснюються опис та арешт цього майна.

Згідно з статтею 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв`язку з виконавчим провадженням; отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» боржник зобов`язаний: утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; своєчасно з`являтися на вимогу виконавця; надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Згідно з статтею 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення; якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У разі, якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника.

У разі, якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження». У разі, якщо при відкритті виконавчого провадження виконавцем накладено арешт на майно боржника, боржник за погодженням із стягувачем має право передати йому таке майно або реалізувати його та передати кошти від його реалізації стягувачу в рахунок повного або часткового погашення боргу за виконавчим документом. У разі продажу майна боржника покупець повинен внести кошти за придбане майно на рахунок органу державної виконавчої служби або приватного виконавця. Після передачі майна стягувачу або внесення покупцем коштів на рахунок органу державної виконавчої служби або приватного виконавця арешт з проданого майна боржника знімається за постановою виконавця.

Статтею 28 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Відповідно до статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України "Про теплопостачання", статті 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом. Готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються та зараховуються на відповідні рахунки органів державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного робочого дня після вилучення, про що складається акт. На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця. У разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване таке житло, не здійснюється. У такому разі виконавець зобов`язаний вжити заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника. Виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Згідно з статтею 50 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому, в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.

Згідно з статтею 52 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у касах або інших сховищах боржника - юридичної особи, у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях, які зобов`язані надати йому інформацію невідкладно, але не пізніше ніж у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача. Виконавець може звернути стягнення на кошти боржника - юридичної особи, розміщені на його рахунках і на рахунках, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи. Не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках. У разі якщо після накладення виконавцем арешту на кошти боржника - юридичної особи у банках чи інших фінансових установах боржник умисно не виконує судового рішення і відкриває нові рахунки в банках чи інших фінансових установах, виконавець надсилає відповідним правоохоронним органам матеріали для притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності. У разі відсутності у боржника - юридичної особи коштів в обсязі, необхідному для покриття заборгованості, стягнення звертається на інше майно, належне такому боржникові або закріплене за ним, у тому числі на майно, що обліковується на окремому балансі філії, представництва та іншого відокремленого підрозділу боржника - юридичної особи (крім майна, вилученого з цивільного обороту, або обмежено оборотоздатного майна, майна, на яке не може бути звернено стягнення), незалежно від того, хто фактично використовує таке майно.

Відовідно до статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення. Про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника. У разі прийняття виконавцем рішення про обмеження права користування майном, здійснення опечатування або вилучення його у боржника та передачі на зберігання іншим особам проведення опису є обов`язковим. У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника обов`язково зазначаються: якщо опису підлягає земельна ділянка - її розмір, цільове призначення, наявність комунікацій тощо; якщо опису підлягає будівля, споруда, приміщення, квартира - загальна площа, кількість кімнат (приміщень), їх площа та призначення, матеріали стін, кількість поверхів, поверх або поверхи, на яких розташоване приміщення (квартира), інформація про підсобні приміщення та споруди; якщо опису підлягає транспортний засіб - марка, модель, рік випуску, об`єм двигуна, вид пального, пробіг, комплектація, потреба у ремонті, колір тощо. Копія постанови про опис та арешт майна (коштів) надається сторонам виконавчого провадження. Перешкоджання вчиненню виконавцем дій, пов`язаних із зверненням стягнення на майно (кошти) боржника, порушення заборони виконавця розпоряджатися або користуватися майном (коштами), на яке накладено арешт, а також інші незаконні дії щодо арештованого майна (коштів) тягнуть відповідальність, установлену законом. Вилучення арештованого майна з передачею його для реалізації здійснюється у строк, встановлений виконавцем, але не раніше ніж через п`ять робочих днів після накладення арешту. Продукти та інші речі, що швидко псуються, вилучаються і передаються для продажу негайно після накладення арешту. Виявлені під час опису цінні папери, ювелірні та інші побутові вироби із золота, срібла, платини і металів платинової групи, дорогоцінного каміння і перлів, а також лом і окремі частини таких виробів, на які накладено арешт, підлягають обов`язковому вилученню і не пізніше наступного робочого дня передаються на зберігання банкам України відповідно до умов договорів, укладених з органами державної виконавчої служби або приватними виконавцями. Арешт на цінні папери накладається в порядку, встановленому законодавством про депозитарну систему України. Під час проведення опису майна боржника - юридичної особи та накладення арешту на нього виконавець також використовує відомості щодо належного боржнику майна за даними бухгалтерського обліку. У порядку, встановленому цією статтею, виконавець, в провадженні якого знаходиться виконавче провадження, за заявою стягувача чи з власної ініціативи може накласти арешт на грошові кошти, які перебувають на рахунках (вкладах) чи на зберіганні у банках, інших фінансових установах і належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили. Такий арешт знімається, якщо протягом п`яти днів з дня його накладення стягувач не звернеться до суду про звернення стягнення на грошові кошти такої особи в порядку, встановленому процесуальним законом.

Згідно з приписами статті 339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Частиною 1 статті 341 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права.

Відповідно до частин 1, 2 статті 342 Господарського процесуального кодексу України скарга розглядається у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Відносно аргументів сторін про накладення арешту на майно боржника, суд зазначає таке.

За документами, що долучені до матеріалів справи, суд встановив, що: 08.05.2019 на адресу приватного виконавця надійшла заява стягувача про відкриття виконавчого провадження, що підтверджується відтиском штампу про отримання вх. № 3683, згідно з якою заявник, керуючись частиною 2 статті 56 Закону України «Про виконавче провадження», просить винести постанову про накладення арешту на майно боржника, при цьому, не зазначивши ідентифікаційних ознак майна.

08.05.2019 приватним виконавцем винесено постанову про накладення арешту на все нерухоме та рухоме майно боржника.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі, коштами або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем.

Згідно з статтею 13 Закону України «Про виконавче провадження» арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною 7 статті 26 цього Закону.

Частиною 7 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі, якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному статтею 56 цього Закону.

Відповідно до статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

З огляду на те, що заява стягувача не містить переліку конкретного майна на яке повинно бути накладено арешт, до зазначених вимог застосовується стаття 56 Закону України «Про виконавче провадження».

Скаржник зазначає, що приватним виконавцем не проведено опису майна, проте, вищезазначеною статтею встановлено, що арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації накладається лише після проведення опису, тобто, зазначеною статтею не зобов`язано приватного виконавця проводити опис: нерухомого майна та рухомого майна, що підлягає державній реєстрації, отже, з урахуванням того, що приватним виконавцем накладено арешт в межах розміру заборгованості, що підлягає стягненню - 58714,51 грн., на майно, що підлягає державній реєстрації, суд дійшов висновку про відсутність підстав для скасування постанови від 08.05.2019 про накладення арешту та визнання дій приватного виконавця, у цій частині, протиправними, крім того, судом враховано, що боржником не надано у ході виконавчого провадження відомостей про своє майно, у тому числі, грошові кошти, що могли б забезпечити виконання рішення суду, відтак, за відсутності такого майна, висновки про неспівмірність майна та боргу - передчасні та не підтверджуються матеріалами виконавчого провадження.

Відносно аргументів учасників судового процесу щодо постанови приватного виконавця від 08.05.2019 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, суд зазначає таке.

Скаржником заявлено про визнання незаконною та скасування постанови від 08.05.2019, проте, до матеріалів справи не долучено зазначеної постанови, крім того, скаржник не скористався процесуальним правом, передбаченим статтею 42 Господарського процесуального кодексу України, на внесення змін до прохальної частини скарги в частині дати винесення постанови, отже, з урахуванням дати винесення постанови - 10.05.2019 та відсутністю у суду можливості виходу за межі заявлених вимог, суд дійшов висновку відсутність підстав для задоволення скарги в цій частині.

Відносно скарг на дії (бездіяльність) приватного виконавця у виконавчому провадженні № 59062537, при розгляді скарги встановлено, що вказане провадження відкрито на виконання рішення суду в іншій справі, відтак, не підлягає розгляду у межах даної справи.

Оцінюючи подані до матеріалів справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності та, враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про повну відмову у задоволенні скарги.

Керуючись статтями 234, 339, 342, 343 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ухвалив:

Відмовити у задоволенні скарги (вх. № 119/19 від 22.05.2019) Фізичної особи - підприємця Ніщименка В.П. на постанови та дії приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова П.В. у виконавчому провадженні № 59062157 від 08.05.2019 у справі № 911/1654/18 повністю.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів.

Суддя С.О. Саванчук