ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2019 року Справа № 906/237/19

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Розізнана І.В., суддя Грязнов В.В. , суддя Мельник О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Житомирської обласної державної адміністрації на ухвалу Господарського суду Житомирської області від 18.06.2019 про зупинення провадження у справі №906/237/19 (суддя Кравчук А.М.)

за позовом Житомирської обласної державної адміністрації (м.Житомир)

до Дочірнього підприємства "Житомиртурист" Приватного акціонерного товариства "Укрпрофтур" (м.Житомир)

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Виконавчий комітет Житомирської міської ради (м.Житмир)

про визнання незаконним та скасування свідоцтва від 10.01.2001 про право власності

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 18.06.2019 у справі №906/237/19 зупинено провадження за позовом Житомирської обласної державної адміністрації до Дочірнього підприємства "Житомиртурист" Приватного акціонерного товариства "Укрпрофтур" про визнання незаконним та скасування свідоцтва від 10.01.2001 про право власності до вирішення та набрання законної сили судовим рішенням у господарській справі №910/3291/18 за позовом ДП "Житомиртурист" до Житомирської обласної державної адміністрації, державного реєстратора Житомирської обласної філії комунального підприємства "Центр державної реєстрації" Богуша Олександра Васильовича про визнання незаконним розпорядження, про скасування рішення про державну реєстрацію права власності за Житомирською обласною державною адміністрацією.

Не погоджуючись із ухвалою Господарського суду Житомирської області від 18.06.2019 про зупинення провадження у справі №906/237/19 позивач звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду із скаргою, в якій з підстав висвітлених у ній, просить апеляційний суд скасувати ухвалу Господарського суду Житомирської області від 18.06.2019 про зупинення провадження у справі №906/237/19 та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Скаржник вважає, що судове рішення є незаконним та необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не було ґрунтовно досліджено клопотання відповідача про зупинення провадження. Крім того, судом не з`ясовувався факт отримання вищезазначеного клопотання Житомирською обласною державною адміністрацією. Твердження суду про те що, представник позивача не заперечував проти задоволення клопотання відповідача не відповідає дійсності.

Разом з тим, зупиняючи провадження у справі, суд дійшов помилкового висновку про те, що у справі №910/3291/18 буде встановлено правомірність набуття Житомирською обласною державною адміністрацією права власності на комплекс будівель, оскільки Житомирська обласна державна адміністрація не набула права власності, не стала новим власником майна в розумінні трьох правомочностей власника визначених Цивільним кодексом України, оскільки власником даного майна є держава Україна не залежно від того в якій особі публічного права зареєстровано право. Позов про скасування свідоцтва подано не в інтересах юридичної особи - Житомирська обласна державна адміністрація, а подано відповідним представником в інтересах власника - держави Україна.

Окрім того, апелянт вважає, що незалежно від рішення Господарського суду м. Києва у справі 910/3291/18 право власності держави Україна на нерухоме майно не зникне, оскільки воно є юридичним фактом встановленим у справі 17/5007/98/11 і не може змінитися. Отже предметом справи 910/3291/18 не є право власності, а є фактично реєстраційний запис про право і його скасування не позбавить власника належного йому права, а лише знеособить.

Судом першої інстанції не надано оцінки наявним у справі доказам, а саме свідоцтву, яке наявне у дочірнього підприємства «Житомиртурист» видане на підставі підроблених та не існуючих документів. Згідно ст. 75 Господарського процесуального кодексу України факти встановлені у постанові про закриття кримінального провадження у зв`язку із смертю підозрюваного не потребують доказування.

Листом суду апеляційної інстанції від 01.07.2019 справа №906/237/19 витребовувалася із суду першої інстанції. 03.07.2019 матеріали справи №906/237/19 надійшли на адресу суду.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 05.07.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Житомирської обласної державної адміністрації на ухвалу Господарського суду Житомирської області від 18.06.2019 про зупинення провадження у справі №906/237/19.

При цьому, апеляційним судом в ухвалі було роз`яснено учасникам справи, що відповідно до ч.2 ст.271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені зокрема в п.12 ч. 1 ст. 255 цього Кодексу (про зупинення провадження у справі), розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження. Запропоновано відповідачу та третій особі, у строк до 17.07.2019 надіслати до Північно-західного апеляційного господарського суду письмовий відзив на апеляційну скаргу, в порядку передбаченому ст.263 ГПК України та докази надсилання копії відзиву та доданих до нього документів позивачу.

Відповідач своїм процесуальним правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Матеріалами справи підтверджується, що ухвалу суду про відкриття провадження у справі було отримано учасникам справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Відповідно до ст. ст. 269, 270 ГПК України апеляційна інстанція переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч.1 ст.271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Дослідивши матеріали справи та обставини на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступного висновку.

Під час дослідження матеріалів справи апеляційним судом встановлено наступне.

Розпорядженням Житомирської обласної державної адміністрації "Про реалізацію повноваження у сфері розпорядження об`єктами державної власності" №513 від 22.12.2017, з метою раціонального використання державного майна, виконання функцій органу управління державним майном та приведення правовстановлюючих документів у відповідність з чинним законодавством, керуючись статтями 13, 16, 19 Закону України "Про місцеві державні адміністрації"; прийнято комплекс будівель, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 Житомир, Чуднівське шосе АДРЕСА_2 1, площею 7874,7 м2 у державну власність, в особі Житомирської обласної державної адміністрації, визначено управління охорони здоров`я облдержадміністрації балансоутримувачем комплексу будівель, що знаходяться за адресою: м. Житомир, Чуднівське шосе, 1, площею 7874,7 м2; доручено управлінню охорони здоров`я облдержадміністрації підготувати пакет документів та зареєструвати комплекс будівель, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 Житомир, Чуднівське АДРЕСА_3 , площею 7874,7 м2 за державою в особі Житомирської обласної державної адміністрації.

На підставі розпорядження "Про реалізацію повноваження у сфері розпорядження об`єктами державної власності" №513 від 22.12.2017, Державним реєстратором Житомирської обласної філії Комунального підприємства "Центр державної реєстрації" Богуш Олександром Васильовичем 22.12.2017 зареєстровано право власності на комплекс будівель, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_4 , АДРЕСА_3 , площею 7874,7 м2 за Житомирською обласною державною адміністрацією.

Житомирська обласна державна адміністрація як власник комплексу будівель, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_4 , площею 7874,7 м2 звернулася до Господарського суду Житомирської області з позовом про визнання незаконним та скасування свідоцтва від 10.01.01 про право власності на будівлі туристичної бази "Лісовий берег", виданого виконкомом Житомирської міської ради 10.01.01 Обласному дочірньому підприємству по туризму та екскурсіях "Житомиртурист" українського закритого акціонерного товариства по туризму та екскурсіях "Укрпрофтур".

Ухвалою від 18.03.2019 Господарський суд Житомирської області прийняв позовну заяву до розгляду за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі та призначив підготовче засідання.

18.06.2019 від відповідача надійшло письмове пояснення, у якому міститься клопотання ДП "Житомиртурист" про зупинення провадження у справі №906/237/19 за позовом Житомирської обласної державної адміністрації до ДП "Житомиртурист" ПрАТ "Укрпрофтур" про визнання незаконним та скасування свідоцтва від 10.01.01 про право власності на будівлі туристичної бази "Лісовий берег" до набрання законної сили судовим рішенням по справі №910/3291/18 за позовом ДП "Житомиртурист" до Житомирської обласної державної адміністрації, державного реєстратора Житомирської обласної філії комунального підприємства "Центр державної реєстрації" Богуша Олександра Васильовича про визнання незаконним розпорядження, про скасування рішення про державну реєстрацію права власності (а.с.125-126).

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 18.06.2019 у справі №906/237/19 зупинено провадження до вирішення та набрання законної сили судовим рішенням у господарській справі №910/3291/18 за позовом ДП "Житомиртурист" до Житомирської обласної державної адміністрації, державного реєстратора Житомирської обласної філії комунального підприємства "Центр державної реєстрації" Богуша Олександра Васильовича про визнання незаконним розпорядження, про скасування рішення про державну реєстрацію права власності за Житомирською обласною державною адміністрацією.

Не погоджуючись із ухвалою Господарського суду Житомирської області від 18.06.2019 у справі №906/237/19 про зупинення провадження у справі, позивач звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою.

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку винесеній ухвалі в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Господарський процес є різновидом юридичної діяльності, яку регулюють норми господарського процесуального права, тобто встановлена нормами процесуального права форма діяльності господарських судів, яка спрямована на захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів суб`єктів господарювання.

Предметом господарського процесу як форми діяльності суду є господарські спори або інші справи віднесені до компетенції господарських судів Господарським процесуальним кодексом України та іншими законами. Установлений нормами господарського процесуального права порядок порушення процесу, підготовки справи до розгляду, розгляду й вирішення справ, оскарження і перегляду рішень господарського суду, а також виконання рішень господарського суду є процесуальною формою.

В господарському процесі суд, сторони, інші учасники можуть здійснювати ті дії, які передбачені господарськими процесуальними нормами. Роль і значення процесуальної форми полягає в тому, щоби забезпечити захист існуючих прав суб`єктів господарювання та гарантувати винесення законних і обґрунтованих рішень. Господарський процес являє собою єдність процесуальних прав і обов`язків господарського суду, сторін та інших учасників процесу.

Процесуальна форма є нормативно встановленим порядком здійснення правосуддя.

Здійснення процесуальних прав і виконання процесуальних обов`язків повинно відбуватися згідно з порядком, встановленим господарським процесуальним законодавством.

Статтею 227 ГПК України передбачено обов`язок суду зупинити провадження, зокрема, у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі. З питань, зазначених у цій статті, суд постановляє ухвалу.

Зупинення провадження по справі - це врегульована законом і оформлена ухвалою суду тимчасова перерва в провадженні по господарській справі, викликана наявністю однієї з передбачених в законі обставин, які заважають здійснювати її розгляд.

Підстава, передбачена пунктом 5 частини 1 статті 227 ГПК України, виникає в процесі тоді, коли ухвалення рішення можливо після підтвердження фактів, що мають преюдиційне значення для даної справи в іншій справі, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

Зупинення провадження допускається лише тоді, коли розглядати справу далі неможливо. Ця підстава зупинення застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду. Ця неможливість полягає в тому, що обставини, які є підставою позову або заперечень проти нього, є предметом дослідження в іншій справі і рішення суду у цій справі безпосередньо впливає на вирішення спору.

З наведених у зазначеній нормі підстав вбачається, що провадження у справі може бути зупинено лише до початку її розгляду по суті і для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарському суду слід у кожному випадку з`ясовувати: як саме пов`язана справа, що розглядається господарським судом, зі справою, яка розглядається іншим судом, чим саме обумовлюється неможливість розгляду справи.

Судом першої інстанції встановлено, що 20.03.2018 Дочірнє підприємство "Житомиртурист" Приватного акціонерного товариства "Укрпрофтур" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Житомирської обласної державної адміністрації та Державного реєстратора Житомирської обласної філії Комунального підприємства "Центр державної реєстрації" Богуш Олександра Васильовича, в якому просить: визнати незаконним та скасувати розпорядження голови Житомирської ОДА №513 від 22.12.2017; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 38917834 від 22.12.2017, прийняте державним реєстратором Житомирської обласної філії КП "Центр державної реєстрації" Богушем О.В.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оспорюваним розпорядженням голови Житомирської ОДА № 513 від 22.12.2017 безпідставно позбавлено позивача права власності на нерухоме майно - майновий комплекс туристичної бази "Лісовий берег"; реєстратором здійснено державну реєстрацію права власності за державою в особі Житомирської ОДА на об`єкт, право власності на який вже було зареєстровано раніше за позивачем.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.11.2018 у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 04.02.2019 рішення Господарського суду міста Києва від 05.11.2018 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 17.04.2019 у справі №910/3291/18 касаційну скаргу Дочірнього підприємства "Житомиртурист" Приватного акціонерного товариства "Укрпрофтур" задоволено частково. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 04.02.2019 та рішення Господарського суду міста Києва від 05.11.2018 у справі № 910/3291/18 скасовано. Справу № 910/3291/18 передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Направляючи на новий розгляд справу Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду вказав, що суду необхідно перевірити чи мало місце дотримання державним реєстратором Житомирської обласної філії КП "Центр державної реєстрації" Богушем О.В. визначеного Законом України "Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень" порядку внесення відомостей до Державного реєстру прав при здійсненні державної реєстрації за Житомирською ОДА права власності на комплекс будівель, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_4 , площею 7874,7 кв.м, а також надати оцінку доводам позивача про незаконність розпорядження голови Житомирської ОДА № 513 від 22.12.2017. Разом з тим, суду необхідно надати оцінку тому, чи можуть дії Житомирської ОДА щодо розпорядження нерухомим майном, розташованим за адресою: АДРЕСА_4 , вважатися правомірними за обставин наявності чинного свідоцтва від 10.01.2001 про право власності позивача на відповідне нерухоме майно та відмови прокурору у судовому порядку у визнанні за державою права власності на вказане майно (у справі 17/5007/98/11).

Як свідчать матеріали справи, у даній господарській справі №906/237/19 Житомирська обласна державна адміністрація просить визнати незаконним та скасувати свідоцтво від 10.01.01 про право власності на будівлі туристичної бази "Лісовий берег", видане Обласному дочірньому підприємству по туризму та екскурсіях "Житомиртурист" українського закритого акціонерного товариства по туризму та екскурсіях "Укрпрофтур", посилаючись на порушення права власності держави на спірне майно, а отже предметом доказування у даній справі є, в тому числі, наявність права у позивача заявити таку вимогу.

Реалізація права вимагає певних особливостей, визнаних або встановлених законом для всіх суб`єктів права. Сукупність цих ознак утворює поняття «правосуб`єктності». Саме господарська правосуб`єктність є домінуючою ознакою, що характеризує правовий статус суб`єкта господарювання.

Правосуб`єктність як правова категорія визнає за особою можливість бути учасником правовідносин, мати права та обов`язки, тобто виступати суб`єктом права. Галузева правосуб`єктність стосується діяльності особи в певних сферах суспільного життя, що складають окремий предмет правового регулювання. Таким чином, господарська правосуб`єктність визнає за особою здатність бути учасником правовідносин у сфері господарських відносин.

Для участі у сфері господарювання особа повинна бути наділена необхідними для цього правами та обов`язками. Без цього особа не зможе ні досягнути визначеної мети, ні виконати поставлених перед нею завдань, ні набути статусу суб`єкта господарського права, ні взагалі стати учасником господарських відносин.

Встановивши зазначені обставини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що оскільки предметом дослідження у господарській справі №910/3291/18 є правомірність набуття Житомирською обласною державною адміністрацією права власності на комплекс будівель, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_4 , площею 7874,7 м2., то за результатами розгляду даної справи буде встановлена зокрема правосуб`єктність Житомирської обласної державної адміністрації у справі №906/237/19 як позивача.

В той же час зазначене свідчить про те, що вказані справи є пов`язаними, оскільки результат розгляду справи №910/3291/18 вплине на оцінку доказів у даній справі, в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду, а також будуть встановлені факти, які будуть мати значення для вирішення даної справи по суті заявлених позовних вимог.

Таким чином, зупинення провадження у справі обумовлене наявністю обставин, які є підставою для такого зупинення в силу вимог процесуального закону, та які мають істотне значення для правильного вирішення спору, тому зупинення провадження у справі №906/237/19 до набрання законної сили рішенням у вказаній господарській справі №910/3291/18 є обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам закону.

Згідно ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року).

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає посилання скаржника, викладені в апеляційній скарзі, безпідставними та документально необґрунтованими. Суд першої інстанції повно з`ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм процесуального права судом першої інстанції судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі судового рішення, а наведені в ній доводи не спростовують висновків суду.

Витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта згідно ст.129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 129, 227, 229, 269, 270, 273, 275, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Житомирської обласної державної адміністрації на ухвалу Господарського суду Житомирської області від 18.06.2019 про зупинення провадження у справі №906/237/19 залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст. ст. 287-291 ГПК України.

3. Справу повернути до Господарського суду Житомирської області.

Головуючий суддя Розізнана І.В.

Суддя Грязнов В.В.

Суддя Мельник О.В.