У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

24 липня 2019 року м. Чернігівсправа № 927/602/19
Суддя Шморгун В. В., розглянувши матеріали позовної заяви № б/н від 15.07.2019

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Гровнер Груп»,

, вул. Ломоносова, 58, кв. 122, м. Київ, 03189

Відповідач: Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Шабалинівське»,

, вул. Поштова, 5, смт Короп, Чернігівська область, 16200

Предмет спору: про стягнення 1125117,00 грн,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Гровнер Груп» подало позов до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Шабалинівське», у якому позивач просить суд стягнути з відповідача 1125117,00 грн, з яких 872875,00 грн заборгованості за поставлену продукцію, 137360,00 грн інфляційних втрат, 28047,00 грн 3% річних та 86835,00 грн пені.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем не в повному обсязі оплачено вартість поставленого позивачем на підставі видаткових накладних №РН-043 від 20.06.2018, №РН-035 від 25.05.2018, №РН-022 від 26.04.2018, №РН-023 від 14.05.2018, №РН-021 від 26.04.2018 товару.

Відповідно до п. 3, 5, 9 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити: зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); правові підстави позову; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Згідно з ч. 2 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Частинами 1, 2 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України визначено, що учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

При викладенні обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, останнім зазначено лише про поставку товару згідно з видатковими накладними з посиланням на обов`язок оплати товару відповідно до положень ст. 692 Цивільного кодексу України.

При цьому у додатках до позовної заяви надано певні договори та специфікації.

Проте у позовній заяві не викладено обставин стосовно наявності (оформлення) договірних відносин сторін щодо кожної поставки товару або усіх поставок в цілому і не зазначено доказів на їх підтвердження.

Крім того, позивач у позовній заяві вказав, що відповідач частково оплатив поставлений йому товар, а саме: 26.04.2018 у розмірі 81000,00 грн, 14.05.2018 у розмірі 23625,00 грн та 04.02.2019 у розмірі 50000,00 грн.

Однак позивачем не зазначено і не надано доказів, які підтверджують здійснення відповідачем часткової оплати за товар (зокрема, первинних документів у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні») у вказаних розмірах та у вказані дати.

У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача:

- інфляційні втрати у розмірі 137360,00 грн за період з 01.11.2018 по 31.10.2019 за поставками, здійсненими на підставі видаткових накладних №РН-035 від 25.05.2018, №РН-022 від 26.04.2018, №РН-021 від 26.04.2018;

- 3% річних у розмірі 28047,00 грн, з яких 26186,25 грн за період з 01.11.2018 по 31.10.2019 та 1860,75 грн за період з 25.06.2018 по 31.10.2018 за поставками, здійсненими на підставі видаткових накладних №РН-043 від 20.06.2018, №РН-023 від 14.05.2018;

- пеню у розмірі 86835,00 грн за період з 25.06.2018 по 31.10.2019 за період з 25.06.2018 по 31.10.2019 за поставками, здійсненими на підставі видаткових накладних №РН-043 від 20.06.2018, №РН-021 від 26.04.2018.

Суд вважає, що у наданих розрахунках належним чином не зазначено і не обґрунтовано складові відповідних нарахувань.

Позивачем у позовній заяві також не викладено обставин і правових підстав щодо стягнення інфляційних втрат, 3% річних та пені саме з 01.11.2018 або з 25.06.2018 щодо кожної з поставок.

Окрім того, позивачем у позовній заяві не викладено обставин і правових підстав щодо стягнення інфляційних втрат, 3% річних та пені саме до 31.10.2019.

Таким чином, позивачем не надано обґрунтованого розрахунку заявлених до стягнення сум інфляційних втрат, 3% річних та пені.

Також у позовній заяві позивачем не надано жодних належних обґрунтувань (та за наявності доказів) щодо судових витрат, які позивач вже поніс та/або витрат, які він очікує понести.

Тобто позивачем не надано попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Відповідно до приписів ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 176 цього Кодексу. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

У справах "Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany", "Kreuz v. Poland", «Пелевін проти України», «Наталя Михайленко проти України» та інших Європейський суду з прав людини неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави. У цьому відношенні Високі Договірні Сторони користуються певними межами свободи розсуду, хоча остаточне рішення про те, чи було дотримано вимог Конвенції, має виносити Суд. Суд повинен переконатися, що застосовані обмеження не звужують чи не зменшують залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або до такої міри, що це вже спотворює саму суть цього права. Крім того, обмеження суперечитиме пункту 1 статті 6, якщо воно не ставить законної мети і якщо не забезпечено відповідного пропорційного співвідношення між застосованими засобами та поставленою метою (див. згадане вище рішення у справі «Вайт і Кеннеді проти Німеччини», п. 59; рішення у справі «Т. Р. та К. М. проти Сполученого Королівства» (T.P. and K.M. v. The United Kingdom) [GC], № 28945/95, п. 98, ECHR 2001; а також у справі «Z. Та інші проти Сполученого Королівства» (Z. And Others v. The United Kingdom) [GC], № 29392/95, п. 93, ECHR 2001). Якщо дане обмеження відповідає таким принципам, то воно не становить порушення статті 6.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне позовну заяву залишити без руху та надати позивачу строк для усунення зазначених недоліків.

Керуючись ст. 162, 164, 174, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву залишити без руху.

2. Встановити позивачу десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви, зазначених в ухвалі суду, шляхом подання до суду та відповідачу, у порядку, визначеному ч. 1 ст. 172 Господарського процесуального кодексу України, заяви про усунення недоліків, яка повинна містити:

- зазначення доказів на підтвердження часткової оплати відповідачем товару у розмірах, вказаних у позовній заяві;

- викладення обставин і правових підстав щодо стягнення інфляційних втрат, 3% річних та пені саме з 01.11.2018 або з 25.06.2018 щодо кожної з поставок;

- викладення обставин і правових підстав щодо стягнення інфляційних втрат, 3% річних та пені саме до 31.10.2019.

- у разі обґрунтування своїх вимог наявністю (оформлення) договірних відносин з відповідними умовами заява про усунення недоліків повинна містити виклад обставин щодо відповідних взаємовідносин сторін.

До заяви мають бути додані докази на підтвердження викладених у ній обставин, у тому числі, але не виключно: докази часткової оплати відповідачем товару, а саме 26.04.2018 у розмірі 81000,00 грн, 14.05.2018 у розмірі 23625,00 грн та 04.02.2019 у розмірі 50000,00 грн; обґрунтований деталізований розрахунок заявлених до стягнення сум інфляційних втрат, 3% річних та пені; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Докази направлення відповідачу вказаних документів надати суду у встановлений судом десятиденний строк.

3. Роз`яснити позивачу, що відповідно до ч. 4, 6 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою. Суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

4. Попередити позивача про те, що відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, у тому числі щодо неподання або несвоєчасного подання своїх доводів та доказів на їх підтвердження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею 24.07.2019 та оскарженню не підлягає.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя В.В. Шморгун