ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" липня 2019 р. м. Київ Справа № 911/51/18

Господарський суд Київської області у складі судді Бабкіної В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТГЛ ЮКРЕЙН" (65082, м. Одеса, вул. Сабанєєв міст, 5/7, кв. 6)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНА ФІРМА ПРАЙД" (08290, Київська обл., м. Ірпінь, смт. Гостомель, вул. Лугова, 6г)

про розірвання договору купівлі-продажу № 6/11/16 від 01.12.2016 р., зобов`язання повернути 104384,00 грн. сплачених за договором коштів та стягнення 20876,80 грн. штрафу

секретар судового засідання: Демідова А.А.

представники сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не зя`вився.

Обставини справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТГЛ ЮКРЕЙН" (далі - позивач, ТОВ "ТГЛ ЮКРЕЙН") звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНА ФІРМА ПРАЙД" (далі - відповідач, ТОВ "ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНА ФІРМА ПРАЙД") про розірвання договору купівлі-продажу № 6/11/16 від 01.12.2016 р., зобов`язання повернути 104384,00 грн. сплачених за договором коштів та стягнення 20876,80 грн. штрафу.

Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що відповідачем, за твердженням позивача, за договором купівлі-продажу № 6/11/16 від 01.12.2016 р. було здійснено поставку неякісного товару - скляних дверей, які в процесі експлуатації під час гарантійного строку дали тріщини. З огляду на викладене позивач просить суд розірвати договір купівлі-продажу № 6/11/16 від 01.12.2016 р., зобов`язати відповідача повернути 104384,00 грн. сплачених за договором коштів та стягнути з останнього 20876,80 грн. штрафу.

Ухвалою господарського суду Київської області від 15.01.2018 р. було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі та підготовче засідання призначено на 22.02.2018 р.

19.02.2018 р. до господарського суду Київської області засобами електронного зв`язку від відповідача надійшов відзив б/н від 16.02.2018 р. (вх. № 3353/18 від 19.02.2018 р.), за змістом якого відповідач проти позову заперечує та просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог, зазначаючи при цьому наступне. Відповідач використовує у своєму виробництві виключно якісну продукцію, яку імпортує з-за кордону, що підтверджується інвойсом № PL/MF/AF 0054099, а також копією видаткової накладної № В-0001126 від 30.11.2016 р. Факт наявності прихованих недоліків також виключається, оскільки представник позивача прийняв товар 19.01.2017 р. При цьому, відповідач не здійснював позивачу установку (монтаж) товару - скляних дверей. У такому випадку відповідач не може нести відповідальність за порушення, які допустили треті особи, що здійснювали монтаж коробки для дверних отворів та у подальшому - дверей та встановлення ручок. Відповідач зазначив, що позивач відмовився від проведення монтажу відповідачем, оскільки це передбачало додаткову оплату. Також відповідач зазначив, що одним із додатків до даного позову є наданий позивачем висновок експерта № ED-2525-6/880.17 від 29.11.2017 р., за яким дослідження дверей було проведено не у повному та достатньому обсязі, оскільки не було встановлено причину виникнення дефектів.

22.02.2018 р. до господарського суду Київської області від відповідача надійшов відзив б/н від 16.02.2018 р. (вх. № 3772/18 від 22.02.2018 р.) ідентичний відзиву, який надійшов до суду засобами електронного зв`язку 19.02.2018 р.

22.02.2018 р. до господарського суду Київської області від відповідача надійшли письмові пояснення б/н від 22.02.2018 р. (вх. № 3773/18 від 22.02.2018 р.), за змістом яких відповідач просить суд долучити нотаріально посвідчений переклад інвойсу, квитанцію замовлення № 8/87 від 19.02.2018 р., нотаріально посвідчений переклад декларації експлуатаційних характеристик, копію талону на отримання замовлення № 8/92-П від 19.02.2018 р. та квитанцію на замовлення № 8/92 від 21.02.2018 р. про оплату вартості перекладу до матеріалів справи.

22.02.2018 р. до господарського суду Київської області від позивача надійшла відповідь на відзив б/н від 22.02.2018 р. (вх. № 3848/18 від 22.02.2018 р.), за змістом якої позивач проти відзиву відповідача заперечує та просить суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. За змістом заперечень позивач посилається на таке. Відповідач стверджує, що використовує у своєму виробництві виключно якісну продукцію - скло імпортного виробництва, однак факт імпорту скла не є підтвердженням його якості та підтверджується вантажною митною декларацією, а не інвойсом та видатковою накладною. Окрім того, направлений позивачем у квітні 2017 року відповідачеві лист мав розглядатися останнім як повідомлення про виявлені недоліки (дефекти) і змусити відреагувати у спосіб, передбачений законодавством і договором, адже недоліки товару виникли в період гарантійного строку - протягом 24 місяців після його придбання. При цьому обов`язок доведення належної якості проданого товару і обов`язок належного оформлення претензії покупця щодо недоліків цього товару та проведення в необхідних випадках перевірки якості товару із забезпеченням права споживача взяти участь у такій перевірці законом покладено на продавця (ч. 2 ст. 1209 ЦК України), а відповідач виконання такого обов`язку уникнув, у зв`язку з чим вимоги про розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми, на переконання позивача, є підставними та підлягають до задоволення. Поряд з цим, відповідач зазначав про характер пошкоджень, з якого вбачається, що проблема саме у невірній установці ручок, проте доказами це підтвердив. Позивач не відмовлявся від монтажу через необхідність додаткової оплати, оскільки відповідач через особливості матеріалу та особливості фурнітури зобов`язаний був включати надання послуг монтажу як необхідні для збереження якості товару при експлуатації. Також, на переконання позивача, відповідач підтверджує наявність особливостей товару, про які він позивача не повідомив.

06.03.2018 р. до господарського суду Київської області засобами електронного зв`язку від позивача надійшли пояснення та пропозиції б/н від 06.03.2018 р. (вх. № 4642/18 від 06.03.2018 р.) щодо запитань для призначення судової експертизи у справі.

07.03.2018 р. до господарського суду Київської області від відповідача надійшли письмові пояснення б/н від 06.03.2018 р. по справі (вх. № 4763/18 від 07.03.2018 р.).

07.03.2018 р. до господарського суду Київської області від відповідача надійшли заперечення б/н від 06.03.2018 р. на відповідь позивача на відзив (вх. № 4764/18 від 07.03.2018 р.), відповідно до яких відповідач зазначав, що надав у матеріали справи документи на підтвердження якості поставленого позивачу товару. Під особливістю товару відповідач має на увазі те, що двері були виготовлені зі скла. При цьому у матеріалах справи відсутні докази бажання позивача запросити спеціалістів відповідача для збірки та монтажу дверей, виготовлених за укладеним сторонами договором. На переконання відповідача, визначальним у даному випадку є те, що позивач не заперечує того факту, що початок тріщин береться від фурнітури (ручок) та вказує, що їх демонтаж призвів би до повного знищення товару через руйнацію скла.

14.03.2018 р. до господарського суду Київської області від відповідача надійшли письмові пояснення б/н від 14.03.2018 р. (вх. № 5132/18 від 14.03.2018 р.), за змістом яких відповідач пропонує додаткове запитання для призначення у даній справі судової експертизи.

19.03.2018 р. до господарського суду Київської області від відповідача надійшли письмові пояснення б/н від 19.03.2018 р. (вх. № 5353/18 від 19.03.2018 р.).

Ухвалою господарського суду Київської області від 02.04.2018 р. у даній справі № 911/51/18 було призначено судову експертизу, проведення якої доручено Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України. На вирішення експертизи були поставлені наступні питання:1) Які дефекти (пошкодження) мають скляні двері, виготовлені з придбаних позивачем у відповідача дверних блоків за договором № 6/11/16 від 01.12.2016 р.? 2) Що спричинило виникнення цих дефектів (пошкоджень)? 3) Чи є зазначені дефекти (пошкодження) наслідком поставки відповідачем позивачеві неякісного товару (дверних блоків) за договором № 6/11/16 від 01.12.2016 р.? 4) Чи є зазначені дефекти (пошкодження) наслідком встановлення (збирання, монтажу) позивачем дверних блоків, поставлених відповідачем за договором № 6/11/16 від 01.12.2016 р.? 5) Чи відповідає якість поставленого відповідачем позивачеві товару (дверних блоків) за договором № 6/11/16 від 01.12.2016 р. вимогам стандартів та технічних умов?

03.12.2018 р. до господарського суду Київської області від Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України надійшли матеріали справи № 911/51/18 разом із висновком експерта № 18-1675 від 09.11.2018 р.

Ухвалою господарського суду Київської області від 13.12.2018 р. було поновлено провадження у справі № 911/51/18, підготовче засідання призначено на 17.01.2019 р.

17.01.2019 р. до господарського суду Київської області від представника відповідача надійшли письмові пояснення № 17/01/19-г/002 від 17.01.2019 р. (вх. № 984/19 від 17.01.2019 р.) щодо висновку експерта № 18-1675 від 09.11.2018 р., за змістом яких відповідач зазначає, що позивачем не було дотримано умов монтажу, які визначені технічним регламентом монтажу скла, внаслідок чого, на його думку, і відбулось пошкодження товару. Також ТОВ "ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНА ФІРМА ПРАЙД" вказує, що експертом було зроблено суперечливі висновки, які не відповідають фактам, встановленим при огляді дверей, а тому твердження експерта про неточність виготовлення скляного полотна, на переконання позивача, є безпідставним, оскільки при стиковці алюмінієвого профілю та "карману" для розташування замка утворюється певна "сходинка", яка є конструктивною особливістю. Поряд з цим, відповідач заявляв клопотання про виклик у судове засідання експерта чи витребування від нього письмових пояснень з приводу суперечливих висновків.

05.02.2019 р. до господарського суду Київської області від представника позивача надійшли письмові пояснення б/н від 05.02.2019 р. (вх. № 2428/19 від 05.02.2019 р.) щодо висновку експерта № 18-1675 від 09.11.2018 р., за змістом яких позивач зазначає, зокрема, про те, що твердження ТОВ "ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНА ФІРМА ПРАЙД" про суперечливість зроблених експертом висновків, на думку позивача, не відповідає дійсності, оскільки такі висновки є взаємодоповнюючими, як причина і наслідок, а саме - поставка неякісного товару призвела до виникнення дефектів скляних полотен в процесі монтажу, яких можливо було б уникнути за умови відсутності порушень договору щодо комплектності фурнітури. Водночас, у вказаних поясненнях позивач виклав перелік питань, які необхідно, на думку останнього, уточнити у експерта для повного розкриття висновку експерта: 1. Чи є зазначена у висновку експерта неточність виготовлення скляного полотна в заводських умовах конструктивною особливістю, чи це є дефектом, який призвів у подальшому до утворення сколів, тріщин на скляних полотнах? 2. Чи могли виявлені експертом невідповідності встановлених дверних блоків нормативно-технічній документації ДСТУ Б.В.2.6-23:2009 ДЕРЖАВНИЙ СТАНДАРТ УКРАЇНИ "Конструкції будинків і споруд Блоки віконні та дверні. Загальні технічні умови" призвести до виникнення вищевказаних дефектів скляних полотен? 3. Що свідчить про неякісність товару (дверних блоків) поставлених відповідачем позивачеві за договором № 6/11/16 від 01.12.2016 р.? 4. Чи є товаром належної якості скляні полотна, які руйнуються при користуванні ними за прямим призначенням за допомогою фурнітури?

Ухвалою господарського суду Київської області від 14.03.2019 р. підготовче засідання було відкладено на 08.04.2019 р., а також викликано в судове засідання судового експерта Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України Будніка Віктора Андрійовича для надання додаткових пояснень щодо висновку експерта № 18-1675 від 09.11.2018 р., складеного за результатами проведення призначеної у даній справі судової будівельно-технічної експертизи, явку судового експерта визнано обов`язковою.

У судовому засіданні 08.04.2019 р. представник позивача зазначав про ведення перемовин між ТОВ "ТГЛ ЮКРЕЙН" та ТОВ "ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНА ФІРМА ПРАЙД" щодо мирного врегулювання даного спору; представник відповідача клопотав про відкладення підготовчого засідання у даній справі для надання можливості довірителям сторін вирішити спір у справі № 911/51/18 шляхом укладення мирової угоди.

Ухвалою господарського суду Київської області від 08.04.2019 р. підготовче засідання було відкладено на 16.05.2019 р, викликано в судове засідання судового експерта Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України Будніка Віктора Андрійовича для надання додаткових пояснень щодо висновку експерта № 18-1675 від 09.11.2018 р., складеного за результатами проведення призначеної у даній справі судової будівельно-технічної експертизи, а також зобов`язано судового експерта Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України надати письмові пояснення щодо зазначеного висновку експерта, в частині питань, викладених у п. 2 ухвали від 08.04.2019 р.

10.05.2019 р. до господарського суду Київської області від представника позивача надійшла заява б/н від 07.05.2019 р. (вх. № 9065/19 від 10.05.2019 р.) про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, в якому ТОВ "ТГЛ ЮКРЕЙН" просить суд забезпечити проведення судового засідання у справі № 911/51/18, призначеного на 16.05.2019 р., у режимі відеоконференції в приміщенні господарського суду Одеської області.

Ухвалою господарського суду Київської області від 11.05.2019 р. було відмовлено у задоволенні заяви представника ТОВ "ТГЛ ЮКРЕЙН" про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції з огляду на відсутність технічної можливості проведення останньої.

У судовому засіданні 16.05.2019 р. представник відповідача заявив про надання суду всіх наявних у ТОВ "ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНА ФІРМА ПРАЙД" доказів, що мають значення для вирішення спору. Представник позивача до суду не з`явився.

Викликаний у судове засідання 16.05.2019 р. судовий експерт Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України Буднік Віктор Андрійович не з`явився, пояснень щодо наведених в ухвалі суду від 08.04.2019 р. питань до судового експерта до матеріалів справи не надав.

Ухвалою господарського суду Київської області від 16.05.2019 р. було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 03.06.2019 р.

20.05.2019 р. до господарського суду Київської області від представника позивача надійшла заява б/н від 20.05.2019 р. (вх. № 9889/19 від 20.05.2019 р.) про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, в якій ТОВ "ТГЛ ЮКРЕЙН" просило суд забезпечити проведення судового засідання у справі № 911/51/18, призначеного на 03.06.2019 р., у режимі відеоконференції в приміщенні господарського суду Одеської області.

20.05.2019 р. до господарського суду Київської області від судового експерта Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України Будніка Віктора Андрійовича, на виконання ухвали суду, надійшли пояснення № 11-38/114-2-19вих від 13.05.2019 р. (вх. № 9956/19 від 20.05.2019 р.) щодо висновку експерта.

Крім того, судовий експерт у поясненні № 11-38/114-25-19вих. від 13.05.2019 р. клопотав про відкладення судового засідання з розгляду даної справи № 911/51/18 та, у разі відсутності заперечень зі сторони учасників справи, просив провести таке засідання в режимі відеоконференції у приміщенні Приморського районного суду м. Одеси, що передбачено ч. 5 ст. 197 Господарського процесуального кодексу України, з метою забезпечення участі судового експерта в засіданні суду, який викликався ухвалами господарського суду Київської області від 14.03.2019 р. та від 08.04.2019 р.

20.05.2019 р. до господарського суду Київської області від представника позивача надійшла заява б/н від 20.05.2019 р. (вх. № 9889/19 від 20.05.2019 р.) про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, в якій ТОВ "ТГЛ ЮКРЕЙН" просить суд забезпечити проведення судового засідання у справі № 911/51/18, призначеного на 03.06.2019 р., у режимі відеоконференції в приміщенні господарського суду Одеської області.

Ухвалою господарського суду Київської області від 21.05.2019 р. було відмовлено у задоволенні заяви представника ТОВ "ТГЛ ЮКРЕЙН" про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

23.05.2019 р. засобами електронного зв`язку до господарського суду Київської області від представника позивача надійшла заява б/н від 23.05.2019 р. (вх. № 10243/19 від 23.05.2019 р.) про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, в якій ТОВ "ТГЛ ЮКРЕЙН" просило суд забезпечити проведення судового засідання у справі № 911/51/18, призначеного на 03.06.2019 р., у режимі відеоконференції в приміщенні Київського районного суду міста Одеси.

Ухвалою господарського суду Київської області від 24.05.2019 р. заяву ТОВ "ТГЛ ЮКРЕЙН" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції було задоволено, судове засідання з розгляду справи № 911/51/18 по суті, призначене ухвалою суду від 16.05.2019 р. на 03.06.2019 р. постановлено провести в режимі відеоконференції, доручено Київському районному суду міста Одеси забезпечити проведення судового засідання у справі № 911/51/18, яке ухвалою господарського суду Київської області від 16.05.2019 р. призначене на 03.06.2019 р. о 12:20, в режимі відеоконференції в приміщенні Київського районного суду міста Одеси (65080, м. Одеса, вул. Варненська, 3Б).

У судовому засіданні з розгляду справи по суті 03.06.2019 р. представник позивача, яка брала участь у засіданні в режимі відеоконференції, зазначала, що не заперечує проти виклику судового експерта та задоволення клопотання останнього про проведення судового засідання у режимі відеоконференції в приміщенні Приморського районного суду міста Одеси; представник відповідача проти задоволення вказаного клопотання судового експерта не заперечував.

Ухвалою господарського суду Київської області від 03.06.2019 р. було оголошено перерву в судовому засіданні з розгляду справи № 911/51/18 до 01.07.2019 р. о 14:00, викликано в судове засідання судового експерта Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України Будніка Віктора Андрійовича для надання додаткових пояснень щодо висновку експерта № 18-1675 від 09.11.2018 р., постановлено провести судове засідання з розгляду даної справи в режимі відеоконференції, проведення якої, за клопотанням експерта та за згодою сторін, було доручено Приморському районному суду м. Одеси.

11.06.2019 р. засобами електронного зв`язку до господарського суду Київської області від представника позивача надійшла заява б/н від 11.06.2019 р. (вх. № 11576/19 від 11.06.2019 р.) про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, в якій ТОВ "ТГЛ ЮКРЕЙН" просило суд забезпечити проведення судового засідання у справі № 911/51/18, призначеного на 01.07.2019 р., у режимі відеоконференції в приміщенні Приморського районного суду м. Одеси.

01.07.2019 р. у призначений час судове засідання з розгляду даної справи в режимі відеоконференції не відбулось, оскільки в період з 14:00 год. до 15:00 год. Приморський районний суд м. Одеси не вийшов на відеозв`язок з господарським судом Київської області, що підтверджується довідкою суду б/н від 01.07.2019 р.

Ухвалою господарського суду Київської області від 01.07.2019 р. було відкладено судове засідання з розгляду справи № 911/51/18 на 18.07.2019 р. та повторно викликано в судове засідання судового експерта Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України Будніка Віктора Андрійовича для надання додаткових пояснень щодо висновку експерта № 18-1675 від 09.11.2018 р.

10.07.2019 р. до господарського суду Київської області засобами електронного зв`язку від представника позивача надійшла заява б/н від 01.07.2019 р. (вх. № 13559/19 від 10.07.2019 р.) про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, в якій ТОВ "ТГЛ ЮКРЕЙН" просить суд забезпечити проведення судового засідання у справі № 911/51/18, призначеного на 18.07.2019 р., у режимі відеоконференції в приміщенні господарського суду Одеської області або Південно-західного апеляційного господарського суду.

Ухвалою господарського суду Київської області від 11.07.2019 р. було відмовлено у задоволенні заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ТГЛ ЮКРЕЙН" про участь в судовому засіданні в режимі відео конференції з огляду на відсутність у господарському суді Київської області технічної можливості для її проведення у призначений час.

17.07.2019 р. до господарського суду Київської області надійшла заява б/н, б/д (вх. № 13969/19 від 17.07.2019 р.) про проведення судового засідання за відсутності представника позивача, відповідно до якої позивач позовні вимоги підтримував у повному обсязі та просив суд проводити судове засідання 18.07.2019 р. за відсутності представника позивача.

У судове засідання 18.07.2019 р. представники позивача та відповідача не з`явились. Водночас, про дату, час і місце судового засідання всі учасники процесу були повідомлені в порядку, передбаченому ГПК України.

Поряд з цим, відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

У судовому засіданні 18.07.2019 р. прийнято рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

01 листопада 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ТГЛ ЮКРЕЙН" (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНА ФІРМА ПРАЙД" (продавець) було укладено договір № 6/11/16, відповідно до п. 1.1 якого продавець виготовляє, монтує і передає у власність покупцю дверні блоки та (або) стінові панелі (товар) на умовах даного договору, а покупець зобов`язується прийняти та своєчасно здійснити їх оплату на умовах даного договору.

У відповідності з п. 3.1 договору здавання-приймання товару за кількістю та якістю проводиться в присутності уповноважених представників сторін.

Згідно з п. 3.2 договору товар вважається переданим продавцем і прийнятим покупцем за кількістю та якістю згідно з підписаними сторонами накладними, завіреними печаткою з боку покупця. Або якщо продукція відвантажена покупцю, а від нього протягом 10 (десяти) календарних днів не надійшло письмових зауважень щодо якості та комплектності продукції, то вона вважається прийнятою.

Пунктом 3.3 договору передбачено, що всі додаткові роботи оплачуються окремо та виконуються в додаткові терміни.

Загальна сума договору становить 101685,00 грн. (п. 4.1 договору).

Умовами п. 4.4 договору передбачено, що передплата становить 70% суми замовлення, яка має бути перерахована в момент підписання договору, 20% суми - не менше ніж за дві доби до відвантаження дверних полотен та (або) стінових панелей покупцю, а залишок 10% суми одразу після отримання та (або) встановлення дверних полотен та (або) стінових панелей в приміщенні покупця.

Пунктом 5.1 договору передбачено, що у разі виявлення товару неналежної якості продавець зобов`язаний прийняти і обміняти його на відповідний товар належної якості протягом 40 робочих днів.

Відповідно до п. 6.1 договору гарантійний термін експлуатації виробу складає 24 місяці з дня підписання накладних при умові виконання вимог по зберіганню та використанню вказаних в ДСТУ, ГОСТах, нормативних документах щодо якості, чинних в Україні на момент поставки.

Згідно з п. 6.2 договору гарантія передбачає безкоштовний ремонт та заміну дефектних частин товару. Виконання гарантійного ремонту не є підставою ані для продовження гарантійного терміну, ані для встановлення нового.

Зміни, доповнення, або скасування договору здійснюються за письмовою згодою, шляхом підписання додаткової угоди сторонами (п. 6.4 договору).

На виконання умов договору продавцем було виставлено покупцю рахунки № 52 від 01.11.2016 р. на суму 101685,00 грн. та № 61 від 25.11.2016 р. на суму 2700,00 грн.

Як слідує з матеріалів справи, ТОВ "ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНА ФІРМА ПРАЙД", на виконання умов договору № 6/11/16, поставило ТОВ «ТГЛ ЮКРЕЙН» товар, а саме - дверний блок 2350x900 без чв., скло, фурнітура - 1 компл.; дверний блок 2350x1000 без чв., скло, фурнітура - 2 компл.; дверний блок 2350x900 з чв., скло, фурнітура - 2 комплекти, а також щити захисні для транспортування дверних блоків - 1 компл., на загальну суму 104384,00 грн., що підтверджується накладними № 2 від 19.01.2017 р. на суму 101685,00 грн. та № 3 від 19.01.2017 р. на суму 2700,00 грн.

Як зазначив сам позивач, вказаний товар був доставлений в офіс останнього за адресою: м. Одеса, Сабанеєв міст, 5/7, вул. Гоголя, 21, 3-й поверх. Претензій до якості отриманого товару під час його приймання не було.

Як встановлено судом, всупереч умовам укладеного сторонами договору, встановлення (монтаж) поставленого відповідачем позивачеві товару (скляних дверей) здійснювалося покупцем власними силами.

Зазначена обставина сторонами не заперечується. При цьому, відповідач під час розгляду справи наголошував на тому, що позивач відмовився від послуг продавця щодо встановлення дверей. Надаючи оцінку даній обставині, суд враховує відсутність будь-яких доказів звернення позивача до відповідача щодо виконання останнім договірних обов`язків щодо монтажу поставленого ним товару. Відтак, посилання відповідача на самостійне прийняття позивачем рішення про встановлення скляних дверей власними силами позивачем не спростоване.

ТОВ «ТГЛ ЮКРЕЙН» було надіслано ТОВ "ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНА ФІРМА ПРАЙД" лист № 10/04-17 від 10.04.2017 р., відповідно до якого покупець повідомляв постачальника про появу тріщин в скляних полотнах дверей, поставлених ТОВ "ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНА ФІРМА ПРАЙД", а саме - біля ручки в одній із дверей з`явилась тріщина, на других дверях з`явилась тріщина у верхньому куті. При цьому, позивач зазначав, що при отриманні дверей майстер по встановленню виявив, що місце в склі під замок було зроблено меншим діаметром, ніж діаметр самого замка; всі замки були поставлені в некомплектному стані - були відсутні необхідні стяжки ручок; є підстави вважати, що встановлено скло не калене, а звичайне, що і призводить до подібної деформації. У зв`язку з викладеним, позивач просив відповідача замінити пошкоджене скло і, при встановленні нового, встановити фактори, які призводять до виникнення пошкоджень.

ТОВ "ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНА ФІРМА ПРАЙД" було надіслано на адресу ТОВ «ТГЛ ЮКРЕЙН» лист-відповідь № 1/04 від 18.04.2017 р., яким постачальник повідомляв покупця, що спеціалісти, які вивчали фото, надіслані ТОВ «ТГЛ ЮКРЕЙН», зробили наступні висновки: тріщина в районі ручки одних із дверей з`явились в результаті механічної дії декорнакладки на поверхню скла. Скляні полотна комплектуються спеціальними шайбами-підкладками під розетки, які виключають можливість стикання як накладки, так і монтажної планки з гвинтами, а також склом. В процесі монтажу ручок спеціаліст повинен був переконатись у неможливості контакту металу та скла, оскільки будь-які стикання призведуть до виникнення концентрації напруги, яка переросте в тріщину; тріщина у верхньому куті інших дверей з`явилась в результаті механічної дії на двері - удару. Поряд з цим відповідач зазначав, що посадочне гніздо було зроблено у відповідності з необхідними розмірами під даний тип ручки, у межах допустимих погрішностей при обробці скла, згідно ТУ та нормативами постачальника; стяжки для ручок були надані в заводській комплектності; у дверях даного типу встановлюється заводське скло Lacobel, яке додатково укомплектовано зсередини плівкою. При закалці скло випробовує внутрішню напругу і, як правило, має ухиляння від площини, у зв`язку з чим калене скло в багатошарових дверях не використовується. З огляду на зазначене, постачальник може запропонувати замінити тріснувше скло з мінімальними для покупця затратами, оскільки зазначена рекламація під дію гарантійних зобов`язань не підпадає.

25.10.2017 р. позивач звернувся до відповідача з листом, відповідно до якого вказав, що 3 із 5 придбаних виробів дали тріщини через дефекти виробництва. Під час підпису сторонами накладних недоліків не могло бути виявлено, але згідно ч. 3 ст. 853 Цивільного кодексу України, якщо після прийняття роботи замовник виявив відступи від умов договору підряду або інші недоліки, які не могли бути встановлені при звичайному способі його прийняття (приховані недоліки), у тому числі - такі, що були умисно приховані підрядником, він зобов`язаний негайно повідомити про це підрядника. Згідно з п. 6.1 договору гарантійний термін експлуатації складає 24 місяці з дня підписання накладних. У п. 6.2 договору йдеться про те, що гарантія передбачає безкоштовний ремонт та заміну дефектних частин товару. На підставі викладеного та згідно п. 6.2 даного договору зазначеним листом позивач викликав представника виробника, попередивши, що представник має бути уповноважений довіреністю від імені виробника підписати акт, яким буде зафіксований стан виробів (копії доказів направлення даного листа - опису вкладення від 25.10.2017 р. та фіскального чеку № від 25.10.2017 р., долучені до матеріалів справи).

Однак, на вказане звернення позивач відповіді не отримав; відповідач представника до позивача не направив.

Поряд з цим, як слідує з позову, для фіксації технічного стану товару позивач звертався до судового експерта Судової незалежної експертизи України Цепи Ю.В .

Висновком експерта № ЕD-2525-6-880.17 від 29.11.2017 р. було встановлено, що в досліджуваному майні, а саме - в трьох дверних блоках (дверях) з чотирьох (які досліджувалися) було зафіксовано втрату якісних показників, зокрема, в дверях на кухню (1 од.) та в приміщеннях туалетів (2 од.) виявлено недолік (ваду) - тріщину (порушення цілісності скла), що проходить через усю ширину скла. Виявлені недоліки (вади) по класифікації та термінам визначені відповідно до ДСТУ Б.В.2.7-122-2003 (ГОСТ 111-201) «Скло листове. Технічні умови». По характеру дії на скло виявлені недоліки відносяться до руйнівних. По формі та розмірах є лінійними.

З висновку вбачається, що всі причини появи зафіксованих дефектів не пов`язані з виною позивача, дефекти є руйнівними, невідновлювальними та при цьому такими, що виникли при звичайній експлуатації товару, який був предметом договору купівлі-продажу між позивачем та відповідачем.

З урахуванням викладеного, позивач, звертаючись до суду з даним позовом, посилаючись на невиконання відповідачем зобов`язань з поставки товару належної якості та його гарантійного обслуговування, просить суд розірвати договір № 6/11/16 від 01.11.2016 р., зобов`язати відповідача повернути позивачу сплачені за вказаним договором кошти та стягнути штраф у зв`язку з поставкою неякісного, за твердженням позивача, товару.

За результатами оцінки доказів, наявних в матеріалах справи, та виходячи з викладених вище фактичних обставин, суд дійшов висновку, що позов у даній справі задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами 1, 4 статті 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Майново-господарські зобов`язання між суб`єктами господарювання виникають на підставі договорів (ст. 179 Господарського кодексу України) і сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору (ст. 627 Цивільного кодексу України).

Відповідно до приписів статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з частинами 1 і 7 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору; а одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається крім випадків, передбачених законом.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Укладений між сторонами договір за характером правовідносин є змішаним та містить в собі елементи договорів поставки та підряду.

Згідно з ч. 1 статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Як зазначалося вище, відповідач фактично не виконував роботи з встановлення (монтажу) поставленого позивачеві товару.

Поряд з цим, відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник) зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України передбачає, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно статті 662 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Щодо вимоги позивача про розірвання укладеного з відповідачем договору слід зазначити таке.

Відповідно до ст. 188 Господарського кодексу України, зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду. Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Отже, за змістом наведеної норми, розірвання господарського договору може бути вчинено як за згодою сторін, так і у разі односторонньої відмови від нього. За загальним правилом розірвання договору в односторонньому порядку не допускається, однак окремі договірні відносини допускають можливість одностороннього розірвання договору. Повноваження сторони на одностороннє розірвання договору можуть бути встановлені законом або безпосередньо в договорі.

Поряд з цим, одностороння відмова від договору не потребує узгодження, оскільки як самостійний юридичний факт зумовлює його розірвання. У випадках, коли право на односторонню відмову у сторони відсутнє, намір розірвати договір може бути реалізований за погодженням з іншою стороною, оскільки одностороннє розірвання договору не допускається, а у разі недосягнення сторонами домовленості щодо розірвання договору, - за судовим рішенням на вимогу однієї із сторін (ч. 4 ст. 188 Господарського кодексу України).

Також частинами першою та другою статті 651 Цивільного кодексу України встановлено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

У вказаній статті йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору. Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - "значної міри" позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. В такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини другої статті 651 ЦК України.

У кожному конкретному випадку питання про істотність порушення повинне вирішуватися з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Так, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена як у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору, а також встановити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати.

Частиною 1 ст. 652 ЦК України встановлено, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Відповідно до ч. 2 ст. 652 ЦК України, якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Отже, закон пов`язує можливість розірвання договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю всіх чотирьох умов, визначених ч. 2 ст. 652 ЦК України, при істотній зміні обставин.

Разом з тим, у даній справі обставин, які б підтверджували одночасну наявність чотирьох умов для розірвання спірного договору, визначених ч. 2 ст. 652 ЦК України, судом не встановлено.

Відповідно до ч. 3 ст. 653 ЦК України у разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Водночас, у даній справі позивачем не доведено належними та допустимими доказами підстав для розірвання договору у судовому порядку на загальних підставах в порядку приписів ст. 651 ЦК України.

Поряд з цим, суд констатує, що укладеним сторонами договором № 6/11/16 від 01.11.2016 р. не передбачено можливості його розірвання в односторонньому порядку.

З огляду на все викладене вище, суд дійшов висновку щодо відсутності передбачених чинним законодавством та укладеним сторонами договором підстав для розірвання останнього.

Поряд з цим, статтею 673 ЦК України визначено, що продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 Господарського кодексу України, якість товарів, що поставляються, повинна відповідати стандартам, технічним умовам, іншій технічній документації, яка встановлює вимоги до їх якості, або зразкам (еталонам), якщо сторони не визначають у договорі більш високі вимоги до якості товарів.

Частина 3 ст. 268 Господарського кодексу України визначає, що у разі відсутності в договорі умов щодо якості товарів остання визначається відповідно до мети договору або до звичайного рівня якості для предмета договору чи загальних критеріїв якості.

За приписами ч. 1 ст. 269 Господарського кодексу України строки і порядок встановлення покупцем недоліків поставлених йому товарів, які не могли бути виявлені при звичайному їх прийманні, і пред`явлення постачальникові претензій у зв`язку з недоліками поставлених товарів визначаються законодавством відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 Господарського кодексу України у разі поставки товарів більш низької якості, ніж вимагається стандартом, технічними умовами чи зразком (еталоном), покупець має право відмовитися від прийняття і оплати товарів, а якщо товари уже оплачені покупцем, - вимагати повернення сплаченої суми.

Згідно з ч. 6 ст. 268 Господарського кодексу України у разі якщо недоліки поставлених товарів можуть бути усунені без повернення їх постачальнику, покупець має право вимагати від постачальника усунення недоліків у місцезнаходженні товарів або усунути їх своїми засобами за рахунок постачальника.

Водночас, стаття 678 Цивільного кодексу України передбачає, що покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця, зокрема, відшкодування витрат на усунення недоліків товару; в разі ж істотного порушення вимог щодо якості товару покупець мас право за своїм вибором: 1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару.

При цьому, згідно з вимогами 1 ст. 679 Цивільного кодексу України продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту.

Відповідно до ч. 2 ст. 679 Цивільного кодексу України, якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару, продавець відповідає за його недоліки, якщо він не доведе, що вони виникли після його передання покупцеві внаслідок порушення покупцем правил користування чи зберігання товару, дій третіх осіб, випадку або непереборної сили.

Частиною 3 ст. 680 Цивільного кодексу України передбачено, якщо на товар встановлено гарантійний строк, покупець має право пред`явити вимогу у зв`язку з недоліками товару, які були виявлені протягом гарантійного строку.

Відповідно до ст. 708 ЦК України у разі виявлення покупцем протягом гарантійного або інших строків, встановлених обов`язковими для сторін правилами чи договором, недоліків, не застережених продавцем, або фальсифікації товару покупець має право за своїм вибором: вимагати від продавця або виготовлювача безоплатного усунення недоліків товару або відшкодування витрат, здійснених покупцем чи третьою особою, на їх виправлення; вимагати від продавця або виготовлювача заміни товару на аналогічний товар належної якості або на такий самий товар іншої моделі з відповідним перерахунком у разі різниці в ціні; вимагати від продавця або виготовлювача відповідного зменшення ціни; відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми.

З урахуванням викладеного, суд констатує, що згідно із зазначеними вище нормами законодавства, які регулюють відносини з надання гарантії якості проданого товару, у разі виявлення покупцем протягом гарантійного або інших строків, встановлених обов`язковими для сторін правилами чи договором, недоліків покупець має право відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар суми, при цьому розірвання договору у такому випадку законодавством не передбачено.

Із відмовою від договору та вимогою про повернення сплачених коштів позивач до відповідача не звертався.

Доказів протилежного матеріали справи не містять.

Щодо встановлення факту поставки неякісного товару слід зазначити наступне.

Як вбачається з позову, в період експлуатації товару, поставленого продавцем покупцю у січні 2017 року на виконання договору № 6/11/16 від 01.11.2016 р., а саме - до жовтня 2017 року, 3 з 5 дверних блоків дали тріщини, про що позивач повідомив ТОВ "ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНА ФІРМА ПРАЙД", зазначивши про поставку неякісного товару.

Відповідач, у свою чергу, заперечуючи проти позову, наголошував на тому, що поставлений ним згідно договору купівлі-продажу № 6/11/16 від 01.12.2016 р. товар (дверні блоки) відповідав вимогам щодо якості, а дефекти під час експлуатації дверей виникли внаслідок їх неправильного встановлення (монтажу), яке позивач здійснював власними силами, що і призвело до виникнення тріщин на скляних дверях.

З метою з`ясування тієї обставини, чи був поставлений відповідачем позивачеві товар якісним та що спричинило утворення тріщин у дверях, ухвалою господарського суду Київської області від 02.04.2018 р. у даній справі було призначено судову експертизу, проведення якої доручено Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України. На вирішення експертизи поставлено наступні питання:1) Які дефекти (пошкодження) мають скляні двері, виготовлені з придбаних позивачем у відповідача дверних блоків за договором № 6/11/16 від 01.12.2016 р.? 2) Що спричинило виникнення цих дефектів (пошкоджень)? 3) Чи є зазначені дефекти (пошкодження) наслідком поставки відповідачем позивачеві неякісного товару (дверних блоків) за договором № 6/11/16 від 01.12.2016 р.? 4) Чи є зазначені дефекти (пошкодження) наслідком встановлення (збирання, монтажу) позивачем дверних блоків, поставлених відповідачем за договором № 6/11/16 від 01.12.2016 р.? 5) Чи відповідає якість поставленого відповідачем позивачеві товару (дверних блоків) за договором № 6/11/16 від 01.12.2016 р. вимогам стандартів та технічних умов?

03.12.2018 р. до господарського суду Київської області від Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України надійшли матеріали справи № 911/51/18 разом із висновком експерта № 18-1675 від 09.11.2018 р., відповідно до якого було встановлено наступне. Скляні двері, відповідно до накладних і договору № 6/11/16 від 01.12.2016 р., були встановлені в квартирі № 6 по вул. Сабанеєв міст, 5/7 в м. Одесі в приміщеннях №№ 4, 6 , 7 , 8 , 9 згідно технічного паспорта квартири від 02.02.2017 р., при цьому скляні дверні блоки в приміщеннях №№ 4, 8 дефектів не мають, однак дефекти є в інших приміщеннях. Так, скляне полотно в підсобне приміщення № 7 (туалет) розміром 2,31х0,815 м в районі встановленої ручки замка на внутрішньому склі з боку умивальника має скол (тріщина в склі) довжиною 60 мм; скляне полотно в підсобне приміщення № 9 (туалет) розміром 2,31х0,83 товщиною 0,06 м в районі встановленої ручки замка на зовнішньому склі має тріщину (скол) довжиною 15 мм. На внутрішньому склі місце пошкодження заклеєно самоклейкою; скляне полотно в підсобне приміщення № 6 (кухня) розміром 2,31х0,93 м товщиною 0,04 м в районі встановленої ручки замка на зовнішньому склі має діагональну тріщину по всій ширині полотна. Інші дефекти, пов`язані з установкою, порушенням експлуатації дверних блоків згідно договору № 6/11/16 від 01.12.2016 р., відсутні. Причинами утворення дефектів скляних полотен є: прямий вплив на скло в результаті експлуатації ручок і нерівномірної передачі навантаження на «Спейсер» (прокладка, яка призначена для заповнення простору між накладкою та корпусом замка, при їх кріпленні в процесі монтажу) і основу з різної щільності контактуючих матеріалів на стиск - алюмінієвого профілю і дерев`яного елемента каркаса; конструктивні особливості каркасу скляного полотна, виготовленого в заводських умовах, а саме - невідповідність площин основи в районі гнізда і «Спейсера», через який створюється нерівномірний тиск на основу в результаті монтажу та експлуатації ручок фурнітури. Зазначені дефекти є наслідком поставки відповідачем позивачеві неякісного товару (дверних блоків) за договором № 6/11/16 від 01.12.2016 р., виготовленого в заводських умовах. Вказані дефекти є наслідком монтажу ручок фурнітури, після якого в процесі експлуатації «Спейсер» виявився всередині посадкового місця, завдаючи прямий вплив металевих елементів фурнітури на скло і, відповідно, утворення сколів, тріщин скляних полотен. Також встановлено невідповідності встановлених дверних блоків нормативно-технічній документації ДСТУ Б.В.2.6-23:2009 Державний стандарт України «Конструкції будинків і споруд. Блоки віконні та дверні. Загальні технічні умови»: п.п. 5.1.2.1, 5.3.4, 10.6 - по відсутності конструкторської та технічної документації, затвердженої у встановленому порядку (не представлена (в матеріалах справи відсутня), п.п. 5.4.1, 5.4.2, 7.1 - по відсутності вхідного контролю згідно з «ГОСТ 24297», і документів про якість заводів-постачальників, п. 5.4.2 - по відсутності відомостей про випробування комплектуючих деталей склопакетів, ущільнювальних прокладок, приладів для замикання, клею (клейових з`єднань) на довговічність (надійність) у акредитованих лабораторіях, п. 5.5.1 - по відсутності комплекту постачання, який повинен включати: блоки віконні чи дверні у зібраному вигляді; ключі для замикання дверей; комплект елементів кріплення; інструкцію з експлуатації та монтажу і копію сертифіката відповідності, якщо блоки сертифіковані; документ про якість, п. 5.7.4 - по відсутності пакування (Інструкція з експлуатації та монтажу і документ про якість відправляється замовнику упакованою у поліетиленовий пакет згідно з ГОСТ 10354 та вкладеною у тару разом із блоком дверним або відправляється поштою), п. 7.1 - по відсутності вхідного контролю комплектуючих виробів та матеріалів на відповідність вимогам нормативної і супроводжувальної документації на них згідно з ГОСТ 24297 і цим стандартом, п. 7.13 - по відсутності сертифікації товару (відповідності блоків дверних вимогам цього стандарту (мається тільки декларація експлуатаційних характеристик скла), п.п. 10.3, 10.7 - по відсутності типової інструкції з монтажу блоків дверних, яка містить: креслення (схеми) типових монтажних вузлів примикання; перелік матеріалів, які застосовують при монтажі (з наведенням відомостей про їх сумісність і температурні режими їх застосування); послідовність технологічних операцій із монтажу блоків віконних чи дверних.

Ухвалою господарського суду Київської області від 08.04.2019 р. було викликано в судове засідання судового експерта Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України Будніка Віктора Андрійовича для надання додаткових пояснень щодо висновку експерта № 18-1675 від 09.11.2018 р., складеного за результатами проведення призначеної у даній справі судової будівельно-технічної експертизи, а також зобов`язано судового експерта Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України надати письмові пояснення щодо зазначеного висновку експерта.

20.05.2019 р. до господарського суду Київської області від судового експерта Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України Будніка Віктора Андрійовича надійшли пояснення № 11-38/114-2-19вих від 13.05.2019 р. (вх. № 9956/19 від 20.05.2019 р.), а саме - відповіді на запитання, викладені в ухвалі господарського суду Київської області від 08.04.2019 р. Зокрема, експерт зазначив: на питання - що саме свідчить про неякісність поставленого відповідачем позивачеві за договором № 6/11/16 від 01.12.2016 р. товару (дверних блоків)? надано наступну відповідь - про неякісність поставленого відповідачем позивачеві за договором № 6/11/16 від 01.12.2016 р. товару (дверних блоків) свідчить наявність дефектів у встановлених дверних блоках, які експерт встановив при обстеженні в натурі і докладніше виклав у висновку № 18-1675 від 09.11.2018 р.; на питання - чи перебувають у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку якість поставленого відповідачем позивачеві товару (дверних блоків) з утворенням дефектів (тріщин, сколів скла на поверхні полотен в районі ручок відкривання дверей) скляних полотен після монтажу ручок? було надано відповідь, що утворення дефектів (тріщин, сколів скла на поверхні полотен в районі ручок відкривання дверей) скляних полотен після монтажу ручок є наслідком неякісності поставленого відповідачем дверних блоків і відповідної фурнітури; на питання - як співвідносяться викладені в пунктах 3 та 4 висновків експерта висновки про те, що дефекти скляних полотен є наслідком поставки відповідачем позивачеві неякісного товару (п. 3 висновків) та є наслідком монтажу ручок фурнітури (п. 4 висновків) - виключають/не виключають один одного, суперечать/не суперечать один одному тощо? Було надано відповідь, що експерт розглядає поставлений товар не окремо (поелементно), а в зборі з урахуванням його монтажу на місці включаючи установку ручок фурнітури, виходячи з комплектності поставки; на питання - що саме із зазначеного у пункті 5 висновків експерта свідчить про невідповідність якості поставленого за договором № 6/11/16 від 01.12.2016 р. товару (дверних блоків) вимогам стандартів та технічних умов, про яку йшлося в переліку питань, поставлених перед експертом при призначенні судом судової експертизи в ухвалі від 02.04.2018 р. у даній справі? було надано пояснення, що по п`ятому питанню дається на підставі вимог ДСТУ Б.В.2.6-23:2009 ДЕРЖАВНИЙ СТАНДАРТ УКРАЇНИ «Конструкції будинків і споруд. Блоки віконні та дверні. Загальні технічні умови» і документів, які містяться в матеріалах справи, представлених експерту; на запитання - чи є зазначена у висновку експерта неточність виготовлення скляного полотна в заводських умовах конструктивною особливістю чи це є дефектом, який призвів в подальшому до утворення сколів, тріщин на скляних полотнах? експерт відповів, що дефект - виробничий брак, продукція, що відбирається на стадії виробництва, що не задовольняє встановленим вимогам. Передача такої продукції споживачу не допускається через наявність дефектів. «Додатково до «Спейсеру» у комплекті поставки видавалася додаткова установча прокладка з того ж матеріалу, яку в разі потреби можна було складати вдвічі (вчетверо) в залежності від товщини зазору між основним «Спейсером» товщиною 5 мм і основою. Зазначений зазор, пов`язаний з неточністю виготовлення скляного полотна в заводських умовах, різна щільність контактуючих матеріалів («спейсера», алюмінієвого профілю і дерев`яного бруска) в результаті нерівномірної передачі навантаження на «Спейсер» і основу з алюмінієвого профілю і дерев`яного елемента каркасу в процесі монтажу і експлуатації - був причиною прямого впливу на скло в районі встановлених ручок і відповідно утворення сколів, тріщин скляних полотен; на питання - які саме з виявлених експертом невідповідностей встановлених дверних блоків нормативно-технічній документації могли призвести до виникнення дефектів (тріщин, сколів скла на поверхні полотен в районі ручок відкривання дверей) скляних полотен? експерт зазначив, що виявлені експертом невідповідності встановлених дверних блоків нормативно-технічній документації, які могли призвести до виникнення дефектів (тріщин, сколів скла на поверхні полотен в районі ручок відкривання дверей) скляних полотен наведені в висновках по п`ятому питанню.

Слід зазначити, що за змістом ст. 98 Господарського процесуального кодексу України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (прізвище, ім`я, по батькові, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом, також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні (ст. 104 ГПК України).

Поряд з цим, приписами статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 76-79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

З долучених до матеріалів справи доказів, у тому числі - висновку та пояснень експерта, суд не вбачає доведеною ту обставину, в чому саме полягала неякісність поставленого продавцем покупцю товару (дверних блоків) за договором № 6/11/16 від 01.12.2016 р. та чи був такий товар неякісним взагалі.

При цьому суд враховує, що позивач здійснював самостійно (власними силами) монтаж (встановлення) придбаних у відповідача дверних блоків, що, за висновком експерта, також є причиною виникнення дефектів - утворення сколів і тріщин на скляних полотнах дверей.

Викладена обставина, на переконання суду, унеможливлює вважати даний випадок гарантійним випадком, у зв`язку з чим позивач не набуває права на повернення коштів, сплачених за дверні блоки, в яких виявлені дефекти.

Поряд з цим, необхідно відзначити, що позивачем не доведено тієї обставини, яким чином виникнення недоліків у частині придбаного товару (3х дверних блоках з 5ти) є підставою для повернення коштів за весь поставлений товар за договором № 6/11/16 від 01.12.2016 р.

Таким чином, достатніх доказів поставки відповідачем позивачу товару неналежної якості матеріали справи не містять. Висновок експертизи також достовірно не підтверджує як факт неналежної якості поставленого товару, так і ту обставину, що тріщини на дверному полотні з`явилися внаслідок саме поставки неякісного товару (дверних блоків), а не внаслідок неякісного встановлення позивачем фурнітури (ручок) чи монтажу (встановлення) позивачем безпосередньо дверних блоків, що могло спричинити появу тріщин на скляних дверях.

Також судом відхиляються посилання позивача щодо наявності порушень відповідачем умов договору в частині комплектності фурнітури, оскільки зазначена обставина не підтверджується жодними належними та допустимими доказами.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку щодо відсутності передбачених чинним законодавством та укладеним сторонами договором підстав як для розірвання останнього, так і для повернення сплачених позивачем коштів, у зв`язку з чим позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ТГЛ ЮКРЕЙН" в цій частині задоволенню не підлягають.

Крім того, позивачем також було заявлено вимогу про стягнення 20876,80 грн. штрафу в розмірі 20% вартості неякісного товару.

В якості підстави для стягнення штрафу позивач посилався на приписи ч. 7 ст. 269 Господарського кодексу України, якою передбачено, що у разі поставки товарів неналежної якості покупець (одержувач) має право стягнути з виготовлювача (постачальника) штраф у розмірі, передбаченому статтею 231 цього Кодексу, якщо інший розмір не передбачено законом або договором.

У відповідності зі ст. 231 ГК України законом щодо окремих видів зобов`язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається. У разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг); за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

З матеріалів справи слідує, що у даному випадку при вчиненні правочину сторонами не встановлено відповідальності за поставку неякісного товару у вигляді штрафу, і, відповідно, його розміру.

Проте, для застосування штрафної санкції, передбаченої ч. 7 ст. 269 ГК України, необхідною передумовою є доведення факту поставки неякісного товару, чого у даному випадку не відбулося.

За таких обставин, вимога позивача про стягнення з відповідача штрафу за поставку неякісного товару задоволенню не підлягає.

Таким чином, суд дійшов висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "ТГЛ ЮКРЕЙН" у повному обсязі.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 р. у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Поряд з цим, за змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах «Трофимчук проти України», «Серявін та інші проти України» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що решта долучених до матеріалів справи доказів та доводів сторін була ретельно досліджена судом і наведених вище висновків стосовно відсутності підстав для задоволення позову не спростовує.

Витрати зі сплати судового збору відповідно до п. 2 ч. 1, п. 2 ч. 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "ТГЛ ЮКРЕЙН" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНА ФІРМА ПРАЙД" про розірвання договору купівлі-продажу № 6/11/16 від 01.12.2016 р., зобов`язання повернути 104384,00 грн. сплачених за договором коштів та стягнення 20876,80 грн. штрафу, відмовити у повному обсязі.

Згідно з приписами ч.ч. 1, 2 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до вимог статті 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складене 29.07.2019 р.

Суддя В.М. Бабкіна