ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"01" серпня 2019 р. Справа № 10/029-12

Господарський суд Київської області у складі судді Лилака Т.Д., розглянувши скаргу Фізичної особи-підприємця Лисюка Сергія Дмитровича на бездіяльність начальника Тетіївського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області у виконавчому провадженні №33566295 щодо примусового виконання наказів Господарського суду Київської області від 03.07.2012 року по справі №10/029-12

за позовом Басейнового управління водних ресурсів річки Рось (09114, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Глиняна, буд. 51, )

до Фізичної особи-підприємця Лисюка С.Д. ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

про розірвання договору та стягнення 14530,50 грн.

за участю представників:

позивача - не з'явилися;

відповідача - не з'явилися;

ДВС - не зявилися.

ВСТАНОВИВ:

22.07.2019 до господарського суду Київської області надійшла скарга Фізичної особи-підприємця Лисюка Сергія Дмитровича на бездіяльність начальника Тетіївського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області у виконавчому провадженні №33566295 щодо примусового виконання наказів Господарського суду Київської області від 03.07.2012 року по справі №10/029-12.

Обґрунтовуючи подану скаргу скаржник зазначив, що виконавче провадження з виконання рішення господарського суду Київської області від 29.05.2012 завершено, проте державним виконавцем в порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» не вчинено необхідних виконавчих заходів щодо зняття арешту з майна боржника.

Ухвалою господарського суду Київської області від 23.07.2019 скаргу Фізичної особи-підприємця Лисюка Сергія Дмитровича призначено до розгляду в судовому засіданні на 01.08.2019 року.

29.07.2019 на адресу суду від Тетіївського районного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області надійшли заперечення на скаргу.

Стягувач, боржник та представник органу ДВС, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду скарги, не направили в судове засідання своїх уповноважених представників.

Відповідно до частини другої статті 342 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

З огляду на те, що стягувач, боржник та орган ДВС завчасно повідомлялись про розгляд скарги, а також, зважаючи на строки, встановлені частиною першою статті 342 ГПК України, та керуючись статтею 42 ГПК України, яка зобов`язує учасників справи сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, суд вважає за можливе здійснити розгляд скарги за наявними в ній матеріалами.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги скарги та заперечення проти скарги, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд дійшов висновку, що скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Рішенням господарського суду Київської області від 29.05.2012 позовні вимоги задоволено частково; розірвано договір № 29 про спільну діяльність по обслуговуванню та ремонту сільськогосподарської техніки від 14.08.2008р., що укладений між Білоцерківським міжрайонним управлінням водного господарства, правонаступником якого є Басейнове управління водних ресурсів річки Рось, та фізичною особою-підприємцем Лисюком Сергієм Дмитровичем; стягнуто з фізичної особи-підприємця Лисюка Сергія Дмитровича на користь Басейнового управління водних ресурсів річки Рось 15213,00 грн. заборгованості, 931,78 грн. пені; в частині стягнення 2281,62 грн. пені відмовлено; зобов`язано фізичну особу-підприємця Лисюка Сергія Дмитровича звільнити нежитлове приміщення за адресою: Київська область, Тетіївський район, вул. Плоханівська, 33-А ; стягнуто з фізичної особи-підприємця Лисюка Сергія Дмитровича в доход Державного бюджету України 2483,21 грн. судового збору; стягнуто з Басейнового управління водних ресурсів річки Рось в доход Державного бюджету України 199,29 грн. судового збору.

03.07.2012 господарським судом Київської області на виконання рішення видано відповідні накази.

25.07.2012 державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Тетіївського районного управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення з Фізичної особи-підприємця Лисюка С.Д. на користь Басейнового управління водних ресурсів річки Рось боргу у сумі 16144,78 грн.

12.11.2012 постановою Відділу державної виконавчої служби Тетіївського районного управління юстиції на все майно, що належить ФОП Лисюку С.Д. накладено арешт та оголошена заборона його відчуження.

23.10.2012 на підставі постанови від 25.07.2012 в межах виконавчого провадження № 33566295 про арешт майна боржника до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис за № 13150139 про арешт та заборону відчуження нерухомого майна ФОП Лисюку С.Д.

25.06.2014, враховуючи відсутність у боржника іншого майна, на яке можливо звернути стягнення, керуючись пунктом 2 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Тетіївського районного управління юстиції винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Згідно з п. 2 постанови про повернення виконавчого документа стягувачу державним виконавцем постановлено припинити чинність арешту майна боржника та скасувати інші заходи примусового виконання рішення.

Зі слів скаржника, у березні 2019 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно ним було виявлено запис № 13150139 про арешт всього належного йому нерухомого майна на підставі постанови про арешт майна боржника, винесеної 25.07.2012 Тетіївського районного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області в рамках ВП № 33566295.

Скаржник зазначає, що 04.04.2019 року звернувся з письмовою заявою про скасування арешту накладеного на все майно, на які отримав відповідь № 2656 від 04.04.2019 за підписом начальника Тетіївського районного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області Колесник С.А., в якій зазначено, що для скасування арешту відсутні правові підстави визначені п. 2 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження».

09.07.2019 року скаржник повторно звернувся з заявою до Тетіївського районного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області з вимогою внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про скасування арешту, оскільки постановою про повернення виконавчого документа стягувачу від 25.06.2014 арешт вже скасований.

У відповідь на звернення ФОП Лисюка С. Д . Тетіївським районним відділом ДВС ГТУЮ у Київській області направлено лист № 5437 від 15.07.2019, в якому йому було відмовлено в знятті арешту.

З огляду на те, що державним виконавцем не було вчинено дій щодо зняття арешту з майна боржника при закінченні виконавчого провадження № 33566295, ФОП Лисюк С.Д. був змушений звернутись до суду з даною скаргою на бездіяльність начальника Тетіївського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області

Так, скаржник просить суд:

- Визнати протиправною бездіяльність начальника Тетіївського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Колесник С.А., щодо внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про скасування арешту майна у відповідності до постанови про повернення виконавчого документа стягувача від 25.06.2014 в рамках виконавчого провадження № 33566295.

- Зобов`язати начальника Тетіївського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Колесник С.А. внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про скасування арешту майна у відповідності до постанови про повернення виконавчого документа стягувача від 25.06.2014 в рамках виконавчого провадження № 33566295.

При розгляді скарги суд керувався нормами Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV (в редакції, яка діяла на час закінчення виконавчого провадження № 33566295).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Як передбачено ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу».

У відповідності до частини першої ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно з частиною першою ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

В пункті 15 розд. 8 Інструкції з організації примусового виконання рішень зазначено, що копія постанови виконавця про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного робочого дня з дня винесення надсилається сторонам та до відповідного органу (установи) для зняття арешту.

Втім, відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 28.03.2019 арешт, накладений постановою від 12.11.2012 про арешт майна боржника в межах ВП №33566295, не скасовано.

Відповідно до п. 2 ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Згідно з ч. 2 ст. 343 ГПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

З метою відновлення порушеного права боржника вільно розпоряджатись своїм майном, суд вважає за можливе задовольнити скаргу про зобов`язання начальника Тетіївського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Колесник С.А. внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про скасування арешту майна у відповідності до постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 25.06.2014 в рамках виконавчого провадження № 33566295.

Керуючись ст.ст. 73, 74, ч.2 ст. 343, 345 Господарського процесуального кодексу України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

ухвалив:

1. Скаргу Фізичної особи-підприємця Лисюка Сергія Дмитровича на бездіяльність начальника Тетіївського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області у виконавчому провадженні №33566295 щодо примусового виконання наказів Господарського суду Київської області від 03.07.2012 року по справі №10/029-12 задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною бездіяльність начальника Тетіївського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Колесник С.А., щодо внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про скасування арешту майна у відповідності до постанови про повернення виконавчого документа стягувача від 25.06.2014 в рамках виконавчого провадження № 33566295

3. Зобов`язати начальника Тетіївського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Колесник С.А. внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про скасування арешту майна у відповідності до постанови про повернення виконавчого документа стягувача від 25.06.2014 в рамках виконавчого провадження № 33566295.

Ухвалу підписано:02.08.2019

Ухвала набирає законної сили у порядку, встановленому ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена в порядку, встановленому ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 345 Господарського процесуального кодексу України про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, відповідний орган державної виконавчої служби, приватний виконавець повідомляють суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Суддя Т.Д. Лилак