СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" липня 2019 р. Справа № 5023/5567/12

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Плахов О.В., суддя Лакіза В.В., суддя Мартюхіна Н.О.

при секретарі Соляник Н.В.,

за участю представників:

від апелянта - Яковенко С.В. - на підставі довіреності від 02.01.2019р. №08-21/14/2-19,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Харківської міської ради, м.Харків, (вх.№1356 Х/2) на ухвалу господарського суду Харківської області від 28.11.2017р. у справі №5023/5567/12 (суддя Швидкін А.О., постановлену в м.Харків, час постановлення ухвали - не зазначено, дата складення повного тексту - не зазначено)

за заявою Фізичної особи - підприємця Адікайбе Крістіантус Онебучі, м.Харків,

про визнання банкрутом,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою господарського суду Харківської області від 17.12.2012р. Фізичну особу - підприємця Адікайбе К.О. визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру; призначено ліквідатором арбітражного керуючого Запорожця І.С.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 11.03.2014р. задоволено скаргу ПАТ "Укрсоцбанк" на дії ліквідатора, усунено арбітражного керуючого Запорожця І.С. від виконання обов`язків ліквідатора банкрута, призначено ліквідатором ФОП Адікайбе К.О. арбітражного керуючого Татіщева О.Є.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 03.07.2014р. задоволено клопотання Татіщева О.Є. про припинення його обов`язків ліквідатора у даній справі; звільнено арбітражного керуючого Татіщева О.Є. від виконання обов`язків ліквідатора банкрута; призначено ліквідатором ФОП Адікайбе К.О. арбітражного керуючого Михайлову М.М.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 22.12.2015 р. задоволено клопотання Михайлової М.М. про звільнення її від обов`язків ліквідатора; звільнено Михайлову М.М. від виконання обов`язків ліквідатора ФОП Адікайбе К.О.; призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Безпалого С.О.

26.10.2017р. ліквідатором боржника подано до господарського суду Харківської області клопотання про визнання права власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , літ. "А1" за боржником ФОП Адікайбе К.О., в порядку статті 331 Цивільного кодексу України.

В обґрунтування поданого клопотання ліквідатор посилався на те, що йому стало відомо про належність банкруту на праві приватної власності житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, літ. "А1", про що свідчать копія технічного паспорту на громадський будинок АДРЕСА_1 ; договір будівельного підряду №17/2011 від 03.03.2011 року; додаток № 1 до Договору - Основні параметри об`єкта будівництва; додаток № 2 до Договору - Кошторис; додаток № 3 до Договору - Календарний графік виконання робіт; акт № 17 прийому-передачі виконаних робіт від 05.03.2012 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 30.10.2017р. залучено Приватне підприємство "Хедж" до участі у справі в межах розгляду клопотання ліквідатора про визнання права власності за банкрутом.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 28.11.2017р. визнано за фізичною особою-підприємцем Адікайбе Крістіанус Онебучі право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1, літ. "А1"; доручено ліквідатору фізичної особи-підприємця Адікайбе Крістіанус Онебучі арбітражному керуючому Безпалому Сергій Олександровичу звернутися до суб`єкта державної реєстрації прав щодо внесення відомостей про право власності на нерухоме майно.

Відповідні висновки місцевого господарського суду з посиланням на положення статей 2,3,4,6 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та статті 331 Цивільного кодексу України мотивовані наявністю правових підстав для задоволення клопотання ліквідатора.

Харківська міська рада з ухвалою господарського суду першої інстанції не погодилась та звернулась до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 28.11.2017р. у справі №5023/5567/12 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні клопотання ліквідатора про визнання права власності. Одночасно апелянт звернувся з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали господарського суду Харківської області від 28.11.2017р. у справі №5023/5567/12. В обґрунтування наявності підстав для задоволення вказаного клопотання апелянт посилається на те, що його не було залучено до участі у справі під час розгляду заяви ліквідатора боржника про визнання права власності та про існування оскаржуваної ухвали він дізнався з Єдиного державного реєстру судових рішень.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що при постановленні оскаржуваної ухвали господарським судом першої інстанції не було враховано тих обставин, що за боржником було визнано право власності на майно (житловий будинок), яке було збудовано на земельній ділянці розпорядником якої є Харківська міська рада, проте, матеріали справи не містять доказів наявності права власності, права користування земельною ділянкою або суперфіцію у боржника _ ФОП Адікайбе К.О., отже постановлення оскаржуваної ухвали, якою було визнано право власності на житловий будинок, призвело до негативних наслідків, а саме вибуття із володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у власності територіальної громади міста Харкова.

Окрім викладеного, апелянт зазначає про те, що матеріали справи не містять будь-яких доказів на підтвердження тих обставин, що майно (житловий будинок) було збудовано за наявності дозвільних документів на право виконання будівельних робіт з будівництва та вводу його в експлуатацію у встановленому законодавством порядку, які були б видані Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради.

Отже, за наведених обставин, апелянт наголошує на тому, що оскаржувана ухвала була постановлена з порушенням норм процесуального права, що полягає у незалученні до участі у справі Харківської міської ради, як розпорядника земельної ділянки, яка перебуває у власності територіальної громади міста Харкова, а також Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради, яка є уповноваженим органом місцевого самоврядування щодо надання дозвільних документів на право виконання будівельних робіт з будівництва та вводу об`єкта будівництва в експлуатацію.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Східного апеляційного господарського суду від 02.05.2019р., у зв`язку із відпусткою судді Гези Т.Д. та судді Шутенко І.А. для розгляду справи №5023/5567/12 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Плахов О.В., суддя Здоровко Л.М., суддя Мартюхіна Н.О.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 02.05.2019р. поновлено Харківській міській раді строк на апеляційне оскарження ухвали господарського суду Харківської області від 28.11.2017р. у справі №5023/5567/12; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Харківської міської ради на ухвалу господарського суду Харківської області від 28.11.2017р. у справі №5023/5567/12; зобов`язано господарський суд Харківської області невідкладно надіслати на адресу Східного апеляційного господарського суду матеріали справи №5023/5567/12; встановлено сторонам у справі строк до 15.05.2019р. для подання відзиву на апеляційну скаргу з доказами його надсилання та призначено справу до розгляду на 29.05.2019р.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Східного апеляційного господарського суду від 29.05.2019р., у зв`язку із відпусткою судді Здоровко Л.М. та судді Мартюхіної Л.І. для розгляду справи №5023/5567/12 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Плахов О.В., суддя Геза Т.Д., суддя Лакіза В.В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 29.05.2019р. відкладено розгляд справи на 24.06.2019р.; залучено до участі у справі про банкрутство ФОП Адікайбе К.О. в межах розгляду клопотання ліквідатора боржника про визнання права власності (від 26.10.2017р. вх.№35220) - Інспекцію Державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради (61003, Харківська область, місто Харків, пров.Соборний,1); залучено до участі у справі про банкрутство ФОП Адікайбе К.О. в межах розгляду клопотання ліквідатора боржника про визнання права власності (від 26.10.2017р. вх.№35220) - Харківську міську раду (61003, Харківська область, місто Харків, майдан Конституції, буд. 7, ); постановлено ліквідатору боржника арбітражному керуючому Безпалому Сергію Олександровичу надіслати Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради та Харківський міській раді: копію клопотання про визнання права власності (від 26.10.2017р. вх.№35220) та доданих до нього документів та надати суду докази надсилання; Харківській міській раді надіслати Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради: копію апеляційної скарги та доданих до неї документів та надати суду докази надсилання; встановлено Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради строк до 13.06.2019р. для надання письмових пояснень з викладенням своїх аргументів і міркувань щодо клопотання ліквідатора про визнання права власності та щодо апеляційної скарги та надати докази їх надсилання сторонам у справі; встановлено Харківській міській раді строк до 06.06.2019р. для надання письмових пояснень з викладенням своїх аргументів і міркувань щодо клопотання ліквідатора про визнання права власності та надати докази їх надсилання сторонам у справі.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Східного апеляційного господарського суду у зв`язку із відпусткою судді Гези Т.Д., для розгляду справи №5023/5567/12 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Плахов О.В., суддя Лакіза В.В., суддя Шутенко І.А.

24.06.2019р. Коваленко Л.М. подано до апеляційного господарського суду клопотання (вх.№6016), в якому просить суд відкласти розгляд справи на іншу дату та не здійснювати розгляд справи за її відсутності; залучити до участі у розгляді апеляційної скарги Харківської міської ради на ухвалу господарського суду Харківської області від 28.11.2017р. у справі №5023/5567/12.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 24.06.2019р. оголошено в судовому засіданні перерву до 15.07.2019р.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Східного апеляційного господарського суду у зв`язку із відпусткою судді Шутенко І.А., для розгляду справи №5023/5567/12 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Плахов О.В., суддя Лакіза В.В., суддя Мартюхіна Н.О.

У судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 15.07.2019р. представником апелянта було надано для долучення до матеріалів справи Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 12.07.2019р. щодо об`єкта нерухомості - житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, літ. "А1" (вх.№6559).

Зі змісту вказаної довідки вбачається, що, на даний час, ОСОБА_2 є власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, літ. "А1", визнання права власності на який є предметом розгляду заяви ліквідатора боржника у даній справі про банкрутство Фізичної особи - підприємця Адікайбе Крістіантус Онебучі.

Крім того, вказаний житловий будинок перебуває в іпотеці на підставі договору іпотеки від 25.08.2019р. укладеного між ОСОБА_2 (іпотекодавець) та ОСОБА_3 (іпотекодержатель).

З огляду на встановлені обставини, судова колегія дійшла до висновку про необхідність залучення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до участі у справі про банкрутство ФОП Адікайбе К.О. в межах розгляду клопотання ліквідатора боржника про визнання права власності (від 26.10.2017р. вх.№35220).

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 15.07.2019р. відкладено розгляд справи на 31.07.2019р.; залучено до участі у справі про банкрутство ФОП Адікайбе К.О. в межах розгляду клопотання ліквідатора боржника про визнання права власності (від 26.10.2017р. вх.№35220) - Коваленко Олександра Васильовича ( АДРЕСА_4 , код ІПН НОМЕР_1 ); залучено до участі у справі про банкрутство ФОП Адікайбе К.О. в межах розгляду клопотання ліквідатора боржника про визнання права власності (від 26.10.2017р. вх.№35220) - ОСОБА_3 ( АДРЕСА_5 , код ІПН НОМЕР_2 ); встановлено ОСОБА_2 та ОСОБА_3 строк до 26.07.2019р. для надання письмових пояснень з викладенням своїх аргументів і міркувань щодо клопотання ліквідатора про визнання права власності та щодо апеляційної скарги та надати докази їх надсилання сторонам у справі.

26.07.2019р. ОСОБА_2 подано до апеляційного господарського суду клопотання про відкладення судового засідання на іншу дату, у зв`язку із неможливістю бути присутнім в судовому засіданні (вх.№7004).

У судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 31.07.2019р. представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 28.11.2017р. у справі №5023/5567/12 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні клопотання ліквідатора про визнання права власності.

Розглянувши заявлене клопотання про відкладення розгляду справи, судова колегія дійшла висновку про його відхилення з наступних підстав.

Так, стаття 43 Господарського процесуального кодексу України зобов`язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Частиною 11 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, яка визначає порядок розгляду апеляційної скарги, встановлено, що суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з частиною 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Застосовуючи згідно з частиною 1 статті 4 Господарського процесуального кодексу України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Враховуючи, що матеріали справи містять докази повідомлення учасників провадження у справі про банкрутство про дату, час та місце судового засідання, зокрема, і залученого до участі у справі про банкрутство ФОП Адікайбе К.О. в межах розгляду клопотання ліквідатора боржника про визнання права власності (від 26.10.2017р. вх.№35220) - ОСОБА_2 (т.5а а.с.156-157), з метою дотримання процесуальних строків розгляду апеляційної скарги, а також зважаючи на те, що явка представників сторін судом апеляційної інстанції обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони (стаття 42 Господарського процесуального кодексу України), колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, за відсутності ОСОБА_2 , оскільки його неявка не перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Так, стаття 129 Конституції України встановлює серед основних засад судочинства, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Вказана конституційна норма конкретизована законодавцем в статті 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якою учасники судового процесу та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Отже, реалізація конституційного права на оскарження судового рішення названим Законом ставиться в залежність від положень процесуального закону.

Таким чином, Господарський процесуальний кодекс України повинен містити імперативні норми про те, в яких випадках особа має право оскаржити рішення суду в апеляційному чи касаційному порядку.

У відповідності до статті 4 Господарського процесуального кодексу України, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Законом встановлено, що у випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб`єктами підприємницької діяльності. Частина 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України містить перелік суб`єктів, право на звернення яких до господарського суду є обмеженим. Це означає, що право на звернення до господарського суду повинно бути прямо передбачене законодавчими актами України.

Відповідно до частини 1 статті 254 Господарського процесуального кодексу України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

За приписами процесуального законодавства судове рішення, оскаржуване особою, яка не брала участі у справі, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, які не брала участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. У такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 04.05.2018р. у справі №910/20190/16.

У розгляді апеляційної скарги, поданої особою, яка не брала участі в розгляді справи судом першої інстанції і яка вважала, що місцевим господарським судом вирішено питання про її права та обов`язки, апеляційний господарський суд, прийнявши апеляційну скаргу до провадження (якщо вона не підлягала поверненню з передбачених Господарським процесуальним кодексом України підстав), повинен з`ясувати наявність правового зв`язку між скаржником і сторонами у справі.

З матеріалів справи вбачається, що предметом розгляду клопотання ліквідатора боржника у даній справі про банкрутство Фізичної особи - підприємця Адікайбе Крістіантус Онебучі є визнання права власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , літ. "А1" за ФОП Адікайбе К.О. в порядку статті 331 Цивільного кодексу України.

В обґрунтування поданого клопотання ліквідатор посилався на те, що йому стало відомо про належність банкруту на праві приватної власності житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, літ. "А1", про що свідчать копія технічного паспорту на громадський будинок АДРЕСА_1 ; договір будівельного підряду №17/2011 від 03.03.2011 року; додаток № 1 до Договору - Основні параметри об`єкта будівництва; додаток № 2 до Договору - Кошторис; додаток № 3 до Договору - Календарний графік виконання робіт; акт № 17 прийому-передачі виконаних робіт від 05.03.2012р.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, апелянт - Харківська міська рада не була учасником судового процесу під час розгляду даної справи, а місцевим господарським судом при прийнятті оскаржуваної ухвали не вирішувалось питань щодо прав та обов`язків вказаної особи.

Разом з тим, в обґрунтування наявності підстав для звернення з відповідною апеляційною скаргою скаржник посилається на те, що за боржником було визнано право власності на майно (житловий будинок), яке було збудовано на земельній ділянці розпорядником якої є Харківська міська рада, матеріали справи не містять доказів наявності права власності, права користування земельною ділянкою або суперфіцію у боржника _ ФОП Адікайбе К.О., отже постановлення оскаржуваної ухвали, якою було визнано право власності на житловий будинок, призвело до негативних наслідків, а саме вибуття із володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у власності територіальної громади міста Харкова.

Окрім викладеного, апелянт зазначав про те, що матеріали справи не містять будь-яких доказів на підтвердження тих обставин, що майно (житловий будинок) було збудовано за наявності дозвільних документів на право виконання будівельних робіт з будівництва та вводу його в експлуатацію у встановленому законодавством порядку, які були б видані Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради.

Отже, за наведених обставин, апелянт наголошував на тому, що оскаржувана ухвала була постановлена з порушенням норм процесуального права, що полягає у незалученні до участі у справі Харківської міської ради, як розпорядника земельної ділянки, яка перебуває у власності територіальної громади міста Харкова, а також Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради, яка є уповноваженим органом місцевого самоврядування щодо надання дозвільних документів на право виконання будівельних робіт з будівництва та вводу об`єкта будівництва в експлуатацію.

Судова колегія зазначає, що згідно зі статями 13 та 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Земля та її надра є об`єктами права власності Українського народу, від імені якого право власності здійснюють органи державної влади і місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України і Законами України.

Відповідно до положень статті 83 Земельного кодексу України у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності.

Згідно зі статтею 373 Цивільного кодексу України право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

Відповідно до статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом за результатами аукціону.

Зі змісту вказаної правової норми випливає, що право власності або користування земельною ділянкою із земель державної або комунальної власності виникає лише за наявності рішення зазначених органів і тільки в межах, вказаних в цих рішеннях.

Оскільки предметом розгляду клопотання ліквідатора боржника про визнання права власності є майно (житлова будівля), яка розташована в м. Харків, за адресою: АДРЕСА_1 , відповідні повноваження щодо розпорядження вказаною земельною ділянкою є виключною компетенцією Харківської міської ради.

Отже, єдиною підставою набуття права власності чи права користування земельними ділянками комунальної власності в м. Харкові для громадян та юридичних осіб є відповідне рішення Харківської міської ради.

Згідно статей 125 та 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Проте, господарським судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали зазначених обставин досліджено не було, зі змісту оскаржуваної ухвали не вбачається, що місцевим господарським судом досліджувались обставини наявності або відсутності у боржника права власності, права користування земельною ділянкою або суперфіцію на земельну ділянку на якій збудовано майно (нежитлову будівлю), розташовану в м. Харків, за адресою: АДРЕСА_1 , матеріали справи відповідних доказів не містять, Харківська міська рада, яка особа, уповноважена на розпорядження вказаною земельною ділянкою на якій було здійснено будівництво до участі у справі залучена не була.

Окрім викладеного, судова колегія зазначає, що згідно з частиною 2 статті 331 Цивільного кодексу України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Як випливає зі змісту частини 2 статті 331 Цивільного кодексу України, у випадку наявності певних обставин для набуття права власності на нову річ, заінтересована в цьому особа, повинна дотримуватися передбачених законом умов. Це свідчить про встановлення Цивільним кодексом України спеціального режиму правового регулювання відносин у сфері набуття права власності на новостворене нерухоме майно.

Відповідно до статті 34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) замовник має право виконувати будівельні роботи після направлення повідомлення про початок виконання будівельних робіт Державній архітектурно-будівельній інспекції або її територіальному органу за місцезнаходженням об`єкта.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 13.04.2011р. № 466 "Про деякі питання виконання підготовчих і будівельних робіт" (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) повідомлення про початок виконання підготовчих робіт, крім винесення інженерних мереж та видалення зелених насаджень, готується замовником за формою згідно з додатком 1 та подається замовником (його уповноважені особою) особисто або надсилається рекомендованим листом з описом вкладення не пізніше ніж за один календарний день до початку виконання підготовчих робіт до Інспекції за місцезнаходженням об`єкта будівництва.

Відповідно до статті 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що належать до І-ІІІ категорій складності, та об`єктів, будівництво яких здійснювалось на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідною Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 13.04.2011р. № 461 "Про питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів" (в редакції, що діяла на виникнення спірних правовідносин) замовник (його уповноважена особа) подає особисто або надсилає рекомендованим листом з описом вкладення до Інспекції примірники декларації за формою згідно з додатком 1.

Виходячи зі змісту пункту 8 "Тимчасового положення про порядок Державіної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно", затвердженого наказом Мін`юсту від 07.02.2002р. №7/5, право власності на новостворене нерухоме майно виникає у особи, яка створила це майно, після закінчення будівництва об`єкта нерухомості, введення його в експлуатацію, отримання свідоцтва про право власності та реєстрації права власності.

З аналізу вказаних правових норм випливає, що Державна архітектурно-будівельна інспекція, а в даному випадку її територіальний орган - Інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради уповноважена державою на надання дозвільних документів на право виконання будівельних робіт з будівництва та вводу об`єкта будівництва в експлуатацію.

Проте, господарським судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали зазначених обставин досліджено не було. Зі змісту оскаржуваної ухвали не вбачається, що місцевим господарським судом досліджувалось питання щодо надання боржнику у встановленому порядку, що діяв на час виникнення спірних правовідносин, дозвільних документів на виконання будівельних робіт, отримання свідоцтва про право власності та реєстрації права власності. Матеріали справи відповідних доказів не містять. Інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради до розгляду заяви ліквідатора боржника про визнання права власності залучена не була.

Встановивши зазначені вище обставини, ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 29.05.2019р. з метою захисту майнових прав територіальної громади міста Харкова, забезпечення принципів рівності всіх учасників перед законом та судом, а також створення сторонам необхідних умов для встановлення фактичних обставин справи було залучено Харківську міську раду та Інспекцію Державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради учасниками провадження у даній справі про банкрутство в межах розгляду клопотання ліквідатора боржника про визнання права власності (від 26.10.2017р. вх.№35220), оскільки рішення щодо розгляду вказаного клопотання може вплинути на їх права та обов`язки.

Крім того, у судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 15.07.2019р. представником апелянта було надано для долучення до матеріалів справи Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 12.07.2019р. щодо об`єкта нерухомості - житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, літ. "А1" (вх.№6559).

Зі змісту вказаної довідки вбачається, що, на даний час, ОСОБА_2 є власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, літ. "А1", визнання права власності на який є предметом розгляду заяви ліквідатора боржника у даній справі про банкрутство Фізичної особи - підприємця Адікайбе Крістіантус Онебучі.

Крім того, вказаний житловий будинок перебуває в іпотеці на підставі договору іпотеки від 25.08.2019р. укладеного між ОСОБА_2 (іпотекодавець) та ОСОБА_3 (іпотекодержатель).

З огляду на встановлені обставини, ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 15.07.2019р., з метою забезпечення принципів рівності всіх учасників перед законом та судом, а також створення сторонам необхідних умов для встановлення фактичних обставин справи було залучено ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до участі у справі про банкрутство ФОП Адікайбе К.О. в межах розгляду клопотання ліквідатора боржника про визнання права власності (від 26.10.2017р. вх.№35220), оскільки рішення щодо розгляду вказаного клопотання може вплинути на їх права та обов`язки.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 104 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній на час прийняття постановлення оскаржуваної ухвали) порушення норм процесуального права є в будь-якому випадку підставою для скасування рішення місцевого господарського суду, якщо, зокрема, господарський суд прийняв рішення про права і обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі;

На підставі пункту 4 частини 3 статті 277 Господарського процесуального кодексу України ухвала господарського суду Харківської області від 28.11.2017р. у справі №5023/5567/12 підлягає скасуванню, оскільки таке порушення норм процесуального права є в будь-якому випадку підставою для скасування рішення місцевого господарського суду, якщо господарський суд прийняв судове рішення про права, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Судова колегія також враховує, що у рішеннях Європейського суду з прав людини наголошується на тому, що правосуддя має не тільки чинитися, також має бути видно, що воно чиниться. На кону стоїть довіра, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (Рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" від 26.10.1984 та Рішення у справі "Кастілло Альгар" проти Іспанії" від 28.10.1998). Якщо помилка національного суду щодо питань права або факту є настільки очевидною, що її можна кваліфікувати як "явну помилку" (тобто помилку якої б не міг припуститись розумний суд), вона може порушити справедливість провадження (Справа "Хамідов проти Росії").

Таким чином, враховуючи вищевикладене, ухвала господарського суду Харківської області від 28.11.2017р. у справі №5023/5567/12 підлягає скасуванню, як така, що прийняття з порушенням норм процесуального права.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційні скарзі доводи апелянта, колегія суддів, зазначає, що відповідно до частини 4 статті 13 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання.

Згідно з частиною 4 статті 41 Конституції України та частиною 1 статті 321 Цивільного кодексу України, право приватної власності є непорушним та ніхто не може бути позбавлений права власності.

Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Як було зазначено вище, предметом розгляду клопотання ліквідатора боржника у даній справі про банкрутство Фізичної особи - підприємця Адікайбе Крістіантус Онебучі є визнання права власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , літ. "А1" за ФОП Адікайбе К. О. в порядку статті 331 Цивільного кодексу України (т.5 а.с.135-136).

Відповідно до частини 1 статті 331 Цивільного кодексу України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі.

Частиною 2 статті 331 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Вирішуючи спір про визнання права власності слід враховувати, що судове рішення про таке визнання не породжує право власності, а лише підтверджує наявне у позивача право, набуте раніше на законних підставах, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює його.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 02.05.2018р. у справі № 914/904/17, від 27.06.2018р. у справі № 904/8186/17.

Отже, передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності у судовому порядку, зокрема у визначений позивачем спосіб, є наявність підтвердженого належними доказами права власності особи щодо майна, яке оспорюється або не визнається іншою особою, а також підтверджене належними доказами порушення (невизнання або оспорювання) цього права на спірне майно.

Одночасно частиною 3 статті 331 Цивільного кодексу України передбачено, що до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об`єкта незавершеного будівництва, право власності на який реєструється органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно на підставі документів, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення об`єкта нерухомого майна, дозволу на виконання будівельних робіт, а також документів, що містять опис об`єкта незавершеного будівництва.

Державна реєстрація права власності як на об`єкт незавершеного будівництва, так і на нерухоме майно здійснюється у порядку, встановленому Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до положень статті 331 Цивільного кодексу України разом з нормами статей 177 - 179, 182 цього Кодексу, частини 3 статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" дає підстави для висновку про те, що право власності на новостворене нерухоме майно як об`єкт цивільних прав виникає з моменту його державної реєстрації.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження права власності ліквідатором було додано до клопотання копію технічного паспорту на громадський будинок АДРЕСА_1 ; копію договору будівельного підряду №17/2011 від 03.03.2011року; копію додатку №1 до Договору - Основні параметри об`єкта будівництва; копію додатку №2 до Договору - Кошторис; копію додатку №3 до Договору - Календарний графік виконання робіт; копію акту № 17 прийому-передачі виконаних робіт від 05.03.2012р.; копію експлікації приміщень до плану поверхів громадського будинку (т.5 а.с.137-153).

Дослідивши надані документи місцевий господарський суд першої інствнції дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заявленого ліквідатором клопотання про визнання права власності в порядку статті 331 Цивільного кодексу України.

Разом з тим, колегія суддів зауважує, що при постановленні оскаржуваної ухвали господарським судом першої інстанції не було враховано абзацу другого частини 2 статті 331 Цивільного кодексу України, відповідно до якого, якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Відповідно до частини 2 статті 1 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції, яка діяла на момент звернення з відповідною заявою) державна реєстрація прав на об`єкт незавершеного будівництва та їх обтяжень у випадках, установлених законом, проводиться у порядку, визначеному цим Законом, з урахуванням особливостей правового статусу такого об`єкта.

Статтею 4 зазначеного Закону передбачено, що обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме, зокрема, право власності на нерухоме майно.

Визнання права власності на об`єкт незавершеного будівництва, не прийнятого в експлуатацію, в судовому порядку нормами Цивільного кодексу України чи іншими нормативними актами не передбачено.

Закінчені будівництвом об`єкти підлягають прийняттю в експлуатацію в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Експлуатація не прийнятих у встановленому законодавством порядку об`єктів забороняється.

Колегія суддів наголошує на тому, що матеріали справи не містять доказів прийняття в експлуатацію об`єкту нерухомого майна, у відповідності до вимог Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів та Закону України "Про основи містобудування", не містять доказів звернення Адікайбе К.О. до відповідних органів для вирішення в установленому законом порядку питання щодо оформлення права власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1, літ. "А1" або доказів відмови оформлення право власності на вказаний об`єкт нерухомого майна.

З огляду на вищевикладене, судова колегія дійшла висновку, що ухвала господарського суду Харківської області від 28.11.2017р. у справі №5023/5567/12 прийнято при неповному з`ясуванні обставин справи, а тому підлягає скасуванню.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом вимог чинного законодавства та неврахування при прийнятті оскаржуваної ухвали статті 376 Цивільного кодексу України про визнання права власності на самочинне будівництво відхиляються колегією суддів, оскільки, відповідно до частини 2 статті 237 Господарського процесуального кодексу України при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог. Як вбачається з заяви про визнання права власності ліквідатор просив визнати право власності на нерухоме майно на підставі статті 331 Цивільного кодексу України, тому апеляційний господарський суд розглядає справу в межах заявлених вимог.

Згідно з положеннями частин 1, 3 статті 74, статті 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо задоволення клопотання ліквідатора про визнання права власності на майно за Адікайбе К.О. і вважає клопотання таким, що не відповідає фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Судове рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Матеріали справи свідчать про те, що господарський суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу, не надав вірну юридичну оцінку обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження при перегляді оскаржуваної ухвали в апеляційному порядку та приймаються судовою колегією, у зв`язку з чим апеляційна скарга Харківської міської ради, а ухвала господарського суду Харківської області від 28.11.2017р. у справі №5023/5567/12 - скасуванню.

Вирішуючи питання розподілу судового збору, судова колегія керується приписами статті 129 Господарського процесуального кодексу України та покладає витрати по сплаті судового збору на фізичну особу-підприємця Адікайбе Крістіантус Онебучі.

Керуючись статтями 253, 254, 270, 275, 277, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Харківської міської ради задовольнити.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 28.11.2017р. у справі №5023/5567/12 скасувати.

Відмовити в задоволенні заяви ліквідатора про визнання права власності на житловий будинок літ. "А1", що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , за банкрутом - Адікайбе Крістіантус Онебучі ( АДРЕСА_8 , ІПН НОМЕР_3 ).

Покласти на фізичну особу-підприємця Адікайбе Крістіантус Онебучі ( АДРЕСА_8 , ІПН НОМЕР_3 ) судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги Харківською міською радою (61003, м.Харків, пл.Конституції,7, ) у розмірі 1921,00грн.

Повний текст постанови складено 01 серпня 2019р.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий суддя О.В. Плахов

Суддя В.В. Лакіза

Суддя Н.О. Мартюхіна