ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" липня 2019 р.м. ХарківСправа № 922/610/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жигалкіна І.П.

при секретарі судового засідання Кісельовій С.М.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Сєвєродонецьке об`єднання Азот", м. Сєверодонецьк
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вагат-Транс", м.Куп`янськ
про стягнення 207 901,00 грн.
за участю представників:

позивача - Керімова Р.Р. (дов. № 05/74 від 14.01.2019 р.)

відповідача - Смосюка С.М. (дов. №б/н від 08.05.2019 р.)

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "Вагат-Транс" 04 березня 2019 року направив на адресу господарського суду Харківської області позов де Відповідачем визначено - Приватне АТ "Сєвєродонецьке об`єднання Азот".

Дослідивши позовні матеріали, суд дійшов висновку, що при зверненні з даним позовом до господарського суду Харківської області позивачем порушено принципи територіальної та виключної підсудності, виходячи з наступного.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 06.03.2019 р. передано матеріали справи № 922/610/19 за позовом ТОВ "Вагат-Транс" до Приватне АТ "Сєвєродонецьке об`єднання Азот" про стягнення коштів за підсудністю до господарського суду Луганської області (61022, м. Харків, проспект Науки, б.5).

09 квітня 2019 року на адресу господарського суду Харківської області повернулись матеріали справи за №922/610/19 з ухвалою господарського суду Луганської області від 26.03.2019р., де суд встановив, що Позивачем за зазначеним позовом є Приватне АТ "Сєвєродонецьке об`єднання Азот", а Відповідачем - ТОВ "Вагат-Транс".

Після повернення матеріалів, суд було встановлено, що матеріали позовної заяви були подані з порушенням статті 164 Господарського процесуального кодексу України. Зокрема, позовна заява не містить сплати судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

На підставі чого ухвалою суду від 09.04.2019 р. позовну заяву щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вагат-Транс" на користь Приватного АТ "Сєвєродонецьке об`єднання Азот" суми штрафу у розмірі 207 901,00 грн. залишено без руху.

На адресу суду 24.04.2019 р. Приватним АТ "Сєвєродонецьке об`єднання Азот" надано клопотання про усунення недоліків з позовною заявою де Приватне АТ "Сєвєродонецьке об`єднання Азот" просить суд стягнути з Відповідача - ТОВ "Вагат-Транс" суми штрафу у розмірі 207 901,00 грн., а також надано доказами сплати судового зору - платіжне доручення №46395 від 01.02.2019 р.

Ухвалою суду від 24.04.2019р. прийнято позов до розгляду, відкрито провадження у справі з призначенням за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін та розглядом підготовчого засідання на "07" травня 2019 р. о 11:20.

Ухвалою суду від 04 червня 2019 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на "18" червня 2019 р. о 11:00

Представник Позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник Відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог заперечує та просить суд відмовити у їх задоволенні.

Розглянувши матеріали справи та з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

Між Приватним АТ "Сєвєродонецьке об`єднання Азот" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Вагат-Транс" було укладено договори: №27/УЗ/17-13 від 25.07.2017 (на деповський ремонт вагонів) та №27/УЗ/17-14 від 25.07.2017 (на капітальний ремонт вагонів), що далі за текстом Договір 17-13 та Договір 17-14.

Умовами Договору 17-13, а саме Пунктом 1.1 передбачено, що замовник (Позивач) доручає, а виконавець (Відповідач) зобов`язується виконати роботи по деповському ремонту рухомого складу, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконані роботи згідно з умовами договору.

Пунктом 2.2 Договору 17-13 передбачено, що вартість робіт визначається на підставі належного до виконання об`єму робіт, визначеного п. 3.2 договору.

Згідно п. 3.2 Договору 17-13 після подання замовником рухомого складу для виконання робіт визначається об`єм робіт, належний до виконання, що оформляється дефектною відомістю форми ВУ-22 та у разі необхідності заміни запасних частин - дефектним актом.

Відповідно до п.3.3 Договору 17-13 строк виконання деповського ремонту одного вагону складає 5 (п`ять) робочих днів з моменту надходження вагону у вагонне депо за умови виконання замовником п. 3.5 Договору. Витрати виконавця, пов`язані з відправкою вагонів в ремонт та поверненню вагонів з ремонту на станцію приписки м. Рубіжне, входять у вартість деповського ремонту згідно додатку №1. На етапі виконання робіт вказані витрати несе Виконавець. (п. 2.4 Договору 17-13).

В рамках виконання умов договору 17-13 Позивач направив на адресу Відповідача (станція Куп`янськ-Сортирувальний ЮЖД) цистерну №50822352, що підтверджується залізничною накладною №52907169 від 15.11.2017 р., яку Відповідачем було забраковано та поставлено на деповський ремонт 19.11.2017 р., що підтверджується довідкою 2612 з бази даних Головного інформаційно-обчислювального центу Укрзалізниці, тобто останній день строку виконання ремонту припадає на 24.11.2017 р.

Жодних зауважень та претензій від Відповідача до Позивача з приводу виконання умов договору в частині належної передачі цистерни в ремонт не надходило.

Станом на дату подання цього позову ремонт цистерни не виконано, жодних актів, передбачених п. 3 договору 17-13, до Позивача не надходило, вагон з ремонту не повернуто.

Відповідно до п. 4.3.2 договору 17-13 у разі порушення строку виконання робіт виконавцем він зобов`язується сплатити замовнику штраф у розмірі 0,5% від вартості робіт за кожен день прострочення.

Згідно Додатку 1 до договору 17-13 вартість деповського ремонту цистерни складає 26 000.00 грн., таким чином розмір штрафу, який Відповідач повинен сплатити на користь Позивача за порушення строків виконання робіт по договору №27/УЗ/17-13 від 25.07.2017, з урахуванням ст. 232 Господарського кодексу України, складає 23 530,00 грн.

Пунктом 1.1 Договору 17-14 передбачено, що замовник (Позивач) доручає, а виконавець (Відповідач) зобов`язується виконати роботи по деповському ремонту рухомого складу, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконані роботи згідно з умовами договору. Вартість робіт визначається на підставі належного до виконання об`єму робіт, визначеного п. 3.2 договору. (П. 2.2 Договору 17-14).

Згідно п. 3.2 Договору 17-14 після подання замовником рухомого складу для виконання робіт визначається об`єм робіт, належний до виконання, що оформляється дефектною відомістю форми ВУ-22 та у разі необхідності заміни запасних частин - дефектним актом.

Відповідно до п. 3.3 Договору 17-14 строк виконання деповського ремонту одного вагону складає 10 (десять) робочих днів з моменту надходження вагону у вагонне депо за умови виконання замовником п. 3.5 Договору. Витрати виконавця, пов`язані з відправкою вагонів в ремонт та поверненню вагонів з ремонту на станцію приписки м. Рубіжне, входять у вартість деповського ремонту згідно додатку №1. На етапі виконання робіт вказані витрати несе Виконавець. (п. 2.4 Договору 17-14).

В рамках виконання умов договору 17-14 Позивач направив на адресу Відповідача (станція Куп`янськ-Сортирувальний ЮЖД) мінераловоз №59584433, що підтверджується залізничною накладною №52953312 від 17.11.2017 р., яку Відповідачем було забраковано та поставлено на деповський ремонт 21.11.2017 р., що підтверджується довідкою 2612 з бази даних Головного інформаційно-обчислювального центу Укрзалізниці, тобто останній день строку виконання ремонту припадає на 05.12.2017 р.

Також на адресу Відповідача (станція Куп`янськ-Сортирувальний ЮЖД) було направлено мінераловози №59232116, №59232074, №59232041, №59232124, що підтверджується залізничною накладною №53604088 від 28.12.2017 р., яку Відповідачем було забраковано та поставлено на деповський ремонт 31.12.2017 р., що підтверджується довідкою 2612 з бази даних Головного інформаційно-обчислювального центу Укрзалізниці. Отже, останній день строку виконання ремонту припадає на 17.01.2017 р.

Жодних зауважень та претензій від Відповідача до Позивача з приводу виконання умов договору в частині належної передачі цистерни в ремонт не надходило.

Станом на дату подання цього позову ремонт мінераловозів не виконано, жодних актів, передбачених п. 3 договору 17-14 до Позивача не надходило, вагони з ремонту не повернуто.

Відповідно до п. 4.3.2 договору 17-14 у разі порушення строку виконання робіт виконавцем він зобов`язується сплатити замовнику штраф у розмірі 0,5% від вартості робіт за кожен день прострочення.

Згідно Додатку 1 до договору 17-14 вартість капітального ремонту мінераловоза складає 40 700,00 грн., таким чином, розмір штрафу, який Відповідач повинен сплатити на користь Позивача за порушення строків виконання робіт по договору №27/УЗ/17-14 від 25.07.2017, з урахуванням ст. 232 Господарського кодексу України, складає 184 371.00 грн.

Відповідач, висловлюючи свою позицію у наданому відзиві, зазначає наступне.

Підпунктами 4.3.2 Договорів 17-13 та 17-14 передбачений штраф за порушення виконавцем (Відповідачем) строку виконання робіт, розмір якого становить 0,5% від вартості робіт за кожен день прострочення.

Враховуючи нормативне визначення ч.ч.2, 3 ст.549 Цивільного кодексу України (надалі у тексті - ЦК України) штрафу (штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми не виконаного або неналежно виконаного зобов`язання) і пені (пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання), неустойка, передбачена пп.4.3.2 Договорів 17-13 та 17-14 має характерні ознаки пені (відповідно до способу обчислення неустойки), хоч і має назву «штраф».

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується спеціальна позовна давність в 1 рік.

Враховуючи те що позовна заява зареєстрована в суді 04.03.2019 року, то з урахуванням норм ст.ст.258, 260, 261, 264 ЦК України, то щодо вимог про стягнення штрафу (пені) у період до 04.03.2018 (тобто по 03.03.2018 включно) сплив строк позовної давності.

Таким чином, Відповідач вважає, що у зв`язку з наслідками спливу позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підстава для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України).

Відповідач просить суд застосувати строк позовної давності, який пропущений Позивачем щодо стягнення штрафу (пені) на загальну суму 67 468,00 грн., де: - по вагону № 50822352 у розмірі 12 930,00 грн. (за 99 днів до 04.03.2018); - по вагону № 59584433 у розмірі 17 908,00 грн. (за 88 днів до 04.03.2018); - по вагонам № № 59232116, 59232074, 59232041, 59232124 у розмірі 9 157,50 грн. за кожний або разом у розмірі 36 630,00 грн. (за 45 днів до 04.03.2018).

Відповідно до частини першої статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є угоди та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У ст. 629 Цивільного кодексу України зазначено, що договір є обов`язковим для виконання.

Зокрема, згідно з п. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до п. 3 ст. 509 ЦК України, зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що господарські зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, договору.

До виконання господарських договорів застосовуються положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст. 224 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Відповідно до ст. 229 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов`язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов`язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов`язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановленим цим Кодексом та іншими законами.

Частина 1 статті 623 Цивільного кодексу України зазначає, що боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Стаття 625 Цивільного кодексу України вказує, що Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно з ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Дослідивши клопотання Відповідача щодо застосування строку позовної давності, який пропущений Позивачем щодо стягнення штрафу (пені) на загальну суму 67 468,00 грн., де: - по вагону № 50822352 у розмірі 12 930,00 грн. (за 99 днів до 04.03.2018); - по вагону № 59584433 у розмірі 17 908,00 грн. (за 88 днів до 04.03.2018); - по вагонам № № 59232116, 59232074, 59232041, 59232124 у розмірі 9 157,50 грн. за кожний або разом у розмірі 36 630,00 грн. (за 45 днів до 04.03.2018), суд вважає його обґрунтованим та таким що підлягає задоволенню.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, повністю, всесторонньо, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, оцінивши надані докази та надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, керуючись принципом Верховенства права суд вирішив, що позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Також, суд зазначає, що всі докази були досліджені у судовому засіданні та не наводяться у рішенні, позаяк не покладаються судом в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», рішення від 10.02.2010). Крім того, аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 127/3429/16-ц.

Відповідно до положень ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. 12, 13, 73, 74, 76-79, 91, 129, 232, 233, 236 - 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вагат-Транс" (63701, Харківська область, м. Куп`янськ, вул. Сватівська, 2Б ) на користь Приватного акціонерного товариства "Сєвєродонецьке об`єднання Азот" (93403, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Пивоварова, 5, ) суму боргу 140 433,00 грн., а також суму судового збору 2 107,50 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Задовольнити клопотання Відповідача про застосування строку позовної давності, який пропущений Позивачем щодо стягнення штрафу (пені) на загальну суму 67 468,00 грн.

В частині позовних вимог щодо стягнення штрафу (пені) на загальну суму 67 468,00 грн. - відмовити.

Повне рішення складено "29" липня 2019 р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Харківської області з урахуванням п.п. 17.5 п.17 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Учасники справи можуть одержати інформацію по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Суддя І.П. Жигалкін