номер провадження справи 22/74/14-13/48/16-18/98/16-15/86/19
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.07.2019 Справа № 908/6214/14

м. Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі судді Горохова Ігоря Сергійовича, розглянувши матеріали

за позовом компанії "LORLEY INVESTMENTS LIMITED", адреса місцезнаходження: Annis Komninis, 29A, 1061, Nicosia, Cyprus; адреса для листування:69118, м. Запоріжжя, а/с 7477

до відповідача компанії "KLIORIL CONSULTING LTD", адреса місцезнаходження: 155, Archiepiskopou Makariou, III, Avenue Proteas House, 5th Floor, 3026, Limassol, Cyprus; адреса для листування: 49101, м. Дніпро, пр. Пушкіна, 21 ВПЗ № 101, а/с 5405

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача товариство з обмеженою відповідальністю "Амстор", 49000, м. Дніпро, вул. Князя Ярослава Мудрого (Ленінградська), 27

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, 49000, м. Дніпро, вул. Старокозацька, 58

про визнання недійсним договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю "Амстор" від 17.12.2009

при секретарі судового засідання Осоцькому Д.І.:

За участю представників сторін та учасників процесу:

від позивача - Савостян Н.В., ордер СМ№23 від 21.06.2019;

від відповідача - Березовська О.В., довіреність б/н від 29.11.2018, адвокат;

від третьої особи-1 - Березовська О.В., довіреність б/н від 02.01.2019, адвокат;

від третьої особи-2 - не з`явився.

Установив:

Постановою Верховного суду у складі Касаційного господарського суду від 02.04.2019 скасовано рішення Господарського суду Запорізької області від 08.08.2018 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 17.12.2018, справу передано на новий розгляд.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.04.2019, справу № 908/6214/14 передано на новий розгляд судді Горохову І.С.

Ухвалою суду від 26.04.2019 справу № 908/6214/14 прийнято до провадження, присвоєно справі номер провадження 22/74/14-13/48/16-18/98/16-15/86/19. Розгляд справи здійснюється за правилами загального позовного провадження. Судове засідання призначено на 23.05.2019 о/об 10 год. 00 хв.

Ухвалою суду від 23.05.2019 строк підготовчого провадження продовжено на тридцять днів - до 25.07.2019 включно. Підготовче засідання відкладалось на 13.06.2019 о/об 11 год. 30 хв.

Ухвалою суду від 13.06.2019 підготовче засідання відкладалось на 02.07.2019 о/об 14 год. 15 хв.

Ухвалою суду від 02.07.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу № 908/6214/14 до судового розгляду по суті на 24.07.2019 о/об 15 год. 30 хв.

Ухвалою суду від 03.07.2019 проведення судового засідання 24.07.2019 призначено в режимі відеоконференції.

Судове засідання 24.07.2019 проводилось в режимі відеоконференції, здійснювався звукозапис судового процесу за допомогою системи "Акорд".

Судом перевірені повноваження присутніх в судовому засіданні представників сторін та третьої особи. З`ясовано про обізнаність уповноважених представників про права та обов`язки учасників судового процесу. Відводів складу суду не заявлено.

В обґрунтування позовних вимог Компанія "Lorley Investments Limited" посилається на те, що внаслідок укладення Компанією "Lorley Investments Limited" та Компанією "Klioril Consulting Ltd" договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ "Амстор" від 17.12.2009 загальний розмір частки, що належить компанії "Lorley Investments Limited" в статутному капіталі ТОВ "Амстор", зменшився з 24,23615% до 11,5547% (з урахуванням виправленої позивачем помилки у позові). Вказав, що договір укладено з перевищенням повноважень представника ОСОБА_2 . , яка діяла від імені Компанії "Lorley Investments Limited" на підставі довіреності від 22.07.2009, оскільки відповідно до вказаної довіреності вона не уповноважувалась на відчуження частини частки в статутному капіталі ТОВ "Амстор", що належить Компанії "Lorley Investments Limited". При цьому позивач звернув увагу, що представником ОСОБА_2 відчужено частку Компанії "Lorley Investments Limited" за ціною 100,00 доларів США при номінальній вартості вказаної частки 8 186 636,43 грн, що еквівалентно 1027155,71 доларів США за офіційним курсом НБУ станом на 17.12.2009. При цьому матеріально-правовою підставою зазначено статті 16, 92, 203, 215, 237, 241 Цивільного кодексу України, статтю 20 Господарського кодексу України.

Представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі. На виконання вимог ухвали Господарського суду Запорізької області 26.04.2019 надав письмові пояснення з урахуванням зазначених постановою Верховного суду у складі Касаційного господарського суду від 02.04.2019 вказівок. В обґрунтування наданих пояснень зокрема зазначив, що участь представників позивача у загальних зборах учасників ТОВ "Амстор" 2010-2013 років та наявність відомостей про зменшений розмір частки в протоколах не підтверджують можливості позивача дізнатися про факт порушення його права саме у той спосіб, у який воно було порушене та про особу, яка його порушила. З посиланням на п.1 ч. 1 ст. 1006 ЦК України зазначив, що виконання повіреним обов`язку повідомляти довірителеві відомості про хід виконання його доручення залежить виключно від волевиявлення повіреного. Виключно від волевиявлення повіреного залежить і обсяг відомостей, які він вважає за необхідне повідомити довірителеві. Обізнаність представників про зазначений в протоколах розмір частки позивача у статутному капіталі ТОВ "Амстор", не свідчить про таку обізнаність позивачем, оскільки закон не пов`язує обізнаність довірителя щодо окремих обставин з фактом обізнаності щодо цих обставин повіреного (представника). В матеріалах справи відсутні докази повідомлення позивачу його представниками відомостей про розмір частки позивача у статутному капіталі ТОВ "Амстор", визначений в протоколах загальних зборів учасників ТОВ "Амстор" 2010-2013 років. Наявні в матеріалах справи протоколи загальних зборів учасників ТОВ "Амстор" № 2 від 17.01.2012, № 12 від 06.04.2013, №3 від 28.02.2013 не можуть свідчити про обставину пропуску позивачем позовної давності, оскільки трирічний строк з дати їх складання спливає відповідно у січні 2015, квітні 2015, лютому 2016, тоді як позовна заява подана позивачем у грудні 2014 року. Не є доказом обізнаності позивача і протоколи загальних зборів учасників ТОВ "Амстор" № 1 від 28.01.2010, № 11 від 06.05.2010 підписані від імені позивача ОСОБА_2 .. Оскільки представник ОСОБА_2 діяла поза інтересами позивача на відчуження частини частки в статутному капіталі ТОВ "Амстор" та за відсутності волевиявлення позивача на укладення оспорюваного договору, і у подальшому взяла участь у зборах від 28.01.2010 і 06.05.2010. Позивач який не уповноважував представника на відчуження частини своєї частки у статутному капіталі ТОВ "Амстор" та укладення відповідного договору, не міг і не повинен був передбачати можливість вчинення таких дій представником без повноважень. Копії фінансової звітності позивача за 2011 рік не підтверджують факту обізнаності позивача про укладення оспорюваного договору та зменшення розміру частки позивача у статутному капіталі ТОВ "Амстор" ні в 2009, ні в 2011 роках оскільки складені та опубліковані в грудні 2012, та не можуть свідчити про обставину пропуску позивачем позовної давності через сплив трирічного строку з дати їх складання й опублікування у грудні 2015. Звертає увагу суду на те, що позивачу стало відомо про укладення оспорюваного договору в квітні 2014 року під час розгляду Господарським судом Донецької області справи №905/1994/14.

Представник відповідача проти позову заперечив у повному обсязі, з підстав викладених у відзиві. За доводами відповідача, договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ "Амстор" від 17.12.2009 укладено із дотриманням вимог чинного законодавства. Зазначає, що паралельно з укладенням спірного договору, відбулися загальні збори учасників ТОВ "Амстор" (протокол №45 від 17.12.2009), на яких була надана згода Компанії "Lorley Investments Limited" на відступлення шляхом продажу частини належної їй частки у статутному капіталі ТОВ "Амстор" у розмірі 12,6814%, що становить 8 186 636,43 грн., на користь інших учасників, а у разі їх відмови "KLIORIL CONSULTING LTD", за ціною 100,00 доларів США. На цих загальних зборах був затверджений новий склад учасників ТОВ "Амстор", відповідно до якого Компанії "Lorley Investments Limited" належала частка в розмірі 11,5547% у статутному капіталі ТОВ "Амстор", а компанії "KLIORIL CONSULTING LTD" в розмірі 19,6447%. На виконання рішення загальних зборів учасників ТОВ "Амстор", оформленого протоколу №45 від 17.12.2009 та спірного договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ "Амстор" від 17.12.2009, Компанія "Lorley Investments Limited" в особі ОСОБА_2 підписала відповідний статут ТОВ "Амстор" з часткою Компанії "Lorley Investments Limited" в розмірі 11,5547%. Відповідно до рішення господарського суду Дніпропетровської області від 04.06.2015 у справі 910/845/15-г судом встановлено, що представник ОСОБА_2 мала достатній обсяг повноважень та правомірно голосувала загальних зборах учасників ТОВ "Амстор" 17.12.2009 та правомірно, у межах наданих їй повноважень підписала від імені Компанії "Lorley Investments Limited" статут ТОВ "Амстор". На думку відповідача, статут ТОВ "Амстор", затверджений протоколом загальних зборів учасників ТОВ "Амстор" №45 від 17.12.2009, прийнятий на підставі оскаржуваного правочину, є безумовним доказом схвалення Компанією "Lorley Investments Limited" цього оскаржуваного правочину. Обставини схвалення договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ "Амстор" від 17.12.2009, Компанією "Lorley Investments Limited" підтверджується судовими рішеннями у справі №910/845/15-г, протоколом загальних зборів учасників №45 від 17.12.2009; протоколами загальних зборів учасників ТОВ "Амстор" за період з 2010 по 2013 роки включно; щорічною фінансовою звітністю Компанії "Lorley Investments Limited" за 2011 рік. Станом на грудень 2014 року минуло більше 3 років з моменту коли позивач дізнався або міг дізнатися про укладення спірного право чину. Компанія "KLIORIL CONSULTING LTD" вважає, що позивачем без поважних причин пропущений строк позовної давності, та заявляє про застосування судом строків позовної давності. Просить суд у задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи-1 (ТОВ "Амстор") надав письмові пояснення з урахуванням зазначених постановою Верховного суду у складі Касаційного господарського суду від 02.04.2019 вказівок. В підтвердження своїх доводів третя особа-1 також послалася на висновки господарського суду Дніпропетровської області, викладені у рішенні від 04.06.2015 у справі № 910/845/15-г про визнання недійсними рішення загальних зборів учасників ТОВ "Амстор" № 45 від 17.12.2009, якими, на його думку, підтверджується необмеженість повноважень ОСОБА_2 на вчинення дій, як представника позивача. Третя особа-1 звернула увагу, що представники позивача неодноразово приймали участь у подальших зборах учасників ТОВ "Амстор" у період 2010-2014 років, що свідчить, що позивач через своїх представників реалізовував права і вчиняв юридично значимі дії, як учасника ТОВ "Амстор" з часткою у статутному капіталі в розмірі 11,5547%. Наголошує, що під час розгляду справи № 910/845/15-г судами всіх інстанції досліджувався факт наявності необхідного обсягу повноважень у представника позивача для дій, пов`язаних з розпорядженням часткою у статутному капіталі. Обставини схвалення договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ "Амстор" від 17.12.2009, Компанією "Lorley Investments Limited" підтверджується судовими рішеннями у справі № 910/845/15-г, протоколом загальних зборів учасників № 45 від 17.12.2009; протоколами загальних зборів учасників ТОВ "Амстор" за період з 2010 по 2013 роки включно; щорічною фінансовою звітністю Компанії "Lorley Investments Limited" за 2011 рік. Просить суд відмовити у позові у повному обсязі.

Представник третьої особи-2 д судового засідання не з`явився, надіслав заяву, в якій просить прийняти рішення на розсуд суду та розглянути справу без участі представника.

Позивач скориставшись своїм правом, наданим ст. 166 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відповідь на відзив від 05.06.2019, за якою не погоджується з запереченнями відповідача викладеними у відзиві.

В судовому засіданні 24.07.2019 судом, в порядку ст. 240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення, судом оголошено, що повний текст рішення буде складено протягом 10 днів.

Заслухавши доводи представників сторін, з`ясувавши всі фактичні обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, господарський суд установив наступне.

Відповідно до п. 7.7 статуту товариства з обмеженою відповідальністю "Амстор" (третя особа-1, Товариство), затвердженого протоколом загальних зборів учасників товариства № 27 від 29.08.2008, зареєстрованого Державним реєстратором Виконавчого комітету Донецької міської ради 08.10.2008, компанія "Lorley Investments Limited" (позивач) було учасником ТОВ "Амстор" з часткою у статутному капіталі у розмірі 15645917,00 грн. (п`ятнадцять мільйонів шістсот сорок п`ять тисяч дев`ятсот сімнадцять грн. 57 коп.), що складає 24,2361 % статутного капіталу ТОВ "Амстор" та 242361 голосів.

Компанією "Lorley Investments Limited" (Продавцем), в особі довіреної особи ОСОБА_2 , яка діяла на підставі довіреності від 22.07.2009, та Компанією "KLIORIL CONSULTING LTD" (Покупцем, відповідачем), в особі довіреної особи ОСОБА_3 , який діяв на підставі довіреності від 10.08.2009, 17 грудня 2009 року у місті Донецьку, Україна, на підставі протоколу Загальних зборів учасників ТОВ "Амстор" № 45 від 17.12.2009, укладено договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ "Амстор" (надалі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору Продавець продав Покупцеві частину частки у статутному капіталі ТОВ "Амстор", у розмірі 8 186 636,43 грн (вісім мільйонів сто вісімдесят шість тисяч шістсот тридцять шість грн. 43 коп.), що складає 12,6814 % (дванадцять цілих шість тисяч вісімсот чотирнадцять десятитисячних відсотка) статутного капіталу Товариства (надалі - частка), а покупець купив цю частину частки та сплатив за неї грошову суму у розмірі та в порядку, визначених Договором.

Згідно з п. 2.1 Договору право власності на частину частки до Покупця переходить з дня державної реєстрації змін до Статуту Товариства, що пов`язані з відчуженням частини частки у статутному капіталі Товариства за цим договором.

Пунктом 2.2 Договору визначено, що з дня переходу до Покупця права на частину частки у статутному капіталі Товариства до останнього переходять всі права та обов`язки Продавця, як учасника Товариства.

Відповідно до п. 3.1 Договору продаж частини частки за погодженням сторін вчинюється за 100 (сто) доларів США.

Покупець зобов`язується сплатити Продавцеві вартість частки в термін до 17.12.2010 (п. 3.2 Договору).

Питання наявності або відсутності необхідного обсягу повноважень у представника Компанії "Lorley Investments Limited" ОСОБА_4 Оксани Анатоліївни, яка діяла на підставі довіреності від 22.07.2009, для дій, пов`язаних з розпорядженням часткою у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Амстор" були предметом розгляду у справі № 905/1994/14.

Під час розгляду справи № 905/1994/14 судами встановлено, що ОСОБА_2 , відповідно до наданих їй вказаною довіреністю повноважень, не уповноважувалася на відчуження частини частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Амстор", що належить Компанії "Lorley Investments Limited".

Посилаючись на відсутність повноважень у представника ОСОБА_2 , яка діяла від імені Компанії "Lorley Investments Limited" на підставі довіреності від 22.07.2009, на відчуження частини частки в статутному капіталі ТОВ "Амстор", що належить Компанії "Lorley Investments Limited", а також на відсутність волевиявлення позивача на укладення договору та наступного його схвалення, компанія звернулася з позовом про захист свого порушеного права та вважає договір таким, що підлягає визнанню недійсним на підставі ст.ст. 203, 215 Цивільного кодексу України.

Кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів (ст. 20 Господарського кодексу України). Перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів визначається частиною 2 статті 16 Цивільного кодексу України, до яких, зокрема, відноситься визнання правочину недійсним.

Статтею 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За приписом статті 215 Цивільного кодексу України (в редакції, яка діяла на момент укладення спірного договору), підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

З урахуванням викладеного, недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб`єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.

В обґрунтування заявленої вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу частини частки в статутному капіталі ТОВ "Амстор" позивач посилається на те, що він є недійсним з огляду недодержання його сторонами частин 1-3 ст. 203 Цивільного кодексу України, які передбачають, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності волевиявлення учасника має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ч. 2 ст. 207 Цивільного кодексу України (в редакції, яка діяла на момент укладення спірного договору 17.12.2009) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Згідно ч. 3 ст. 237 Цивільного кодексу України представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Матеріалами справи підтверджується, що спірний договір від імені продавця - компанії "Lorley Investments Limited" укладено представником ОСОБА_2 , яка діяла на підставі довіреності від 22.07.2009.

Питання наявності або відсутності необхідного обсягу повноважень у представника позивача ОСОБА_2 , яка діяла на підставі довіреності від 22.07.2009, для дій, пов`язаних з розпорядженням часткою у статутному капіталі ТОВ "Амстор" досліджувалось господарськими судами трьох інстанцій під час розгляду справи № 905/1994/14.

Так, постановою Вищого господарського суду України від 23.07.2014 у справі № 905/1994/14 встановлено, що ОСОБА_2 , відповідно до наданих їй вказаною довіреністю повноважень, не уповноважувалася на відчуження частини частки в статутному капіталі ТОВ "Амстор", що належить компанії "Lorley Investments Limited".

Як встановлено судами та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 , відповідно до довіреності, виданої їй Компанією "Lorley Investments Limited", була уповноважена представляти інтереси Компанії (ПК "Lorley Investments Limited") як засновника (учасника) Товариства з обмеженою відповідальністю "Амстор" (компанія), створеного на території України у відповідності до законодавства України. Задля цього довірена особа вповноважується:

1. Підписувати засновницькі документи, зміни і доповнення до них.

2. Приймати участь в управлінні Компанією, включаючи голосування на загальних зборах її учасників.

3. Підписувати рішення (звіти) загальних зборів учасників та інші документи керівних органів Компанії.

4. Підписувати угоди купівлі-продажу, контракти, заяви та інші документи про придбання або відчуження акцій Компанії.

5. Вживати всіх заходів, що вважаються необхідними чи потрібними у термінах чинного законодавства стосовно компанії і, зокрема, у зв`язку з її бізнесовою діяльністю, та, з огляду на це, підписувати і подавати такі документи до всіх компетентних органів, виконувати і, у разі необхідності, надавати письмові зобов`язання;

6. Бути чинним і законним представником з метою вчинення усіх та будь-яких дій стосовно компанії.

При цьому, у вказаній довіреності терміном "Компанія" (з великої літери) позначається позивач - ПК "Lorley Investments Limited", а терміном "компанія" (з маленької літери) позначається Товариство з обмеженою відповідальністю "Амстор".

Отже, повноваження ОСОБА_2 , як представника Приватної Компанії "Lorley Investments Limited" стосовно Товариства з обмеженою відповідальністю "Амстор", визначені в пунктах 5 та 6 довіреності. Одночасно, іншими пунктами довіреності визначені повноваження ОСОБА_2 стосовно Приватної Компанії "Lorley Investments Limited". Пунктом 4 довіреності ОСОБА_2 було надано повноваження здійснювати відчуження (придбання) акцій Приватної Компанії "Lorley Investments Limited", що кореспондується із розділом статуту вказаної Компанії "Покупка акцій", а також приймати участь в управлінні Компанії (пункт 2 довіреності).

Судами встановлено, що ОСОБА_2 , відповідно до наданих їй вказаною довіреністю повноважень, не уповноважувалася на відчуження частини частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Амстор", що належить Компанії "Lorley Investments Limited".

Згідно із частиною 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Обставини відсутності повноважень у ОСОБА_2 , яка діяла від імені Компанії "Lorley Investments Limited" на підставі довіреності від 22.07.2009, на укладення договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Амстор" від 17.12.2009, не потребують повторного доведення при розгляді даної справи.

Разом з тим, судами попередніх інстанцій встановлено, що укладення оспорюваного договору зі сторони Компанії "Lorley Investments Limited" представником ОСОБА_2 з перевищенням повноважень відбулося за відсутності наступного схвалення такого правочину юридичною особою, що є підставою для визнання договору недійсним.

Відповідно до статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу України. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно зі статтею 203 Цивільного кодексу України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Частиною 2 статті 207 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Згідно із частиною 1 статті 92 Цивільного кодексу України юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Частиною 3 зазначеної статті передбачено, що орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

Відповідно до частини 3 статті 237 Цивільного кодексу України представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Статтею 241 ЦК України визначено, що правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов`язки з моменту вчинення цього правочину.

Перевищення повноважень це довільне збільшення представником обсягу права на здійснення правочинів, який встановлено вказівками особи, яку представляють, або нормами права. При перевищенні повноважень представник зі своєї ініціативи розширює межі наданого йому повноваження, не погодивши такий відступ з особою, яку він представляє.

Наступне схвалення юридичною особою правочину, вчиненого від її імені представником, який не мав належних повноважень, унеможливлює визнання такого правочину недійсним (ст. 241 Цивільного кодексу України). Настання передбачених цією статтею наслідків ставиться в залежність від того, чи було в подальшому схвалено правочин особою, від імені якої його вчинено; тому господарський суд повинен у розгляді відповідної справи з`ясовувати пов`язані з цим обставини. Доказами такого схвалення можуть бути відповідне письмове звернення уповноваженого органу (посадової особи) такої юридичної особи до другої сторони правочину чи до її представника (лист, телефонограма, телеграма, телетайпограма тощо) або вчинення зазначеним органом (посадовою особою) дій, які свідчать про схвалення правочину (прийняття його виконання, здійснення платежу другій стороні, підписання товаророзпорядчих документів і т. ін.). Наведене стосується й тих випадків, коли правочин вчинений не представником юридичної особи з перевищенням повноважень, а особою, яка взагалі не мала повноважень щодо вчинення даного правочину.

Визначальним у вчиненні дій щодо схвалення правочину, вчиненого з перевищенням повноважень, є зміст таких дій, оскільки вони мають свідчити про прийняття правочину до виконання. Очевидно також, що таке схвалення повинно бути до прийняття рішення у справі про визнання правочину недійсним.

В матеріалах справи відсутні докази передання позивачем майнових прав на частку у статутному капіталі ТОВ "Амстор" відповідачу та докази сплати відповідачем та прийняття позивачем вартості придбаної частки, будь-які інші докази, які б підтверджували схвалення позивачем спірного правочину також не надані.

Наведене свідчить про укладення спірного договору з боку компанії "Lorley Investments Limited" представником ОСОБА_2 з перевищенням повноважень та за відсутності наступного схвалення такого правочину юридичною особою, що не відповідає вимогам ч. 2-3 ст. 203 ЦК України.

Крім того, стосовно відсутності погодження Компанії "Lorley Investments Limited" спірного договору купівлі-продажу свідчить той факт, що як тільки вказаній компанії стало відомо про спірний договір купівлі-продажу, остання звернулася до суду із даним позовом про визнання такого договору купівлі-продажу недійсним, що ще раз підкреслює відсутність погодження продавця за спірним договором купівлі-продажу цього договору.

Тобто, недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб`єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.

При цьому, згідно із ст. 217 Цивільного кодексу України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

На підставі викладеного, виходячи з того, що договір купівлі-продажу від 17.12.2009 був підписаний від імені Компанії "Lorley Investments Limited" особою, яка не була уповноважена на вчинення вказаних дій, тобто, з порушенням норм закону та без наступного схвалення юридичною особою право чину, вказаний договір підлягає визнанню недійсним.

Згідно із ст. 236 Цивільного кодексу України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Таким чином, враховуючи висновки суду щодо недійсності договору купівлі-продажу від 17.12.2009, останній є таким з моменту його вчинення.

За таких обставин, враховуючи викладене, позовні вимоги Компанії "Lorley Investments Limited", м. Нікосія, Кіпр про визнання недійсним договору від 17.12.2009 купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «Амстор» підлягають задоволенню.

Розглянувши клопотання компанії "KLIORIL CONSULTING LTD" та ТОВ "Амстор" про застосування наслідків спливу позовної давності, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до ст.ст. 256, 257 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 4 статті 267 Цивільного кодексу України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Скасовуючи рішення місцевого та апеляційного господарських судів у справі № 908/6214/14 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в постанові від 02.04.2019 зазначив про те, що суди не з`ясували усіх фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, зокрема, часу, коли Компанія "Lorley Investments Limited" довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, та наявності правових підстав для застосування позовної давності, про що заявлено стороною у спорі до винесення рішення судом.

Відтак ключовим для правильного вирішення даного спору є необхідність встановлення вірного початку перебігу строку позовної давності для Компанія "Lorley Investments Limited".

Відповідачем компанією "KLIORIL CONSULTING LTD", заявлено клопотання про застосування строків позовної давності до даних правовідносин в три роки, що передбачено статтею 257 ЦК України. В обґрунтування клопотання посилається на обізнаність компанією "Lorley Investments Limited" щодо пропуску строку позовної давності.

Вказує, що позивач мав дізнатися про укладення спірного договору 17.12.2009, оскільки саме в цей день його повноважний представник ОСОБА_2 приймала участь у загальних зборах учасників ТОВ "Амстор" (протокол № 45 від 17.12.2009), від імені позивача голосувала за затвердження Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Амстор" у новій редакції та підписала цей статут у новій редакції від імені позивача.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 04.06.2015 у справі № 910/845/15-г встановлено, що ОСОБА_2 мала достатній обсяг повноважень та правомірно голосувала на цих загальних зборах учасників ТОВ "Амстор" 17.12.2009 та правомірно, у межах наданих їй повноважень підписала від імені компанії "Lorley Investments Limited" статут ТОВ "Амстор" в новій редакції.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 04.06.2015 у справі № 910/845/15-г залишене без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 23.07.2015, постановою Вищого господарського суду України від 02.12.2015.

Крім того, представники компанії "Lorley Investments Limited" протягом 3 років приймали участь у загальних зборах учасників ТОВ "Амстор" з кількістю голосів, що відповідає 11,5547% статутного капіталу ТОВ "Амстор". Звертає увагу суду на протоколи загальних зборів учасників ТОВ "Амстор" від 15.08.2011, 29.08.2011, 17.01.2012, 06.04.2012, відповідно до яких представник ОСОБА_6 приймав участь у загальних зборах учасників ТОВ "Амстор" та голосував по всіх питаннях порядку денного саме з часткою 11,5547%.

Положеннями статті 15 Цивільного кодексу України закріплено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Строк, у межах якого пред`являється позов особою право якої порушене визначено як позовну давність (стаття 256 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Отже загальне правило про початок перебігу позовної давності, яке міститься у статті 261 Цивільного кодексу України, встановлює три можливі варіанти:

- коли особа довідалася про порушення свого права;

- коли особа могла довідатися про порушення свого права;

- коли особа довідалася про порушника свого права.

Формулювання загального правила щодо початку перебігу позовної давності пов`язане не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини.

Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів (статті 15, 16 Цивільного кодексу України), за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права (зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 03.02.2016 у справ № 6-75цс15).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Для юридичної особи (суб`єкта підприємницької діяльності) як сторони правочину (договору) днем початку перебігу строку позовної давності слід вважати день вчинення правочину (укладання договору), оскільки він збігається із днем, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права.

Компанія "Lorley Investments Limited" надала до суду письмові пояснення в яких вказує, що про порушення своїх прав та обов`язків стало відомо лише в квітні 2014 року під час розгляду Господарським судом Донецької області справи № 905/1994/14. А саме з копії позовної заяви від 26.03.2014, поданої ТОВ "Амстор", як третьої особи в рамках справи 905/1994/14, зокрема з долученої до позовної заяви копії Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Амстор" від 24.12.2009 зі зменшеною часткою Компанії "Lorley Investments Limited" (11,5547%). Копія позову з додатками надіслана Товариством з обмеженою відповідальністю "Амстор" учасникам справи № 905/1994/14 в тому числі Компанії "Lorley Investments Limited", що підтверджується описом вкладення до цінного листа та поштовою квитанцією від 26.03.2014.

З моменту як позивач дізнався про порушене право, ним було застосовано заходи захисту свого порушеного права шляхом звернення до суду з позовом.

Крім того, слід зазначити, що пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Якщо позовні вимоги господарським судом визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, суд зобов`язаний застосувати до спірних правовідносин положення статті 267 ЦК України та вирішити питання про наслідки такого спливу (тобто або відмовити в позові у зв`язку зі спливом позовної давності, або, за наявності поважних причин її пропуску, захистити порушене право, але в будь-якому разі вирішити спір з посиланням на зазначену норму ЦК України).

Для визначення моменту виникнення права на позов важливими є як об`єктивні (порушення права), так і суб`єктивні (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) аспекти. Порівняльний аналіз термінів "довідався" та "міг довідатися", наведених у статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо. Позивач повинен також довести, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого статтею 74 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів і запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22.10.1996 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства"; пункт 57 рішення від 20.09.2011 у справі "ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії").

Таким чином, позовна давність пов`язується із судовим захистом суб`єктивного права особи в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Якщо упродовж установлених законом строків особа не подає до суду відповідного позову, то за загальним правилом ця особа втрачає право на позов у розумінні можливості в судовому порядку здійснити належне їй цивільне майнове право.

Посилання відповідача на висновок господарського суду у справі № 910/845/15-г стосовно повноважень представника позивача брати участь в управлінні ТОВ "Амстор", голосувати на загальних зборах учасників, підписувати рішення загальних зборів учасників, не стосується повноважень представника позивача щодо укладення договору купівлі-продажу частини частки у статутному капіталі ТОВ "Амстор", що входять до предмета доказування у цій справі. А легітимність рішення загальних зборів учасників ТОВ "Амстор" від 17.12.2009 не впливає на чинність договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ "Амстор".

Постановою Вищого господарського суду України від 02.12.2015 у справі № 910/845/15-г визначено, що обставини щодо повноважень представника Компанії "Lorley Investments Limited" на укладення договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ "Амстор" на підставі довіреності від 22.07.2009 досліджувалися і були встановлені у справі № 905/1994/14.

В рамках справи № 905/1994/14 постановою Вищого господарського суду України від 23.07.2014 встановлені обставини відсутності у довіреності позивача від 22.07.2009 повноважень на відчуження частини частки у статутному капіталі ТОВ "Амстор", що належить Компанії "Lorley Investments Limited".

Посилання відповідача на обізнаність представника Компанії "Lorley Investments Limited" про існування договору від 17.12.2009 та який безпосередньо приймав участь в укладенні правочину та в загальних зборах товариства, не може свідчити про обізнаність самого позивача, оскільки такий договір було укладено представником з перевищенням повноважень. У представника Компанії "Lorley Investments Limited" з моменту видачі довіреності були відсутні повноваження на відчуження часток Компанії "Lorley Investments Limited" у статутному капіталі ТОВ "Амстор".

За таких обставин, твердження відповідача щодо обізнаності представника позивача про укладення спірного договору 17.12.2009 та участь цього представника у загальних зборах товариства, не підтверджує обізнаності позивача як юридичної особи про відчуження частини належної йому частки на користь відповідача та укладення спірного договору купівлі-продажу.

Крім того, при встановленні факту обізнаності Компанією "Lorley Investments Limited", суд не бере до уваги посилання відповідача у своїх запереченнях на щорічну фінансову звітність Компанії "Lorley Investments Limited" за 2011 рік, розміщеної у Реєстратора компанії Республіки Кіпр, оскільки зазначений звіт був оприлюднений у грудні 2012 року, та не може свідчити про обізнаність укладення правочину саме з 2009 року.

З урахуванням викладеного, судом не приймаються до уваги твердження відповідача щодо обізнаності позивача стосовно порушення прав та інтересів з 2009 року, оскільки представник позивача ОСОБА_2 , яка приймала участь на вказаних загальних зборах щодо відчуження частини частки в статутному капіталі товариства, діяла поза інтересами Компанії "Lorley Investments Limited" та за відсутності волевиявлення Компанії на укладення оспорюваного договору. Позивачем не було схвалено спірний правочин, а навпаки застосовано заходи захисту свого порушеного права шляхом звернення до суду, для його спростування як юридичного факту та відновлення правового становища, яке існувало до його укладення.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

При цьому виконання рішень, винесених судом, є невід`ємною частиною права на суд, адже в іншому випадку положення статті 6 Конвенції будуть позбавлені ефекту корисної дії (пункти 34, 37 рішення Європейського суду з прав людини у справі Бурдов проти Росії).

Вимога п. 1 ст. 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітися як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь вмотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

За приписами ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Вказані докази повинні містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об`єктивної істини.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Аналіз наведених вище норм права вказує на необхідність подання стороною належних та допустимих доказів в обґрунтування своєї правової позиції щодо наявності порушення її прав та законних інтересів.

Враховуючи викладене, відповідачем та третьою особою-1 не доведено належними та допустимими доказами поважності причин пропуску позивачем строку позовної давності для звернення до суду з даним позовом.

Відповідно до вимог ст. 129 ГПК України судовий збір у розмірі 1218,00 грн. покладається на відповідача, оскільки спір до суду в цій частині доведений з його вини.

Керуючись ст. ст. 73, 86, 202, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Амстор» від 17.12.2009, укладений між Компанією «Lorley Investments Limited» в особі довіреної особи ОСОБА_2 та Компанією "KLIORIL CONSULTING LTD".

Стягнути з компанії "KLIORIL CONSULTING LTD" (адреса місцезнаходження: 155, Archiepiskopou Makariou, III, Avenue Proteas House, 5th Floor, 3026, Limassol, Cyprus; адреса для листування: 49101, м. Дніпро, пр. Пушкіна, 21 ВПЗ № 101, а/с 5405; ідентифікаційний код юридичної особи 253416) на користь Компанії «Lorley Investments Limited» (адреса місцезнаходження: Annis Komninis, 29A, 1061, Nicosia, Cyprus; адреса для листування: 69118, м. Запоріжжя, а/с 7477, ідентифікаційний код юридичної особи 182685) судовий збір у розмірі 1218,00 грн (одна тисяча двісті вісімнадцять гривень 00 коп). Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 05 серпня 2019 року.

Суддя І. С. Горохов