ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.07.2019 року Справа № 904/89/19

м.Дніпро, пр.Д. Яворницького, 65

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді (доповідача) - Кузнецової І.Л.,

суддів - Кощеєва І.М., Подобєда І.М.,

при секретарі судового засідання Ревковій Г.О.,

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 23.04.2019 у справі №904/89/19 (суддя Назаренко Н.Г., повний текст складено 25.04.2019)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут", м. Дніпро

до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: Департамент соціальної політики виконкому Криворізької міської ради, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про стягнення трьох процентів річних в сумі 547077грн.20коп. та інфляційних втрат в сумі 1972750грн.48коп.

ВСТАНОВИВ:

- рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 23.04.2019 у справі №904/89/19 товариству з обмеженою відповідальністю (далі-ТОВ)"Дніпропетровськгаз збут" відмовлено у задоволенні позову про стягнення з Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради трьох процентів річних в сумі 547077грн.20коп. та інфляційних втрат в сумі 1972750грн.48коп.;

- приймаючи рішення, господарський суд виходив з того, що відповідач не є учасником відносин стосовно встановленого спільними протокольними рішеннями порядку проведення взаєморозрахунків, з того, що при надходженні на його рахунок коштів субвенції з Державного бюджету ним, у термін, передбачений умовами договору №2017/КР/С-004/2 на фінансування субсидій від 19.01.2017, наданих населенню у 2017 році для відшкодування оплати споживчого природного газу, здійснювалося перерахування коштів на рахунок позивача, а також з того, що вказаний договір не містить посилань на проведення розрахунків в порядку та з урахуванням спільних протокольних рішень, як на підставу, що може або повинна виникнути в майбутньому;

- не погодившись з прийнятим рішенням, ТОВ "Дніпропетровськгаз збут" подало апеляційну скаргу, в якій з посиланням на неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права та на невідповідність висновків суду, викладених в рішенні, обставинам справи просить це рішення скасувати, ухвалити нове рішення та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі;

- у поданій скарзі йдеться про те, що стягнення коштів з відповідача у даній справі передбачено нормами Бюджетного кодексу України, Порядків фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення №№493, 256, 20, про те, що чинне законодавство України не передбачає обов`язкового укладення договору про відшкодування витрат за наданні послуги газопостачання громадянам, які мають право на отримання субсидій і субвенцій, тобто, в даному випадку, зобов`язання сторін виникають безпосередньо із законодавства України, про те, що законодавством не передбачена залежність розміру відшкодування від фактичного фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету або повне чи часткове звільнення від обов`язку щодо здійснення розрахунків з постачальниками послуг на пільгових умовах, про те, що відповідач у встановлений законодавством строк кошти за надані послуги з газопостачання по субсидіям не відшкодував, про те, що господарський суд неправомірно послався на належне та сумлінне виконання відповідачем умов договору і на те, що Управління не є належним відповідачем по справі, оскільки останнє є розпорядником коштів бюджетного фінансування соціальних пільг Довгинцівського району м.Кривого Рогу, а також про те, що доводи відповідача стосовно відсутності з його боку відповідальності за своєчасні та в повному обсязі розрахунки нарахованих субсидій, пов`язаних із споживанням природного газу населенням є безпідставними;

- відповідач вважає рішення господарського суду обгрунтованим, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, у 2017 році фінансування субсидій з державного бюджету здійснювалося двома механізмами згідно з постановами Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 року №20, якою затверджено Порядок перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій та від 04.03.2002 року №256, якою затверджено Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення на рахунок субвенцій з державного бюджету, на те, що фінансування субсидій на підставі спільних протокольних рішень та на підставі договору №-2017/КР/С-004/2 від 19.01.2017 здійснювалося у відповідності з вимогами постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 року №20, на те, що позивач безпідставно та необгрунтовано в позовній заяві та в розрахунках, які додані до цієї заяви, зазначив періоди прострочення, кінцеву дату розрахунку та інфляційне збільшення боргу всупереч договору №-2017/КР/С-004/2 від 19.01.2017 та Порядку фінансування субвенцій, на те, що Управління не є головним розпорядником коштів та не є стороною в спільних протокольних рішеннях, у зв`язку з чим, ним не порушено вимоги п.3.4 договору, а також на те, що по мірі надходження коштів ним, як розпорядником нижчого рівня, виконано умови договору в повному обсязі і не порушено терміни перерахування коштів, визначених вказаним пунктом договору;

- третя особа відзив на апеляційну скаргу не надала, в судовому засіданні представник третьої особи проти апеляційної скарги заперечує.

Відповідно до ч.1 ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.01.2017 ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» (постачальником) та Управлінням праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради (платником) укладено договір на фінансування субсидій № 2017/КР/С-004/2, наданих населенню у 2017 році для відшкодування оплати споживчого природного газу.

Згідно з п.1.1 договору предметом цього договору є взаємовідносини сторін щодо фінансування субсидій та компенсацій, пов`язаних з відшкодуванням населенню вартості послуг з газопостачання.

Відповідно до п.1.2 договору постачальник здійснює постачання природного газу споживачам, які мають право на отримання субсидій, а платник здійснює розрахунки за спожитий природний газ в межах своїх кошторисних призначень згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 року № 848 "Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива" в межах соціальних нормативів, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 року № 409 "Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування".

Відповідно до п. 3.1 договору платник здійснює розрахунки по відшкодуванню постачальнику вартості послуг з газопостачання в межах своїх кошторисних призначень згідно з вимогами постанови Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року № 848 в межах соціальних нормативів, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 року № 409.

П.3.3. договору передбачено, що централізовані розрахунки, які здійснюються за рахунок субвенції з Державного бюджету України до місцевих бюджетів, проводяться через спеціальний рахунок постачальника, відкритий у банку Головного управління Державної Казначейської служби України у Дніпропетровській області.

У разі, якщо кошти перераховуються платником без централізованих розрахунків, використовується поточний рахунок постачальника зі спеціальним режимом використання. Реквізити рахунків вказані у розділі 10 договору.

П. 3.4 договору встановлено, що термін перерахування коштів, передбачених платником для відшкодування вартості послуг з газопостачання постачальнику згідно з Законом України "Про державний бюджет на 2017 рік", Бюджетним кодексом та постановою Кабінету Міністрів України № 20 від 11.01.2005 не повинен перевищувати 3-х банківських днів з дня отримання коштів на розрахунковий рахунок платника.

В п. 9.1 договору сторони узгодили, що договір набирає чинності з 01.01.2017 і діє в частині реалізації газу постачальником до 31.12.2017, а в частині проведення платником розрахунків з відшкодування постачальнику вартості послуг з газопостачання - до їх повного здійснення.

На виконання вимог постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 року №256 та постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 року №20 Управлінням та ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» були складені акти звіряння розрахунків.

В подальшому, на підставі складених актів та з метою погашення взаємної заборгованості за природний газ Головним управлінням Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області (стороною 1), Департаментом фінансів Дніпропетровської облдержадміністрації (стороною 2), Департаментом соціального захисту населення Дніпропетровської облдержадміністрації (стороною 3), ТОВ "Дніпропетровськгаз збут" (стороною 4), Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" (стороною останньою) підписані спільні протокольні рішення.

Відповідно до спільного протокольного рішення від 21.02.2017 №1362 на користь ТОВ Дніпропетровськгаз збут підлягали перерахуванню 46369978грн.33коп. заборгованості по субсидіях.

Відповідно до спільного протокольного рішення від 21.02.2017 №96/УТГ на користь ТОВ Дніпропетровськгаз збут підлягали перерахуванню 7354940грн.05коп. заборгованості по субсидіях.

Відповідно до спільного протокольного рішення від 21.03.2017 №1985 на користь ТОВ Дніпропетровськгаз збут підлягали перерахуванню 34787440грн.59коп. заборгованості по субсидіях.

Відповідно до спільного протокольного рішення від 20.04.2017 №2413 на користь ТОВ Дніпропетровськгаз збут підлягали перерахуванню 47325398грн.24коп. заборгованості по субсидіях.

Відповідно до спільного протокольного рішення від 18.08.2017 №3362 на користь ТОВ Дніпропетровськгаз збут підлягали перерахуванню 11182104грн.58коп. заборгованості по субсидіях.

Відповідно до спільного протокольного рішення від 20.09.2017 №3575 на користь ТОВ Дніпропетровськгаз збут підлягали перерахуванню 4742123грн.50коп. заборгованості по субсидіях.

Відповідно до спільного протокольного рішення від 20.10.2017 №3777/У на користь ТОВ Дніпропетровськгаз збут підлягали перерахуванню 379296грн.28коп. заборгованості по субсидіях.

Відповідно до спільного протокольного рішення від 20.10.2017 №3768 на користь ТОВ Дніпропетровськгаз збут підлягали перерахуванню 3137073грн.11коп. заборгованості по субсидіях.

Відповідно до спільного протокольного рішення від 20.11.2017 №4038 на користь ТОВ Дніпропетровськгаз збут підлягали перерахуванню 8677029грн.41коп. заборгованості по субсидіях.

Відповідно до спільного протокольного рішення від 24.11.2017 №4115/У на користь ТОВ Дніпропетровськгаз збут підлягали перерахуванню 1025039грн.32коп.заборгованості по субсидіях.

Відповідно до спільного протокольного рішення від 20.12.2017 №372/УТГ на користь ТОВ Дніпропетровськгаз збут підлягали перерахуванню 15000000грн.00коп. заборгованості по субсидіях.

Відповідно до спільного протокольного рішення від 20.12.2017 №4642/У на користь ТОВ Дніпропетровськгаз збут підлягали перерахуванню 5003304грн.62коп. заборгованості по субсидіях.

Згідно з розділом 1 предметом спільних протокольних рішеннь є організація проведення сторонами взаєморозрахунку відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20 .

Розділом 3 спільних протокольних рішень встановлено, що сторони договору зобов`язуються перерахувати кошти наступній стороні, а сторона остання - до загального фонду Державного бюджету України або на рахунки в системі електронного адміністрування податку на додану вартість не пізніше наступного дня після їх зарахування на рахунки.

Розрахунки по спільних протокольних рішеннях здійснені відповідачем в день надходження коштів на рахунок останнього, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями, копії яких представлені в матеріалах справи.

Звертаючись з позовом до суду про стягнення з відповідача трьох процентів річних в сумі 547077грн.20коп. за період з 01.03.2017 по 23.05.2018 та 1972750грн.48коп. інфляційних втрат за період з березня 2017 року по травень 2018 року, позивач послався на порушення відповідачем строків оплати по перелічених вище рішеннях.

Ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст. 530 названого Кодексу, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами ч.2 ст.625 Кодексу боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 19 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" встановлено, що виключно законами України визначаються пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв`язку та критерії їх надання. Державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" виконавець послуг має право отримувати компенсацію за надані відповідно до закону окремим категоріям громадян пільги та нараховані субсидії з оплати житлово-комунальних послуг.

За змістом ч. 2 ст. 16 Закону України Про ринок природного газу вразливі споживачі мають право на субсидію для відшкодування витрат за спожитий природний газ та іншу адресну допомогу, що надається у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно ч. 6 ст. 48 Бюджетного кодексу України зобов`язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг по оплаті за надані послуги та компенсації громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються органами Державного казначейства України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень..

За приписами пп. б п. 4 ч. 1 ст. 89 та ч.ч.1, 3 ст. 102 названого Кодексу видатки на відшкодування вартості послуг наданих пільговим категоріям громадян здійснюються з місцевих бюджетів за рахунок коштів, які надходять з державного бюджету України (субвенцій з державного бюджету України) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 року №256 затверджено Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення на рахунок субвенцій з державного бюджету (далі - Порядок №256), яким встановлено механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення компенсаційних виплат за вказані пільги окремих категорій громадян за рахунок субвенцій з державного бюджету.

Відповідно до п. 3 Порядку №256 головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення, є керівники головних управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

Згідно з п.п. 5 і 7 Порядку №256 головні розпорядники коштів місцевих бюджетів щомісяця готують інформацію про фактично нараховані суми та акти звіряння розрахунків за надані послуги з підприємствами - надавачами відповідних послуг і надсилають їх фінансовим органам райдержадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення); Міністерство фінансів Автономної Республіки Крим, фінансові органи обласних держадміністрацій протягом двох операційних днів після отримання коштів субвенцій надають органам Державної казначейської служби платіжні доручення щодо перерахування цих коштів на рахунки районних бюджетів, бюджетів міст республіканського Автономної Республіки Крим та обласного значення пропорційно фактичним зобов`язанням з пільг, субсидій, допомоги та компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян відповідних бюджетів на дату проведення платежів з їх оплати. Щомісячні суми субвенцій перераховуються органами Державної казначейської служби на рахунки місцевих бюджетів з урахуванням їх обсягів, передбачених у бюджеті Автономної Республіки Крим, обласних бюджетах для відповідних місцевих бюджетів.

Органи Державної казначейської служби протягом операційного дня з часу отримання відповідних платіжних доручень направляють кошти субвенцій на рахунки місцевих бюджетів, відкриті в територіальних управліннях Державної казначейської служби.

Згідно з ч. 1 п. 8 Порядку № 256 отримані місцевими бюджетами суми субвенцій перераховуються протягом одного операційного дня на рахунки головних розпорядників коштів, відкриті в територіальних управліннях Державного казначейства, для здійснення відповідних видатків.

Ч . 2 п. 8 Порядку №256 встановлено, що головні розпорядники коштів у п`ятиденний термін здійснюють розрахунки із постачальниками відповідних послуг.

Згідно з п.п. 47 ст. 2 Бюджетного кодексу України розпорядник бюджетних коштів - бюджетна установа в особі її керівника, уповноважена на отримання бюджетних асигнувань, взяття бюджетних зобов`язань та здійснення витрат бюджету.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 року №20 затверджено Порядок перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій (далі - Порядок № 20).

Відповідно до п. 2 Порядку №20 казначейство перераховує суми субвенцій на рахунки обласних бюджетів та бюджету м. Києва, відкриті в органах казначейства, згідно з розписом державного бюджету в межах зобов`язань місцевих бюджетів за видатками, зазначеними в пункті 1 цього Порядку.

Відповідно до п. 3 Порядку № 20 обласні та Київська міська держадміністрації розподіляють перераховану відповідно до п. 2 цього Порядку субвенцію між бюджетами районів і міст обласного значення, об`єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, згідно із загальними плановими обсягами субвенцій, визначених бюджетам районів і міст обласного значення, об`єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, у рішеннях про затвердження обласних бюджетів та бюджету м. Києва.

Згідно з п. 5 Порядку № 20 райдержадміністрації та виконавчі органи рад, міст обласного значення, об`єднаних територіальних громад, що створюються: згідно із законом та перспективним планом формування територій громад розподіляють отримані субвенції між головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів відповідно до бюджетної класифікації видатків у межах вартості ресурсів (товарів, послуг), наданих їх постачальникам, пропорційно або диференційовано за видами послуг.

Відповідно до п. 6 Порядку № 20 органи казначейства на підставі платіжних доручень головних розпорядників коштів місцевих бюджетів перераховують кошти на рахунки постачальників ресурсів (товарів, послуг).

П.7 Порядку №20 встановлено, що розрахунки проводяться на підставі актів звіряння або договорів, і спільних протокольних рішень, підписаних усіма учасниками таких розрахунків.

Таким чином, державою запроваджено спеціальний режим проведення розрахунків за поставлений газ, який фактично усуває відповідача від процесу розподілу отриманих коштів субвенцій.

Матеріалами справи підтверджується, що заборгованість, яка виникла, утворилась не з вини відповідача, а через ненадходження коштів у вигляді державної субвенції на відшкодування субсидій на рахунок відповідача.

Зобов`язання у вигляді перерахування коштів на рахунки позивача виникає у відповідача з моменту фінансування. Відповідач виконав зобов`язання вчасно, в момент надходження коштів із бюджету.

Відповідач не є учасником укладання спільних протокольних рішень, не є головним розпорядником коштів бюджетного фінансування соціальних пільг Довгинцівського району м.Кривого Рогу, внаслідок чого, застосування до спірних правовідносин положень Порядку №256 є необгрунтованим, грошові кошти за спільними протокольними рішеннями перераховувалися відповідачем на рахунок позивача в день їх надходження, що фактично позивачем не спростовано.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для нарахування відповідачу трьох процентів річних та інфляційних втрат на підставі ст.625 Цивільного кодексу України, оскільки, в даному випадку, відповідач не допускав прострочення грошового зобов`язання.

Отже, позовні вимоги ТОВ "Дніпропетровськгаз збут" задоволенню не підлягають.

Тому рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін.

Доводи скаржника стосовно того, що відповідач є головним розпорядником коштів бюджетного фінансування соціальних пільг не приймаються колегією суддів до уваги.

Відповідно до п. 18 ст. 2 Бюджетного кодексу України головні розпорядники бюджетних коштів - бюджетні установи в особі їх керівників, які відповідно до статті 22 цього Кодексу отримують повноваження шляхом встановлення бюджетних призначень.

Згідно з ч.ч. 3, 4, 5 ст. 22 названого Кодексу головні розпорядники коштів Державного бюджету України визначаються відповідно до пункту 1 частини другої цієї статті та затверджуються законом про Державний бюджет України шляхом встановлення їм бюджетних призначень.

Головні розпорядники коштів місцевих бюджетів визначаються рішенням про місцевий бюджет відповідно до пунктів 2 і 3 частини другої цієї статті.

Головний розпорядник бюджетних коштів, зокрема, організовує та забезпечує на підставі Бюджетної декларації (прогнозу місцевого бюджету) та плану діяльності на середньостроковий період складання проекту кошторису та бюджетного запиту і подає їх Міністерству фінансів України (місцевому фінансовому органу), отримує бюджетні призначення шляхом їх затвердження у законі про Державний бюджет України (рішенні про місцевий бюджет), приймає рішення щодо делегування повноважень на виконання бюджетної програми розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня та/або одержувачами бюджетних коштів, розподіляє та доводить до них у встановленому порядку обсяги бюджетних асигнувань; затверджує кошториси розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня (плани використання бюджетних коштів одержувачів бюджетних коштів), якщо інше не передбачено законодавством, розробляє проекти порядків використання коштів державного бюджету за бюджетними програмами, передбаченими частиною сьомою статті 20 цього Кодексу, здійснює управління бюджетними коштами у межах встановлених йому бюджетних повноважень, забезпечуючи ефективне, результативне і цільове використання бюджетних коштів, організацію та координацію роботи розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня та одержувачів бюджетних коштів у бюджетному процесі, здійснює внутрішній контроль за повнотою надходжень, взяттям бюджетних зобов`язань розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня та одержувачами бюджетних коштів і витрачанням ними бюджетних коштів.

Згідно з рішенням Криворізької міської ради від 21.12.2016 №1161 "Про міський бюджет на 2017 рік" головним розпорядником коштів у 2017 році визначено Управління праці та соціального захисту населення виконкому Криворізької міської ради (перейменовано в Департамент соціальної політики згідно з рішенням від 30.08.2017 №1954), Управління правці та соціального захисту населення виконавчого комітету Довгиінцевської районної у місті ради є розпорядником нижчого рівня.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі спростовуються вищевикладеним і не впливають на юридичну оцінку обставин справи.

Керуючись ст.ст.269, 275, 276, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

- рішення господарського суду Дніпропетровської області від 23.04.2019 у справі №904/89/19 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення;

- постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повної постанови;

- повна постанова складена 02.08.2019

Головуючий суддя І.Л. Кузнецова

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя І.М. Подобєд