ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" липня 2019 р. Справа № 911/982/19

Господарський суд Київської області у складі судді Горбасенка П.В., розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення та виклику сторін матеріали справи

за позовом Фізичної особи - підприємця Кобзаря Олега Миколайовича

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФУД СТАНДАРТ»

про стягнення 128 632,26 грн

Обставини справи:

12.04.2019 до канцелярії Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Фізичної особи - підприємця Кобзаря Олега Миколайовича (далі - позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФУД СТАНДАРТ» (далі - відповідач) про стягнення 128 632,26 грн заборгованості, з яких: 122 200 грн боргу за договором про перевезення вантажів № 001 від 31.01.2014, 4 112,53 грн пені, 1 832,73 грн інфляційних втрат та 487 грн 3 % річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежними виконанням відповідачем зобов`язань за договором про перевезення вантажів № 001 від 31.01.2014.

Ухвалою господарського суду Київської області від 29.05.2019 відкрито провадження у справі № 911/982/19, постановлено розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження, встановлено строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження, а також встановлено строк для подання додаткових доказів у справі (за наявності) до 26.06.2019.

Відповідач не скористався правом, наданим ст. 165 ГПК України, та відзив на позовну заяву не надав.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

31.01.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФУД СТАНДАРТ» (далі - Замовник) та Фізичною особою - підприємцем Кобзарем Олегом Миколайовичем (далі - Перевізник) укладено договір про перевезення вантажів № 001, за умовами якого перевізник від свого імені та за рахунок замовника зобов`язався забезпечити перевезення, довірених замовником та прийнятих від замовника/вантажовідправника вантажів, автомобільним транспортом як територією України, так і за її межами, а також надавати/організовувати інші додаткові послуги (митне оформлення, тимчасове зберігання, тощо) про надання яких сторони дійшли згоди в заявці чи додатковій угоді, а замовник - проводити оплату послуг перевізника на умовах та в строки встановлені договором та цінами, зазначеними у видатковій накладній, що є невід`ємною частиною договору.

Згідно п.п. 6.1., 6.2., 6.3. договору розмір оплати послуг перевізника визначається в кожному випадку окремо за взаємною згодою сторін і вказується в заявці до договору. Ціною договору є загальна сума вартості всіх наданих послуг, наданих на протязі його дії. Оплата послуг перевізника проводиться замовником після належного виконання перевезення/умов заявки та умов п. 5.1.10. договору, на протязі 14 банківських днів, шляхом банківського перерахунку.

Відповідно до п. 11.1., 11.2. договору договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до « 31» грудня 2014 року. Якщо жодна із сторін, за 30 календарних днів до закінчення терміну дії договору, не виявила бажання зупинити його дію, такий договір вважається продовженим на кожен наступний календарний рік.

Судом встановлено, що договір про перевезення вантажів № 001 від 31.01.2014 є неодноразово продовженим, оскільки жодна із сторін, за 30 календарних днів до закінчення терміну дії договору, не виявила бажання зупинити його дію.

Згідно наявних в матеріалах справи та досліджених судом актів звірки між ФОП Кобзар О.М. та ТОВ «ФУДСТАНДАРТ», позивачем надано відповідачу послуги з перевезення вантажу на загальну суму 122 200 грн.

Відповідачем в порушення п. 6.3. договору про перевезення вантажів № 001 від 31.01.2014 не було сплачено позивачу 122 200 грн, внаслідок чого борг відповідача перед позивачем за договором про перевезення вантажів № 001 від 31.01.2014 на момент ухвалення судового рішення склав 122 200 грн.

Предметом позову є вимоги про стягнення 122 200 грн боргу за договором про перевезення вантажів № 001 від 31.01.2014, 4 112,53 грн пені, 1 832,73 грн інфляційних втрат та 487 грн 3 % річних.

Суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини перевезення вантажу.

Частиною першою ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (абз. 2 ч. 1 ст. 175 ГК України).

Відповідно до ст. 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі.

Пунктом першим статті 193 Господарського кодексу України та статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Суд встановив, що згідно наявних в матеріалах справи та досліджених судом актів звірки між ФОП Кобзар О.М. та ТОВ «ФУДСТАНДАРТ», позивачем надано відповідачу послуги з перевезення вантажу на загальну суму 122 200 грн; відповідачем в порушення п. 6.3. договору про перевезення вантажів № 001 від 31.01.2014 не було сплачено позивачу 122 200 грн, внаслідок чого борг відповідача перед позивачем за договором про перевезення вантажів № 001 від 31.01.2014 на момент ухвалення судового рішення склав 122 200 грн.

Враховуючи те, що борг відповідача перед позивачем на час прийняття судового рішення складає 122 200 грн, який не погашено, розмір вказаного боргу відповідає фактичним обставинам справи, вимога позивача про стягнення з відповідача 122 2000 грн боргу за договором про перевезення вантажів № 001 від 31.01.2014 є обґрунтованою, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами і відповідно підлягає задоволенню.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язання за договором про перевезення вантажів № 001 від 31.01.2014, позивачем за період з 15.06.2017 по 23.11.2017 нараховано 4 112,53 грн пені.

Частинами першою і третьою ст. 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення.

У сфері господарювання згідно ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 ГК України застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Пунктом 7.3. договору сторонами погоджено, що замовник несе відповідальність за кожну добу прострочення в оплаті рахунків, в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на відповідну дату такого прострочення, якщо таке прострочення сталося за його вини.

Враховуючи вищевикладене, періоди нарахування пені, що вказані позивачем в поданому ним розрахунку пені, арифметично вірний розмір пені, нарахованої за період з 15.06.2017 по 23.11.2017 становить загалом 4 112,53 грн пені. Відтак, вимога про стягнення 4 112,53 грн пені є такою, що підлягає задоволенню судом.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язання за договором про перевезення вантажів № 001 від 31.01.2014, позивачем за період з червня 2017 року по листопад 2017 року нараховано 1 832,73 грн інфляційних втрат та 487 грн 3 % річних за період з 15.06.2017 по 23.11.2017.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи вищевикладене, а також періоди нарахування інфляційних втрат та 3 % річних, що вказані позивачем в поданому розрахунку інфляційних втрат та 3 % річних, арифметично вірний розмір інфляційних втрат нарахованих за період з червня 2017 року по листопад 2017 року та 3 % річних, нарахованих за період з 15.06.2017 по 23.11.2017 становить загалом 1 832,73 грн інфляційних втрат та 487 грн 3 % річних. Відтак, вимоги про стягнення 1 832,73 грн інфляційних втрат та 487 грн 3 % річних підлягають задоволенню повністю.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги про стягнення 122 200 грн боргу за договором про перевезення вантажів № 001 від 31.01.2014, 4 112,53 грн пені, 1 832,73 грн інфляційних втрат та 487 грн 3 % річних є обґрунтованими, підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами і відповідно підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви, покладаються судом на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 237-239, 240 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов Фізичної особи - підприємця Кобзаря Олега Миколайовича до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФУД СТАНДАРТ» про стягнення 128 632,26 грн задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФУД СТАНДАРТ» (08302, Київська обл., м. Бориспіль, вул. Січнева, буд. 1; ідентифікаційний код 38792944) на користь Фізичної особи - підприємця Кобзаря Олега Миколайовича ( АДРЕСА_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) 122 200 (сто двадцять дві тисячі двісті гривень) 00 коп. боргу за договором про перевезення вантажів № 001 від 31.01.2014, 4 112 (чотири тисячі сто дванадцять гривень) 53 коп. пені, 1 832 (одну тисячу вісімсот тридцять дві гривні) 73 коп. інфляційних втрат, 487 (чотириста вісімдесят сім гривень) 00 коп. 3 % річних, 1 921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну гривню) 00 коп. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи до Північного апеляційного господарського суду або через Господарський суд Київської області до Північного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено: 29.07.2019.

Суддя П.В.Горбасенко