СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" липня 2019 р. Справа № 913/51/19

Cхідний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого (доповідача): Стойка О.В.

судді: Барбашова С.В., Гребенюк Н.В.

при секретарі

судового засідання: Склярук С.І.

за участю представників сторін:

від позивача: Кочерга О.С. - за паспортом;

від відповідача : Не з`явився;

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Кочерги Олександра Сергійовича,

м. Рубіжне Луганської області

на рішення

господарського суду Луганської області

від 15.04.2019 року

у справі

№913/51/19 (суддя Шеліхіна Р.М.)

за позовом Фізичної особи-підприємця Кочерги Олександра Сергійовича,

м. Рубіжне Луганської області

до відповідача: Комунального підприємства "Бюро технічної інвентаризації"

Рубіжанської міської ради, м. Рубіжне Луганської області

про зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н ОВ И В:

У січні 2019 року до господарського суду звернувся Фізична особа-підприємець Кочерга Олександр Сергійович, м. Рубіжне Луганської області (далі - Позивач) до Комунального підприємства "Бюро технічної інвентаризації" Рубіжанської міської ради, м. Рубіжне Луганської області (далі - Відповідач ) про зобов`язання Відповідача укласти додаткову угоду до Договору оренди від 02.09.2015 №2/2015 в редакції про продовження його дії на наступний період.

Рішенням Господарського суду Луганської області від 15.04.2019р. у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Позивач, не погодившись із прийнятим рішенням, звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати спірне рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування своїх вимог заявник скарги зазначив, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, без дослідження усіх істотних обставин справи. Зокрема, зазначав про не врахування судом першої інстанції переважного права орендаря за наявності відповідної заяви з боку останнього.

Від Відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він заперечував проти задоволення позовних вимог, зазначивши, що Позивач порушує умови Договору оренди, не повертаючи орендоване майно, у зв`язку з чим неможливо встановити інших осіб, які б бажали укласти Договори оренди на спірне орендоване майно.

Представник Позивача у судовому засіданні 29.07.2019р. підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник Відповідача у судове засідання не з`явився, будучи повідомленим належним чином про час та місце розгляду справи.

Колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності представника Відповідача, який не скористався своїми правами, передбаченими статтею 42 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Рішенням господарського суду в межах даної справи встановлені наступні обставини:

- укладення 02 вересня 2015 року між Відповідачем (далі - Орендодавець) та Позивачем (далі - Орендар) Договору оренди нежитлового приміщення №2/2015 (далі - Договір), за умовами якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування комунальне майно: вбудоване приміщення одноповерхової будівлі, площею 55,5 м2 у складі: приміщення №3 (кімнати 1-4-санвузол, площею 6,5 м2); приміщення №4 (кімнати 1 - площею 26,5 м2; 2-санвузол площею 3,1 м2; 3-душова площею 5,6 м2 , 4-парилка площею 9,0 м2 ; І-коридор площею 4,8 м2 ), розташоване за адресою: м. Рубіжне, Луганська область, вул. Набережна, 172 , яке знаходиться на балансі КП "БТІ" Рубіжанської міської ради для розміщення лазні(п.п.1.1., 1.2. Договору);

- передання Відповідачем та прийняття Позивачем нежитлового приміщення площею 55,5 м2, що підтверджується актом приймання-передавання від 02.09.2015р. (а.с.23 зворот);

- повідомлення Відповідачем Позивача про закінчення строку дії Договору та про необхідність повернення орендованого майна до закінчення строку дії Договору (до 02.08.2018), що підтверджується листом від 30.04.2018 №273, який направлено на адресу Позивача (а.с.89-91);

- звернення Позивача до Відповідача з заявами про пролонгацію спірного Договору оренди нежитлового приміщення та відмова Відповідача від пролонгації цього правочину;

- закінчення строку дії Договору.

Наведені обставини сторонами не оспорюються.

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, посилався на необґрунтовану відмову Відповідача від пролонгації Договору оренди та наявність у нього переважного права на продовження строку дії Договору.

Відповідач у суді першої інстанції заперечував проти задоволення позовних вимог, стверджуючи, що Позивач повинен був повернути об`єкт оренди на умовах, визначених у договорі, а реалізація переважного права на укладення договору оренди на новий строк, передбачається перед іншими претендентами щодо цього ж майна і за рівних умов.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з наявності заперечень орендодавця щодо поновлення Договору, що робить неможливим продовження дії Договору на новий строк після спливу строку, на який він був укладений.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом вирішення спору у даній справі є дослідження правомірності відмови Відповідача від продовження дії спірного Договору оренди на новий строк та наявності підстав до продовження його дії.

Зважаючи на статус спірного орендованого майна, що знаходиться в комунальній власності, спірні правовідносини сторін регламентуються положеннями Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України, з урахуванням особливостей норм Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Частиною другою статті 291 Господарського кодексу України встановлено, зокрема, що договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено. Аналогічні положення містить частина друга статті 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Згідно зі статтею 764 Цивільного кодексу у разі, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Відповідно до частин 2, 3 статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Після закінчення терміну договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обов`язки за договором, має переважне право, за інших рівних умов, на укладення договору оренди на новий термін, крім випадків, якщо орендоване майно необхідне для потреб його власника. У разі якщо власник має намір використовувати зазначене майно для власних потреб, він повинен письмово попередити про це орендаря не пізніше ніж за три місяці до закінчення терміну договору.

Таким чином, для продовження дії договору оренди на підставі частини 2 статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар продовжує користування орендованим майном; відсутнє письмове повідомлення однієї зі сторін договору про припинення або зміну умов договору протягом місяця після закінчення терміну його дії.

Водночас, наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що відповідним повідомленням є отриманий Позивачем лист №273 від 30.04.2018р., в якому Відповідач повідомив Позивача про закінчення строку дії Договору 02.08.2018 та висловив заперечення проти продовження строку його дії, вимагав по закінченню строку дії Договору повернути приміщення та підписати акт приймання - передачі, який, на переконання колегія суддів, є належним доказом на підтвердження своєчасної відмови Відповідача від пролонгації Договору, оскільки направлений Позивачу з дотриманням місячного терміну, передбаченого Законом України "Про оренду державного та комунального майна" та п. 10.4. Договору оренди.

Враховуючи, що Відповідачем у місячний термін до закінчення строку дії Договору було повідомлено Позивача про припинення Договору, тому в силу закону Договір оренди припинив свою дію у зв`язку із закінченням строку, на який він був укладений - 02.08.2018 року та його автоматична пролонгація не відбулася, висновок суду першої інстанції про відсутність у Відповідача обов`язку на укладення додаткової угоди, в редакції Позивача, про продовження дії Договору оренди - є правомірним.

Щодо доводів Позивача про порушення його переважного права, передбаченого ч. 3 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", то воно стосується права на укладення договору на новий термін, а не продовження дії старого договору. Отже питання щодо дотримання Відповідачем переважного права Позивача на укладення нового договору, виходить за межі позовних вимог в даній справі.

При цьому, в разі виникнення обставин, з якими закон пов`язує набуття переважного права на укладення договору та його порушення з боку відповідних осіб, Позивач не позбавлений можливості звернутися за судовим захистом.

За таких обставин, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог.

Будь-яких порушень норм матеріального або процесуального права в діях суду першої інстанції при розгляді ним зазначеної справи судовою колегією не встановлено.

Враховуючи наведене вище, судова колегія дійшла висновку, що рішення господарського суду Луганської області від 15.04.2019 у справі № 913/51/19 ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по розгляду апеляційної скарги відносяться на Позивача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 269, 270, 275,276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Кочерги Олександра Сергійовича, м. Рубіжне Луганської області - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Луганської області від 15.04.2019 у справі № 913/51/19 - залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції покласти на Фізичну особу-підприємця Кочергу Олександра Сергійовича, м. Рубіжне Луганської області.

Постанову може бути оскаржено до Верховного Суду у касаційному порядку через Східний апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня проголошення судового рішення або складання повного судового рішення.

Повний текст постанови підписано 01.08.2019

Головуючий суддя О.В. Стойка

Суддя С.В. Барбашова

Суддя Н.В. Гребенюк