РІШЕННЯ

Іменем України

30 липня 2019 року м. Чернігівсправа № 927/518/19

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Белова С.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Чернігівгаз Збут,

, вул. Любецька, 68, м. Чернігів, 14021

фактична адреса: проспект Миру, 53, (3 поверх), м. Чернігів, 14005

до відповідача: Талалаївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області,

вул. Незалежності, 8, с. Талалаївка, Ніжинський район, Чернігівська область, 16651,

предмет спору: про стягнення 39093,11 грн

Учасники справи не викликались.

Товариством з обмеженою відповідальністю Чернігівгаз Збут подано позов до Талалаївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області про стягнення 39093,11 грн, а саме: 35933,82 грн основного боргу, 2481,69 грн пені, 211,07 грн трьох відсотків річних, 166,53 грн втрат від інфляції.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів №41ЕВ147-227-19 від 25 січня 2019 року.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 25 червня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов та всіх доказів, що підтверджують викладені у відзиві обставини протягом 15 (п`ятнадцяти) календарних днів з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі; встановлено позивачу строк протягом 7 (семи) календарних днів з моменту отримання відзиву на позов для подачі до суду відповіді на відзив з одночасним надсиланням копії відповіді на відзив та доданих до неї доказів відповідачу; встановлено відповідачу строк протягом 5 (п`яти) календарних днів з моменту отримання відповіді на відзив для подачі до суду заперечення на відповідь позивача на відзив з одночасним надсиланням його копії разом з доданими до нього документами позивачу.

02 липня 2019 від позивача на адресу суду надійшла заява про закриття провадження у справі в частині стягнення 35933,82 грн у зв`язку з надходженням від відповідача оплат за період з 14.06.2019 по 24.06.2019 в рахунок погашення заявленої до стягнення суми основного боргу в розмірі 35933,82грн а саме: 14.06.2019 692,00грн, 14.06.2019 3925,12грн., 14.06.2019 29500,00грн., 20.06.2019 402,12грн., 24.06.2019 1415,18грн. про що свідчить виписка по рахунку додана до матеріалів справи. Позивач в заяві просить стягнути з відповідача 2481,69грн пені, 211,07грн три відсотки річних, 466,53грн. втрат від інфляції.

04.07.2019 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позовними вимогами не погодився та не визнав позов в повному обсязі. Відповідач вважає що позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки на момент складання позовної заяви 20.06.2019 основний борг складав 1415,18грн, а не 35933,82, що підтверджується випискою з банківського рахунку наданою ТОВ «Чернігівгаз Збут», а станом на 24.06.2019 борг погашено в повному обсязі. Також відповідач не погоджується з нарахуванням пені, трьох відсотків річних та втрат від інфляції, посилаючись на те, що сільська рада є неприбутковою організацією і основні надходження до бюджету складають різні види податків. Відповідач у відзиві зазначає, що в період з квітня по травень 2019 року було недостатнє надходження коштів на рахунках сільської ради, що і призвело до неналежного виконання зобов`язань по Договору, а саме своєчасно не сплачено за поставлений природний газ. На підставі вище викладеного відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

12 липня 2019 від позивача до суду надійшла заява, в якій зазначив про те, що в прохальній частині позовної заяви, від 01.07.2019 невірно зазначено суму втрат від інфляції та зазначає, що необхідно читати замість зазначеної « 166,53 грн втрат від інфляції» « 466,53грн втрат від інфляції».

12.07.2019 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій не погодився із запереченнями відповідача та зазначив про направлення до суду із виправленням помилково вказаної в прохальній частині позовної заяви суми втрат від інфляції, а саме 166,53 грн замість 466,53грн та просить прийняти надане уточнення позовних вимог в частині стягнення втрат від інфляції. В поданій заяві позивач просить прийняти до розгляду заяву про закриття провадження у справі в частині стягнення 35933,82грн суми основного боргу за поставлений природний газ та стягнути з відповідача на користь позивача 2481,69грн пені, 211,07грн три відсотки річні, 466,53грн втрат від інфляції та суму сплачених позивачем судових витрат в розмірі 1921,00грн.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив:

25 січня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Чернігівгаз Збут» (постачальник) та Талалаївською сільською радою Ніжинського району Чернігівської області (споживач) було укладено договір на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів №41ЕВ147-227-19 від 25 січня 2019 року.

Відповідно до п.1.1. договору постачальник зобов`язався передати у власність споживачу, що є бюджетною установою або організацією та є кінцевим споживачем, 09120000-6 газове паливо (природний газ) (далі газ), а споживач зобов`язався прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені договором.

Річний плановий обсяг постачання газу до 14,941тис.куб.м (п.1.2. договору).

Пунктом 2.3. договору сторони передбачили, що обсяг переданого (спожитого) газу за розрахунковий період (пункт 4.1. договору), що підлягає оплаті споживачем, визначається на межі балансової належності між оператором ГРМ та споживачем на підставі даних комерційних вузлів обліку (лічильників газу), визначених в заяві-приєднанні до договору розподілу природного газу, укладеного між оператором ГРМ та споживачем, а також з урахуванням процедур, передбачених Кодексом ГРМ.

Згідно п. 2.9. договору визначення (звіряння) фактичного обсягу поставленого (спожитого) природного газу між сторонами здійснюється в наступному порядку:

2.9.1. За підсумками розрахункового періоду споживач до 05 числа місяця, наступного за розрахунковим, зобов`язаний надати постачальнику копію відповідного акту про фактичний обсяг розподіленого (протранспортованого) природного газу споживачу за розрахунковий період, що складений між оператором ГРМ та споживачем, відповідно до вимог Кодексу ГРМ.

2.9.2. На підставі отриманих від споживача даних та/або даних оператора ГРМ Постачальник протягом трьох робочих днів готує два примірники акта приймання-передачі природного газу за розрахунковий період, підписаних уповноваженим представником постачальника у письмовій формі або з використанням електронного цифрового підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис та Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність.

2.9.3. Споживач протягом двох днів з дати одержання акту приймання-передачі газу зобов`язується повернути постачальнику один примірник оригіналу акту приймання-передачі газу, підписаний уповноваженим представником споживача та скріплений печаткою споживача, або надати в письмовій формі мотивовану та обґрунтовану відмову від підписання акту приймання-передачі газу.

Ціна за 1000 куб. м природного газу, з урахуванням тарифів на транспортування магістральними мережами, податку на додану вартість, становить: 12900,00 грн за 1000 куб.м., в тому числі ПДВ 20% (п.3.2. договору).

Відповідно до 3.5. договору сторони домовились, що ціна газу, розрахована відповідно до пунктів 3.2. та 3.4. цього договору, застосовується сторонами при складанні актів приймання-передачі газу та розрахунках за цим договором.

Пунктом 4.1. договору визначено, що розрахунковий період за договором становить один календарний місяць з 07.00 години першого дня місяця до 07.00 години першого дня наступного місяця включно.

Оплата газу, згідно п. 4.2. договору здійснюється споживачем шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника в наступному порядку.

4.2.1. 100% місячної вартості запланованого обсягу газу сплачується протягом місяця постачання. Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу на наступний розрахунковий період та відповідної величини договірного обсягу газу, заявленого на наступний розрахунковий період. У разі відсутності інформації про ціну газу на наступний розрахунковий період до дати здійснення оплати споживач розраховує суму платежу за ціною, що діяла у попередньому місяці.

4.2.2. У разі збільшення в установленому порядку підтвердженого обсягу газу протягом розрахункового періоду споживач здійснює оплату вартості додатково заявлених обсягів газу в п`ятиденний строк після збільшення цього обсягу.

4.2.3. Остаточний розрахунок по оплаті місячної вартості газу (п.3.6. договору) здійснюється до 10 числа місяця, наступного за місяцем постачання газу.

Відповідно до п. 11.1., 11.4. договору цей договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками (за наявності) сторін і діє в частині постачання газу з 01 грудня 2018 року до 31 грудня 2018 року, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення. Припинення чи розірвання договору можливе за взаємною згодою сторін шляхом підписання додаткової угоди до договору або за рішенням суду на вимогу однієї із сторін на підставі та в порядку встановлених чинним законодавством України та договором.

Пунктами 11.5.,11.6. договору передбачено, що будь-які зміни та доповнення до цього Договору вважаються дійсними, якщо вони здійснені в письмовій формі та підписані уповноваженими на це представниками сторін шляхом укладення додаткової угоди. Будь-які зміни та доповнення до цього договору, внесені належним чином, є його невід`ємними частинами.

Між сторонами було укладено додаткові угоди щодо зміни ціни до договору на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів №41ЕВ147-227-19 від 25 січня 2019 року, а саме:

- додаткова угода щодо зміни ціни від 27 лютого 2019 року, відповідно п.1 якої сторони прийшли до згоди викласти п.3.2 Договору у наступній редакції: « 3.2. Ціна, з 01 лютого 2019 року, за 1000 куб.м. природного газу з урахуванням тарифів на транспортування магістральними мережами, податку на додану вартість становить: 122000,00грн за 1000 куб.м., в т.ч. ПДВ 20%. Загальна сума договору складає 192738,90грн»;

- додаткова угода щодо зміни ціни від 26 березня 2019 року, в якій п.1 зазначено, що сторони прийшли до згоди викласти п.3.2 Договору у наступній редакції: « 3.2. Ціна, з 01 березня 2019 року, за 1000куб.м. природного газу з урахуванням тарифів на транспортування магістральними мережами, податку на додану вартість становить: 10980,00грн за 1000куб.м., в т.ч. ПДВ 20%»;

- додаткова угода щодо зміни ціни від 24 квітня 2019 року, відповідно до п.1 якоїсторони прийшли до згоди викласти п.3.2 Договору у наступній редакції: « 3.2. Ціна , з 01 квітня 2019 року, за 1000куб.м. природного газу з урахуванням тарифів на транспортування магістральними мережами, податку на додану вартість становить: 9892,90грн за 1000куб.м., в т.ч. ПДВ 20%».

Відповідно до ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Таким чином, укладений між сторонами договір по своїй правовій природі є договором поставки. Доказів припинення чи розірвання договору в порядку, передбаченому п.11.4. договору, сторони суду не надали.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обігу або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

На виконання умов договору позивачем було здійснено поставку природного газу для потреб відповідача

- в січні 2019 року в обсязі 2,5тис.куб.м. на загальну суму 32250,00грн , що підтверджується актом №ЧР389000093 приймання-передачі природного газу до договору на постачання природного газу, який підписаний сторонами та скріплений печатками сторін (копія в матеріалах справи);

- в лютому 2019 року в обсязі 3тис.куб.м. на загальну суму 36600,00грн , що підтверджується актом №ЧР389001723 приймання-передачі природного газу до договору на постачання природного газу, який підписаний сторонами та скріплений печатками сторін (копія в матеріалах справи);

- в березні 2019 року в обсязі 4,7тис.куб.м. на загальну суму 51606,00грн, що підтверджується актом №ЧР389003552 приймання-передачі природного газу до договору на постачання природного газу, який підписаний сторонами та скріплений печатками сторін (копія в матеріалах справи);

- в квітні 2019 року в обсязі 0,224тис.куб.м. на загальну суму 2216,00грн , що підтверджується актом №ЧР389005157 приймання-передачі природного газу до договору на постачання природного газу, який підписаний сторонами та скріплений печатками сторін (копія в матеріалах справи).

Відповідач щодо обсягу та вартості отриманого газу не заперечував, що підтверджується підписаним позивачем та відповідачем актом звіряння взаємних розрахунків за період з 01.01.2019 по 28.05.2019 наданий до матеріалів справи.

Виходячи з умов укладеного між сторонами договору, за поставлений природний газ за період січень-квітень 2019 року відповідач зобов`язаний був розрахуватись в строк до 10 квітня 2019 року.

Приймаючи до уваги, що відповідачем до відкриття провадження у справі, частково сплачено борг в сумі 34518,64грн, а після відкриття провадження у справі сплачено ще 1415,18грн, що підтверджується випискою банку за період з 14 червня 2019 до 24 червня 2019, всього на суму 35933,82грн, спір між сторонами врегульовано, предмет спору відсутній.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд закриває провадження у справі якщо відсутній предмет спору.

Відповідно до ч. 3 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

У той же час, свої зобов`язання щодо оплати товару у строк, визначений договором, відповідач виконав з порушенням строків оплати, внаслідок чого виникла прострочка виконання зобов`язання.

Позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 2481,69 грн пені за період з 11 квітня 2019 року по 12 червня 2019 року.

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 546, 549 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язань за договором можуть забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобов`язання.

Згідно ч.1 ст.216, ч.2 ст.217 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарську-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбаченим цим Кодексом, іншими законами та договором.

Статтею 218 Господарського кодексу України передбачено, що підставою господарсько-правової відповідальності є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання. Аналогічні положення містить стаття 610 Цивільного кодексу України.

Зокрема ч.2 ст.218 Господарського кодексу України зазначає, що єдиною підставою звільнення від господарсько-правової відповідальності дія непереборної сили, тобто надзвичайні і невідворотні обставини, що унеможливили належне виконання зобов`язання. Не є підставою звільнення від відповідальності, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язань товарів, відсутність у боржника потрібних коштів.

Господарський кодекс України в імперативному порядку встановлює, що учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов`язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов`язаний відшкодувати збитки завдані невиконанням зобов`язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами (ч.1 ст.229 КГ України).

Згідно зі ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойки, штраф, пеня), яка сплачується у разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання.

Пунктами 4 та 6 ст. 231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафні санкції за порушення зобов`язання застосовуються у розмірі передбаченому сторонами у договорі.

Так, пунктом 6.2.1. договору передбачено, що у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом IV договору, споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Оскільки, судом встановлено наявність прострочення виконання відповідачем своїх зобов`язань по оплаті отриманого ним товару, дослідивши поданий позивачем розрахунок, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 2481,69 грн пені є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача 211,07 грн трьох відсотків річних за період з 11 квітня 2019 року по 12 червня 2019 року та 466,53 грн інфляційних втрат період з 01.04.2019 по 31.05.2019.

Суд, здійснивши перевірку розрахунків вказаних нарахувань, а саме інфляційних витрат за період прострочення платежів та інфляційні нарахувань, дійшов висновку про наступне.

Так, перераховані судом відповідно до приписів чинного законодавства України інфляційні витрати за вищезазначений період прострочення платежів становить 471,15грн, а отже є більшими, ніж нараховано та заявлено до стягнення позивачем.

Відповідно до п.5.ч.3. ст.2 Господарського процесуального кодексу України основними засадами (принципами) господарського судочинства є зокрема, принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин).

Оскільки, судом встановлено наявність прострочення виконання відповідачем своїх зобов`язань з оплати отриманого ним товару, дослідивши поданий позивачем розрахунок, суд дійшов висновку, що позовні вимоги, перераховані судом відповідно до приписів чинного законодавства України, в частині стягнення 211,07 грн 3 % річних та 466,53 грн інфляційних нарахувань є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідач не надав суду жодних належних доказів, які підтверджують неможливість здійснення ним своєчасної оплати за поставлений у березні-квітні 2019 року природний газ по договору постачання природного газу для потреб не побутових споживачів №41ЕВ147-227-19 від 25.01.2019, а тому дії відповідача щодо несвоєчасної сплати коштів за поставлений природний газ є порушенням положень договору, норм чинного законодавства та є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст..546,549,625 Цивільного кодексу України.

Таким чином, відсутність бюджетного фінансування не може бути підставою для звільнення відповідача від оплати вартості поставленого газу, а тому заперечення відповідача не можуть братись судом до уваги.

Аналогічна правова позиція наведена в Постановах Вищого господарського суду №914/1760/13 від 13.11.2013, №913/851/13 від 05.08.2013, рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» від 18.10.2005.

За наведених обставин, у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Судовий збір відповідно до ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України у разі часткового задоволення позовних вимог судові витрати покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.42, 73-80, 86, 129, 165, 231, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Закрити провадження по справі в частині стягнення боргу

2. Позовні вимоги задовольнити частково.

3. Стягнути з Талалаївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області (, вул. Незалежності,8, с.Талалаївка, Ніжинський район, Чернігівська область, 16651) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернігівгаз Збут» 14021, м. Чернігів, вул. Любецька, 68, ) 2481,69 грн пені, 211,07 грн трьох відсотків річних, 466,53 грн втрат від інфляції.

4. Стягнути з Талалаївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області (, вул. Незалежності,8, с.Талалаївка, Ніжинський район, Чернігівська область, 16651) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернігівгаз Збут» 14021, м. Чернігів, вул. Любецька, 68, ) 224,79 грн судового збору.

5. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення складено та підписано 30 липня 2019 року.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду, з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, у строки, визначені ст. 256 цього Кодексу.

Суддя С.В. Белов

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/