ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2019 року

м. Київ

Справа № 925/1239/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кушнір І.В. - головуючий, Краснов Є.В., Мачульський Г.М.

За участю секретаря судового засідання Шпорта О.В.

розглянувши касаційну скаргу Фізичної особи - підприємця Бочала В`ячеслава Михайловича на постанову Північного апеляційного господарського суду від 05.03.2019 (головуючий суддя: Буравльов С.І., судді: Калатай Н.Ф., Мартюк А.І. )

за позовом Фізичної особи - підприємця Бочала В`ячеслава Михайловича

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "СОИЛ",

2. Комунального підприємства "Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації",

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Черкаської області,

про стягнення заборгованості у розмірі 6 769 593,00 грн. та визнання неправочинними дій Комунального підприємства "Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації",

За участю представників:

позивача - не з`явився

відповідача-1 - Геращенко М.В. - адвокат

відповідача-2 - не з`явився

третьої особи - не з`явився

ВСТАНОВИВ:

І. Короткий зміст позовних вимог і заперечень

1. У вересні 2017 року Фізична особа - підприємець Бочал Вячеслав Михайлович (далі-позивач) звернувся до Господарського суду Черкаської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "СОИЛ" (далі-відповідач-1) та Комунального підприємства "Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації" (далі-відповідач-2) про стягнення з відповідача-1 на користь позивача коштів з урахуванням втрат внаслідок інфляції в сумі 6769593,00 грн за виконані роботи у 2003 та 2005 роках по договорах підряду: від 24.08.2003 та від 03.11.2005 на об`єктах відповідача, розташованих у м. Черкаси між вул. Якубовського та вул. Ярославською.

В процесі розгляду справи місцевим судом позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог, в якій останній просить також визнати дії відповідача-2 - Комунального підприємства "Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації" неправочинними.

2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач-1 не виконав належним чином своїх зобов`язань за укладеними між сторонами договорами підряду: від 24.08.2003 та від 03.11.2005, а саме не розрахувався за виконані позивачем роботи у 2003 та 2005 роках на об`єктах відповідача, розташованих у м. Черкаси між вул. Якубовського та вул. Ярославською. Разом з тим, позивач вважає, що Комунальне підприємство "Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації" допустило порушення чинного законодавства, оскільки у 2012р. відповідач-1 звернувся до відповідача-2 з заявою про реєстрацію права власності на об`єкти розташовані за адресою м. Черкаси Ярославська 7 (авторинок) на підставі рішення Господарського суду Черкаської області №16/1098 від 25.06.2010 і відповідачу 2 було відомо, що у відповідача-1 відсутні документи на будівництво, про що було вказано в акті, в експлуатацію вони не приймались. В акті зазначається: "Документи на будівництво не представлені". Відповідно до роз`яснень Мінюсту та висновкам Верховного Суду України відповідач-2 повинен був звернутись до суду з повідомленням про виявлені ним порушення (недостовірні дані) та просити суд врахувати їх або постановити нове рішення з урахуванням вказаних ним недоліків (порушень) з боку відповідача-1, однак цього зроблено не було. В результаті допущено порушення вимог "Положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно" затвердженим Мінюстом України.

3. Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 24.01.2018 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Черкаській області.

4. Відповідач-1 у відзиві на позовну заяву проти позову заперечив, зазначивши, що твердження позивача не відповідає дійсності, оскільки по договорам підряду, на які посилається позивач в своїй позовній заяві, будь-які будівельні роботи не виконувались. У відповідних договорах не міститься вказівки на конкретні об`єкти, які мали бути збудовані в порядку їх виконання, що унеможливлює їх врахування в якості доказів будівництва Позивачем визначених ним магазинів. За таких обставин, позивач не мав жодного відношення до виконання робіт з будівництва комплексу будівель автомобільного ринку, доводи щодо наявності у нього будь-яких прав на отримання вартості виконаних робіт з будівництва вказаних вище об`єктів, є необґрунтованими. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач не надав жодного доказу реального виконання ним будь-яких будівельних робіт, що є обов`язковою умовою стягнення коштів з їх оплати. Для доведення фактичного виконання будівельних робіт за відповідними договорами підряду, Позивач мав надати на розгляд суду акти про виконані роботи, із зазначенням переліку виконаних робіт по спірним об`єктам. Позивачем не надано до матеріалів справи належних доказів виконання ним будівельних робіт, вартість яких заявлена ним до стягнення. На думку відповідача-1 факт будівництва магазинів, розташованих в м. Черкаси, по вул. Ярославській , 7 саме відповідачем на даний час встановлено судовим рішенням Господарського суду Черкаської області від 24.06.2010 по справі № 16/1098. Крім того, обставини будівництва відповідних об`єктів досліджувались також в межах розгляду справи № 925/237/17 та в рішенні від 21.04.2017, Господарський суд Черкаської області встановив відсутність у Позивача належних та допустимих доказів фактичного виконання робіт за договорами підряду від 24.08.2003 та 03.11.2005.

5. Відповідач-2 надав відзив на позовну заяву, в якому викладені заперечення проти позову, вказано, що КП "ЧООБТІ" не є належним відповідачем по даній справі, оскільки до компетенції КП "ЧООБТІ" належить лише проведення інвентаризації нерухомого майна, а до 01.01.2013 були делеговані повноваження щодо державної реєстрації прав власності на нерухоме майно. Отже, договірні відносини на підставі вищевказаних договорів виникли між Позивачем та ТОВ "СОИЛ", а КП "ЧООБТІ" не є стороною по даних договорах підряду. Більш того, між позивачем та КП "ЧООБТІ" відсутні будь-які правові відносини, зокрема, письмовий договір. Позивачем в позовній заяві взагалі не визначено та не доведено, які конкретно його права були порушені відповідачем-2 . В матеріалах справи відсутні будь-які докази, яке саме його право порушено і яким чином, а також не зазначені правові підстави для звернення позивача з позовом до КП "ЧООБТІ" про стягнення коштів в сумі 6769593 грн. за виконані роботи згідно з укладеними договорами підряду. Відтак на думку представника відповідача-2 спір між КП "ЧООБТІ" та позивачем відсутній.

ІІ. Короткий зміст судових рішень

6. Рішенням Господарського суду Черкаської області від 05.03.2018 у справі №925/1239/17 (суддя Чевгуз О.В.) позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "СОИЛ" на користь Фізичної особи-підприємця Бочала В`ячеслава Михайловича 5 985 682 грн. боргу за виконані будівельні роботи, з яких 1 411 048 грн. основний борг, 4 574 634 грн. 67 коп. втрати від інфляції. Провадження у справі в частині визнання дій Комунального підприємства "Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації" неправочинними закрито. В решті позову відмовлено.

7. Постановою Київського апеляційного господарського суду від 26.06.2018 (головуючий суддя: Тищенко А.І, судді: Скрипка І.М., Михальська Ю.Б.) рішення Господарського суду Черкаської області від 05.03.2018 у справі № 925/1239/17 скасовано, прийнято нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено повністю.

8. Постановою Верховного Суду від 18.10.2018 (головуючий суддя: Селіваненко В.П., судді: Булгакова І.В., Суховий В.Г.) постанову Київського апеляційного господарського суду від 26.06.2018 зі справи № 925/1239/17 скасовано, справу направлено на новий розгляд до Північного апеляційного господарського суду.

9. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 05.03.2019 (головуючий суддя: Буравльов С.І., судді: Калатай Н.Ф., Мартюк А.І.) рішення Господарського суду Черкаської області від 05.03.2018 у справі №925/1239/17 скасовано та прийнято нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено повністю.

ІІІ. Процедура касаційного провадження у Верховному Суді

10. 25.04.2019 (згідно з поштовим штемпелем на конверті) Фізичною особою - підприємцем Бочалом В`ячеславом Михайловичем безпосередньо до Касаційного господарського суду подано касаційну скаргу на постанову Північного апеляційного господарського суду від 05.03.2019 у справі № 925/1239/17.

11. Витягом з протоколу автоматизованого розподілу касаційної скарги від 20.05.2019 у справі № 925/1239/17 визначено колегію суддів у складі: Кушнір І.В. (головуючий суддя), судді: Краснов Є.В., Мачульський Г.М.

12. Ухвалою Верховного Суду від 30.05.2019 заяву Фізичної особи - підприємця Бочала В`ячеслава Михайловича про поновлення строку на касаційне оскарження задоволено, поновлено ФОП Бочалу В`ячеславу Михайловичу строк для подання касаційної скарги на постанову Північного апеляційного господарського суду від 05.03.2019 у справі № 925/1239/17, відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою та призначено її до розгляду на 04.07.2019, визначено строк для подання відзиву на касаційну скаргу з доказами надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи до 14.06.2019.

13. 11.06.2019 відповідач-1 подав відзив на касаційну скаргу.

14. У судовому засіданні 04.07.2019 з метою додаткового вивчення матеріалів справи було оголошено перерву з розгляду вищезазначеної касаційної скарги до 24 липня 2019 року, про що під розписку повідомлено учасника справи, який був присутнім, та ухвалою суду від 04.07.2019 - учасників справи, які не прибули.

15. До початку судових засідань 04.07.2019 та 24.07.2019 від позивача надійшли клопотання про зупинення провадження у справі, у яких останній просив суд постановити ухвалу та перенести (зупинити) провадження по справі №925/1239/17 до моменту одужання позивача та провести розгляд справи за його безпосередньою участю після одужання.

Дані клопотання судом відхилено з наступних підстав:

- до клопотання не додано доказів на підтвердження неможливості направлення представника позивача у судові засідання;

- не конкретизовано дату перенесення справи;

- закінчення двомісячного строку розгляду касаційної скарги;

- позиція позивача викладена в касаційній скарзі і передбачений ч.1 ст.298, ч.1 ст.288 ГПК строк на її зміну та доповнення минув;

- касаційний суд на підставі встановлених судами першої та апеляційної інстанції фактичних обставин справи перевіряє виключно правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права і не здійснює повний розгляд справи з перевіркою та переоцінкою доказів та обставин справи;

- явка представників учасників справи у судові засідання касаційного суду не визнавалася обов`язковою.

16. Крім того, від позивача надійшло клопотання щодо передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, яке судом касаційної інстанції відхилено з підстав, зазначених нижче.

17. У судових засіданнях 04.07.2019 та 24.07.2019 був присутній представник відповідача-1, який виклав заперечення проти касаційної скарги та просив відмовити в її задоволенні.

Представники позивача та третьої особи у судові засідання не з`явилися, хоча вказані учасники справи про дату, час та місце судових засідань були повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

ІV. Короткий зміст касаційної скарги і заперечень на неї

18. У касаційній скарзі Фізична особа - підприємець Бочал В`ячеслав Михайлович (скаржник, позивач) просить скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 05.03.2019, рішення Господарського суду Черкаської області від 05.03.2018 щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "СОИЛ" на користь Фізичної особи-підприємця Бочала В`ячеслава Михайловича 5 985 682 грн. боргу за виконані будівельні роботи, з яких 1 411 048 грн. основний борг, 4 574 634 грн. 67 коп. втрати від інфляції залишити в силі.

19. Обґрунтовуючи касаційну скаргу скаржник вважає, що судом апеляційної інстанції не виконано вказівки, викладені в постанові Верховного Суду від 18.10.2018 у справі №925/1239/17, не досліджено матеріали справи.

На думку позивача, апеляційним господарським судом не враховано висновки, викладені в постановах Вищого господарського суду України, постановах Великої Палати Верховного Суду, Верховного Суду, Європейського суду з прав людини, щодо застосування норм права при розгляді справ у подібних правовідносинах.

Скаржник не погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про те, що укладені договори не відповідають істотним умовам договору підряду, а також зазначає, що відповідно до п. 4 ст. 882 ЦК України та п. 91 "Загальних умов укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві", затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 668 від 01.08.2005, передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється листом про виконані роботи, підписаним обома сторонами, у разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

ФОП Бочал В.М. вказує, що відповідно до умов договорів та норм чинного законодавства неодноразово звертався до відповідача-1 із заявами про готовність до передачі робіт, про що надав суду першої інстанції 8 таких заяв (повідомлень), та просив замовника їх прийняти. Проте, відповіді на вказані заяви не отримував та констатував факт відмови від підписання акту виконаних робіт.

Позивач вважає помилковими висновки апеляційного господарського суду, що позивачем не надано належних доказів реального виконання позивачем будь-яких будівельних робіт, що є обов`язковою умовою стягнення коштів.

Крім того, скаржник вважає, що судом апеляційної інстанції не наведено обґрунтування, на підставі яких доказів суд дійшов висновку, що справа №925/1239/17 та справи №16/1098, №925/237/17 є справами про один і той же предмет позову.

Щодо висновку апеляційного суду про те, що діями відповідача-2 права позивача не порушені, оскільки за відповідачем-1 право власності на об`єкти, розташовані за адресою м. Черкаси, вул. Ярославська, 7 , не були зареєстровані у державному реєстрі прав власності, позивач вказує, що в матеріалах справи містяться докази на підтвердження реєстрації відповідачем-2 права власності 08.09.2010.

20. У відзиві на касаційну скаргу відповідач-1 просить відмовити в задоволенні касаційної скарги повністю, оскільки вважає, що суд апеляційної інстанції під час повторного апеляційного розгляду виконав вказівки Верховного Суду та ухвалив законне і обґрунтоване рішення, а доводи позивача, викладені у касаційній скарзі, не відповідають обставинам справи.

V. Фактичні обставини, встановлені судами попередніх інстанцій

21. Рішенням Черкаської міської ради від 27.01.1998 Товариству з обмеженою відповідальністю "СОИЛ" був виданий Державний акт на право користування земельною ділянкою площею 4,34 га строком на 49 років для розміщення автомобільного ринку між вул . Якубовського та вул. Ярославської у м. Черкаси.

22. На підставі наданих дозволів на забудову від 07.02.2003 між Фізичною особою - підприємцем Бочалом В`ячеславом Михайловичем (далі - підрядник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "СОИЛ" (далі - замовник) було укладено договори підряду, зокрема, договір підряду від 24.08.2003 на будівництво магазину площею 178,75 кв. м та договір підряду від 03.11.2005 на будівництво магазину площею 253 кв.м.

23. Відповідно до п. 1.1 договору підряду від 24.08.2003 (далі - договір 1) замовник замовляє підряднику будівництво приміщення магазину на земельній ділянці, що належать замовнику на підставі рішення міськвиконкому, який виконує будівництво із своїх матеріалів та на свій ризик згідно кошторису та проекту.

Згідно з п. 2.2 договору 1 всю документацію, що необхідна підряднику для виконання робіт надає замовник (кошторис, проект).

Як передбачено п. 2.3 договору 1, вартість робіт по договору визначається згідно кошторису, який виготовляє та надає підряднику замовник. Всі зміни кошторису по вартості робіт проводяться по обоюдній згоді обох сторін шляхом переговорів.

Відповідно до п. 2.4 договору 1 згідно наданого замовником кошторису, проекту, плану підрядник на свій розсуд, не ставлячи до відома замовника, організовує роботи по виконанню замовлення, має право від свого імені укладати договори субпідряду, залучати до будівництва державні та комерційні підприємства, приватних підприємців та інших громадян України з єдиною метою - виконання договору.

Згідно з п. 2.5 договору 1 підрядник зобов`язаний виконати замовлення на протязі 1-го (одного) року після отримання від замовника всієї необхідної для роботи документації.

За умовою п. 2.6 договору 1 по закінченню, будівництва, виконання замовлення, замовник зобов`язується прийняти виконані роботи, про що складається акт виконаних робіт. В акті зазначаються всі недоліки, відступи від договору та інше, в разі відсутності таких заяв вважати договір виконаним в повному обсязі.

Відповідно до п. 4.1 договору 1 замовник зобов`язаний розрахуватись з підрядником згідно складеного замовником кошторису, а також підписаному акту виконаних робіт, в якому зазначено остаточну суму коштів за виконані роботи на протязі 25 місяців після офіційного письмового попередження підрядника.

Пунктом 5.1 договору 1 передбачено, що в разі відмови замовника приймати виконані роботи, або розрахуватись після отримання офіційного листа, підрядник має право отримати, крім коштів за виконані роботи, кошти згідно рівня інфляції та штрафні санкції за прострочку виконання зобов`язання.

Згідно з п. 5.2 договору 1 всі інші питання, які не знайшли свого відображення в даному договорі регулюються згідно Цивільного кодексу України та вирішуються згідно обопільної домовленості, якщо дане неможливо - в судовому порядку.

Відповідно до п. 6.1 договір набирає чинності з моменту його підписання.

24. Відповідно до п. 1.1 договору будівельного підряду від 03.11.2005 на будівництво магазину площею 253 кв.м (далі - договір 2) замовник замовляє підряднику будівництво повного приміщення магазину загальною площею 253 кв.м (в який входить: приміщення газової котельні та її обладнання газовим котлом, сигналізацією, санвузла, проведення та підключення до газової магістралі трубами, проведення та підключення до водопостачання, проведення та підключення до каналізаційної мережі, проведення та підключення до ел. постачання) на земельній ділянці, що належать замовнику на підставі рішення міськвиконкому, який виконує будівництво із своїх матеріалів та на свій ризик та передає об`єкт замовнику, який здає об`єкт в експлуатацію.

Згідно з п. 2.1 договору 2 всю документацію (дозвіл на будівництво, проект, кошторис та інші), що необхідна підряднику для виконання робіт, надає замовник. Підрядник лише координує будівництво приміщень безпосередніми виконавцями та забезпечує їх передачу замовнику, який самостійно здає об`єкт в експлуатацію. Власником об`єкту будівництва до їх здачі замовнику є підрядник, за кошти котрого виконувалось будівництво.

Відповідно до п. 2.2 договору 2 вартість робіт по договору визначається згідно кошторису, який виготовляє та надає підряднику замовник. Всі зміни кошторису по вартості робіт проводяться по обопільній згоді обох сторін шляхом переговорів та підписанню необхідних документів.

Як передбачено п. 2.3 договору 2, згідно наданого замовником кошторису, проекту, результату пошукових робіт та інших необхідних документів підрядник на свій розсуд, не ставлячи до відома замовника, організує роботи по виконанню замовлення, має право від свого імені укладати договори субпідряду, залучати до будівництва державні та комерційні підприємства, приватних підприємців та інших громадян України з єдиною метою - виконання договору.

Згідно з п. 2.4 договору 2 підрядник зобов`язаний виконати замовлення (будівництво) на протязі 1-го (одного) року після отримання від замовника всієї необхідної для роботи документації. Страхування об`єкту будівництва покладається на замовника.

Відповідно до п. 2.5 договору 2 замовник зобов`язаний по закінченню будівництва прийняти виконані роботи за свій рахунок про що складається акт виконаних робіт. В акті зазначаються всі недоліки, відступи від договору та інше, в разі відсутності таких заяв вважати договір виконаним в повному обсязі.

Замовник зобов`язаний розрахуватись з підрядником згідно складеного замовником кошторису, а також підписаному акту виконаних робіт, в якому зазначено остаточну суму коштів за виконання робіт після визначення прав власності на земельну ділянку на протязі 30-ти днів. Вказана остаточна сума в акті виконаних робіт не підлягає оскарженню чи перегляду (п. 4.1 договору 2).

Пунктом 5.1 договору 2 передбачено, що в разі відмови замовника приймати виконані роботи, або розрахуватись, підрядник має право отримати, крім коштів за виконані роботи, кошти згідно рівня інфляції та штрафні санкції за прострочку виконання зобов`язання.

Відповідно до п. 5.2 договору 2 всі інші питання, які не знайшли свого відображення в даному договорі вирішуються шляхом переговорів, в разі неможливості такого - згідно Цивільного кодексу України в судовому порядку.

Згідно з п. 6.2 договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами.

25. На виконання укладених договорів підряду відповідач-1 надав позивачу всю технічну документацію на спорудження об`єктів (проекти, кошториси) та визначив місце розташування даних магазинів. Позивач розпочав спорудження магазинів за власні кошти; в кошторисі зазначається, що власником магазинів є позивач Бочал В.М .

26. Згідно з додатками до зазначених вище договорів зведений кошторисний розрахунок вартості будівництва магазину площею 178,75 кв. м становить 399208,00 грн, на будівництво магазину площею 253 кв.м - 1011840,00 грн.

27. Спір у справі виник у зв`язку з тим, що відповідач-1, на думку позивача, не виконав належним чином своїх зобов`язань за укладеними між сторонами договорами підряду від 24.08.2003 та від 03.11.2005, а саме не розрахувався за виконані позивачем роботи у 2003 та 2005 роках на об`єктах відповідача, розташованих у м. Черкаси між вул. Якубовського та вул. Ярославською.

28. Разом з тим, судами встановлено, що рішенням Господарського суду Черкаської області від 24.06.2010 у справі №16/1098 за відповідачем було визнано право власності на майно та відповідач зареєстрував право власності на дані об`єкти за ТОВ "СОИЛ".

VІ. Короткий зміст судових рішень судів попередніх інстанцій

29. Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивач уклав договори будівельного підряду з ТОВ "СОИЛ" та за власні кошти, на свій страх і ризик, спорудив магазини на замовлення відповідача-1 загальною площею 431,75 кв.м. Позивач неодноразово звертався до відповідача-1 з вимогами про прийняття виконаних робіт, однак відповідач-1 безпідставно ухилявся від підписання актів прийняття робіт та оплати наданих послуг.

Таким чином, позивач дослідженими судом доказами довів, що саме він споруджував і використовує на час розгляду справи спірні магазини.

Щодо посилання відповідача-1 на рішення судів щодо справ про визнання права власності на споруджені об`єкти по договору підряду за Бочал В.М. місцевий господарський суд вказав, що факт визнання судом права власності відповідача-1 на спірні магазини не позбавляє позивача права вимагати оплати наданих послуг від його власника, а також є підтвердженням тієї обставини, що позивач у даній справі виконав свої зобов`язання за договорами будівельного підряду і збудував магазини, власником яких згідно з рішенням суду являється відповідач-1.

Суд першої інстанції не прийняв до уваги заперечення представників відповідача-1 в частині пропуску позивачем позовної давності, оскільки листом від 27 вересня 2016 року (т.1 а.с.48) відповідач-1 визнав наявність зобов`язань перед позивачем, а тому відповідно до ст. 264 ЦК України суд вважає перебіг позовної давності таким, що був перерваним з цього часу.

Місцевий господарський суд дійшов висновку, що є доведеним факт заборгованості відповідача-1 перед позивачем за виконані роботи на суму 1411048 грн., строк проведення повного розрахунку за виконані роботи станом на час розгляду справи для відповідача вже є таким, що настав. Доказів проведення повного розрахунку за основним боргом відповідачем 1 у справі не подано, а тому до примусового стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 1411 048 грн. основного боргу за виконані роботи на підставі договорів підряду від 24.08.2003 та від 03.11.2005

Крім того, після перерахунку інфляційних за допомогою калькулятора штрафних санкцій апаратного комплексу "Еліт: Ліга Закон" за вказані позивачем періоди судом першої інстанції встановлено, що сума інфляційних становить 4 574 634 грн. 67 коп., тому позов в цій частині підлягає до часткового задоволення у сумі 4 574 634 грн. 67 коп. інфляційних втрат, в решті вимог належить відмовити.

Розглянувши вимогу позивача про визнання незаконними дій Комунального підприємства "Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації" щодо реєстрації прав власності відповідача-1 на спірні магазини, місцевий господарський суд дійшов висновку, що справа в частині цих вимог підлягає до закриття на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України, оскільки такий спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

30. Скасовуючи рішення суду першої інстанції апеляційний господарський суд вказав, що укладені між сторонами договори підряду не містять умов щодо найменування об`єкта, обсягів і видів робіт, передбачених проектом, умов про дефекти страхування ризиків, фінансові гарантії, відповідальність підрядника (відшкодування збитків), урегулювання спорів, підстави та умови зміни і розірвання договорів.

Колегія суддів не погодилася з висновком місцевого господарського суду про те, що між відповідачем-1 та позивачем було укладено договори, які за своєю правовою природою є договорами будівельного підряду, оскільки зазначені договори не відповідають істотним умовам договору підряду.

Суд апеляційної інстанції вказав, що у матеріалах справи відсутні відповідні акти виконаних робіт по формі № КБ-2 та довідки по формі № КБ-3 із зазначенням всіх наведених вище реквізитів первинного документа, підписаних обома сторонами, або з відміткою про відмову від підписання акту однієї із сторін.

Отже, позивачем не надано належних доказів реального виконання позивачем будь-яких будівельних робіт, що є обов`язковою умовою стягнення коштів.

Крім того, місцевим судом не було враховано обставин, встановлених рішенням Господарського суду Черкаської області від 24.06.2010 у справі №16/1098 та рішенням Господарського суду Черкаської області від 21.04.2017 у справі №925/237/17.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що позивач в обґрунтування своїх вимог не надав належних доказів реального виконання ним вказаних будівельних робіт, а тому позовні вимоги про стягнення коштів з урахуванням втрат внаслідок інфляції в сумі 6769593,00 грн. є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Стосовно вимоги позивача про визнання неправочинними дій Комунального підприємства "Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації", суд апеляційної інстанції зазначив, що у даному випадку діями відповідача-2 права позивача не порушені, оскільки за відповідачем-1 право власності на об`єкти, розташовані за адресою м. Черкаси, вул. Ярославська, 7 , не були зареєстровані у державному реєстрі прав власності, тому вказана вимога є також необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Щодо заявленого відповідачем-1 клопотання про застосування строків позовної давності судова колегія зазначила, що правила про позовну давність мають застосовуватися лише тоді, коли буде доведено існування самого суб`єктивного права. У випадку відсутності такого права або коли воно ніким не порушено, в позові має бути відмовлено не з причин пропуску строку позовної давності, а у зв`язку з необґрунтованістю самої вимоги.

VІІ. Позиція Верховного Суду

31. Згідно зі ст.300 Господарського процесуального кодексу України:

"1. Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

2. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

3. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.

4. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права."

З урахуванням викладеного, судом не приймаються та не розглядаються доводи скаржника, пов`язані з переоцінкою доказів, визнанням доведеними/ недоведеними або встановленням по новому обставин справи.

32. Згідно з ч.ч.1, 2, 3, 5 ст.236 Господарського процесуального кодексу України:

"1. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

2. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

3. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом.

5. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи."

33. Відповідно до підпункту "а-в" пункту 3 частини 1 статті 282 ГПК України:

"1. Постанова суду апеляційної інстанції складається з:

3) мотивувальної частини із зазначенням:

а) встановлених судом першої інстанції та неоспорених обставин, а також обставин, встановлених судом апеляційної інстанції, і визначених відповідно до них правовідносин;

б) доводів, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції;

в) мотивів прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу."

34. По суті даний спір зводиться до встановлення факту, хто саме реально побудував спірні магазини: позивач чи відповідач-1.

35. Так у своєму рішенні з цього приводу суд першої інстанції встановив:

- Спорудження об`єктів проводилося з будівельних матеріалів позивача та з матеріалів і за кошти інших фізичних осіб, роботи здійснили ліцензовані будівельні організації (т.1 а.с.55-66, т.2 а. с. 21-96).

- Якість виконаних робіт та відповідність їх Державним будівельним нормам і правилам було підтверджено висновком № 3-БТ експертного будівельно-технічного дослідження, складеного Приватним підприємством "Експертна установа" від 17.05.2010, в якому вказано, що всі забудови, серед яких і магазини, що збудував позивач, відповідають діючим Державним будівельним нормам.

- Будівництво магазинів здійснював безпосередньо позивач з залученням ліцензованих будівельних організацій, що також підтверджують свідки приватні підприємці ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які здійснюють торгівлю на даному ринку та їх торгові точки знаходяться поруч з даними об`єктами (т.3 а.с.98-100).

- Під час розгляду даної справи господарський суд ухвалами від 24 та 30 січня 2018р. витребував у відповідача 1 додаткові докази, які могли б підтвердити спорудження спірних магазинів саме відповідачем 1. Проте, відповідач 1 доказів не надав. Відсутні такі докази і в матеріалах справи №16/1098 та №925/237/17, на які посилається відповідач 1 та які були надані позивачем у копіях та досліджувались судом у даній справі.

- Відсутність доказів спорудження спірних магазинів відповідачем 1 підтверджено також представником КП Черкаського обласного об`єднаного бюро технічної інвентаризації (відповідач 2). Згідно з документами оглянутої в судовому засіданні інвентарної книги об`єктів, розташованих за адресою: м.Черкаси вул. Ярославська 7 , при проведенні інвентаризації було встановлено, що документів на будівництво відповідачем 1 не представлено (т. 2 а.с. 184).

- По закінченню будівництва відповідно до умов договорів п. 2.6, 4.1 (договору 2003р.) п. 2.5, 4.1 (договору 2005р.) та вимог ст. 882 ЦК України позивач неодноразово звертався до відповідача 1 (замовника) з повідомленнями (заявами) про готовність до передачі виконаних робіт по договорам підряду та надав за своїм підписом для підписання проекти актів виконаних робіт (т.2 а.с. 194-212), проте, як йдеться з позовної заяви та пояснень представників позивача, останній відповідей на листи не отримував, окрім листа від 27.09.2016, яким керівник відповідача 1 повідомив, що згідно з умовами договору будівельного підряду від 03.11.2005, укладеного між позивачем та відповідачем 1, замовник зобов`язаний розрахуватись з підрядником згідно з кошторисом, а також підписаним актом виконаних робіт, в якому зазначено остаточну суму коштів за виконання робіт. Як вбачається з листа керівник відповідача 1 повідомляє про відсутність акту виконаних робіт, що є перешкодою для розрахунку за виконані роботи (т. 1 а.с. 48).

- Як встановлено господарським судом позивач з часу спорудження спірних магазинів розпоряджається та користується даними об`єктами. В підтвердження цього позивачем надано суду докази (документи) - укладені сім договорів оренди даних магазинів з приватними підприємцями (т.2 а.с. 169-183) проведення ним поліпшення даних магазинів (т.2 а.с. 96-119). Серед поліпшень прокладення лінії електроживлення, газифікація приміщень, проведення водопостачання та водовідведення (т.2 а.с. 128-152, 155-167).

Обставини зведення позивачем спірних магазинів згідно з укладеними договорами будівельного підряду та їх використання відповідач-1 не заперечує.

- Як вбачається з позовної заяви та заяви про уточнення позовних вимог, позивач в даному позові не оспорює право власності на об`єкти, які зареєстровані за відповідачем-1, а тільки просить суд стягнути кошти з відповідача-1 за споруджені ним магазини по договору підряду. Тобто в даній справі предмет позову зовсім інший ніж у справах №16/1098, №925/237/17.

- Факт визнання судом права власності відповідача-1 на спірні магазини не позбавляє позивача права вимагати оплати наданих послуг від його власника, а також є підтвердженням тієї обставини, що позивач у даній справі виконав свої зобов`язання за договорами будівельного підряду і збудував магазини, власником яких згідно з рішенням суду являється відповідач-1.

36. Спростовування апеляційного суду щодо всього вищевикладеного комплексу фактів та доказів, встановлених місцевим судом на підтвердження факту будівництва спірних магазинів саме позивачем, а не відповідачем-1, звелося до вказівки, що в матеріалах справи відсутні відповідні акти виконаних робіт по формі № КБ-2 та довідки по формі № КБ-3 із зазначенням всіх наведених вище реквізитів первинного документа, підписаних обома сторонами, або з відміткою про відмову від підписання акту однієї із сторін.

Тобто, висновки суду апеляційної інстанції фактично стосувалися не встановлення факту, хто саме реально побудував спірні магазини: позивач чи відповідач-1, і оцінки тих доказів, які надані позивачем і відповідачем-1 та наявні в матеріалах справи, як вірно з`ясовувалося та оцінювалося місцевим судом, а виключно до вказівки формальних ознак документів, які мають підтверджувати факт будівництва.

При цьому, апеляційний суд вказав, що не погоджується з висновком місцевого суду про те, що між відповідачем-1 та позивачем було укладено договори, які за своєю правовою природою є договорами будівельного підряду, оскільки зазначені договори не відповідають істотним умовам договору підряду, проте не вказав, яким тоді договорам за своєю правовою природою відповідають.

Якщо мався на увазі факт взагалі не укладення цих договорів, то апеляційним судом не наведене нормативно-правове обґрунтування можливості визнання неукладеними договорів, по яких відбулося виконання, як в даному випадку побудовано магазини і факт їх будівництва ніким не оспорюється, оспорюється особа, що його здійснила.

37. Крім того, суд першої інстанції зазначив, що по закінченню будівництва відповідно до умов договорів п. 2.6, 4.1 (договору 2003р.) п. 2.5, 4.1 (договору 2005р.) та вимог ст. 882 ЦК України позивач неодноразово звертався до відповідача 1 (замовника) з вимогами про прийняття виконаних робіт (т.2 а.с. 194-212) та необхідності проведення розрахунку за будівництво магазинів.

При цьому місцевий господарський суд на підтвердження наявності вказаних документів у матеріалах справи послався на т.2 а.с. 194-212.

Як вбачається з матеріалів справи (т.2 а.с. 194-212), 21.11.2017 позивачем було подано клопотання до щодо залучення до матеріалів справи доказів згідно з ухвалами суду, зокрема, копії заяв позивача до відповідача-1 про прийняття виконаних робіт та необхідності проведення розрахунку за виконані роботи від 01.11.2004, 02.12.2004, 08.02.2007, 15.10.2007, 06.08.2013, 03.08.2016, 04.10.2016, претензії від 04.11.2016, тобто фактично місцевий суд послався на 8 документів.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції надав оцінку лише листам позивача від 08.02.2004 та від 15.10.2007, тобто лише двом документам, зазначивши, що в якості доказів надсилання вказаних листів позивачем надано до матеріалів справи копії квитанцій № 78 та № 93, з яких неможливо встановити відправника листа, адреси його отримувача, маси поштового відправлення та опису вкладення. Крім того, позивачем не надано доказів отримання відповідачем-1 цих листів.

Надання оцінки апеляційним судом іншим вищевказаним листам позивача з оскаржуваної постанови не вбачається.

38. Суд першої інстанції зазначив, що як вбачається з позовної заяви та заяви про уточнення позовних вимог, позивач в даному позові не оспорює право власності на об`єкти, які зареєстровані за відповідачем-1, а тільки просить суд стягнути кошти з відповідача-1 за споруджені ним магазини по договору підряду. Тобто в даній справі предмет позову зовсім інший ніж у справах №16/1098, №925/237/17. Факт визнання судом права власності відповідача-1 на спірні магазини не позбавляє позивача права вимагати оплати наданих послуг від його власника.

У справі №925/237/17, на яку посилався апеляційний суд у даній справі, що переглядається, суди першої та апеляційної інстанції прямо вказали, що протягом всього часу розгляду даного спору позивач стверджував, що ТОВ "СОИЛ" не розрахувався з ним за роботи, що він виконав. Однак у разі виконання позивачем якихось робіт та нездійснення відповідачем розрахунку за виконані роботи і наявності у позивача належних доказів цього позивач мав право звернутися з відповідною вимогою про оплату робіт, в тому числі і з позовом до господарського суду, але в будь-якому разі право на отримання коштів за виконану роботу не може захищатися шляхом подання позову про визнання права власності на нерухоме майно, тим більше, що це нерухоме майно має законного власника.

Отже суд апеляційної інстанції не спростував висновки суду першої інстанції щодо того, що предмети позову у даній справі та у справах №16/1098, №925/237/17 є різними, і що факт визнання судом права власності відповідача-1 на спірні магазини не позбавляє позивача права вимагати оплати наданих послуг від його власника.

При цьому, апеляційний суд не навів доводів та доказів, що обсяг доказів, що надав позивач у даній справі, що переглядається, на підтвердження, що саме він побудував спірні магазини, є повністю ідентичним наданому та оціненому обсягу доказів у вищевказаних справах №16/1098, №925/237/17.

Все вищезазначене свідчить і про передчасність висновків апеляційного суду, що станом на момент вирішення даної справи по суті, вказаними рішеннями судів, які набрали законної сили, було встановлено здійснення будівництва об`єктів по вул . Ярославській, 7 в м. Черкаси , саме відповідачем-1.

При тому, що апеляційним судом не спростовано висновки місцевого суду, що:

- Під час розгляду даної справи господарський суд ухвалами від 24 та 30 січня 2018р. витребував у відповідача 1 додаткові докази, які могли б підтвердити спорудження спірних магазинів саме відповідачем 1. Проте, відповідач 1 доказів не надав. Відсутні такі докази і в матеріалах справи №16/1098 та №925/237/17, на які посилається відповідач 1 та які були надані позивачем у копіях та досліджувались судом у даній справі.

- Відсутність доказів спорудження спірних магазинів відповідачем 1 підтверджено також представником КП Черкаського обласного об`єднаного бюро технічної інвентаризації (відповідач 2). Згідно з документами оглянутої в судовому засіданні інвентарної книги об`єктів, розташованих за адресою: м.Черкаси вул. Ярославська 7 , при проведенні інвентаризації було встановлено, що документів на будівництво відповідачем 1 не представлено (т. 2 а.с. 184).

39. Крім того, рішенням Господарського суду Черкаської області від 05.03.2018 провадження у справі в частині визнання дій Комунального підприємства "Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації" неправочинними було взагалі закрито.

Суд першої інстанції, розглянувши вказану вимогу позивача дійшов висновку, що справа в частині цих вимог підлягає до закриття на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України, оскільки такий спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції розглянув по суті позовну вимогу позивача про визнання неправочинними дій Комунального підприємства "Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації" та дійшов висновку про те, що вимога позивача про визнання неправочинними дій Комунального підприємства "Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації", є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

При цьому, апеляційний господарський суд не навів жодного доводу, за яким не погодився з висновками суду першої інстанції щодо необхідності не розгляду по суті, а саме закриття провадження у справі в цій частині і саме з підстав, що такий спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, тобто взагалі не вказав, чи обґрунтовано, чи необґрунтовано закрито судом першої інстанції провадження у справі в частині визнання дій Комунального підприємства "Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації" неправочинними, і чому саме апеляційний суд дійшов такого висновку.

40. В свою чергу, суд касаційної інстанції, в силу положень наведеної ч.2 ст.300 Господарського процесуального кодексу України, позбавлений права самостійно досліджувати, перевіряти та переоцінювати докази, самостійно встановлювати по новому фактичні обставини справи, певні факти або їх відсутність.

41. Позивачем подано клопотання щодо передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, яке обґрунтовано тим, судом апеляційної інстанції не враховано висновки, викладені в постановах Вищого господарського суду України, постановах Великої Палати Верховного Суду, Верховного Суду, Європейського суду з прав людини, щодо застосування норм права при розгляді справ по виконанню зобов`язань по договором підряду та правомірності їх укладання.

З врахуванням вищевикладеного та положень ст.302 ГПК, суд касаційної інстанції не вбачає обґрунтованих та достатніх підстав для задоволення вказаного клопотання.

VІІІ. Висновки Верховного Суду

42. Відповідно до п.48 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Мала проти України" від 3 липня 2014 року, остаточне 17.11.2014:

"Більше того, принцип справедливості, закріплений у статті 6 Конвенції, порушується, якщо національні суди ігнорують конкретний, доречний та важливий довід, наведений заявником (див. рішення у справах "Проніна проти України" (Pronina v. Ukraine), заява № 63566/00, п. 25, від 18 липня 2006 року, та "Нечипорук і Йонкало проти України" (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine), заява № 42310/04, п. 280, від 21 квітня 2011 року)."

43. Відповідно до п.2 ч.1 ст.308 Господарського процесуального кодексу України:

"Суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право:

2) скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду."

Відповідно до п.п.1.2 ч.3, ч.4 ст.310 Господарського процесуального кодексу України:

"Підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо:

1) суд не дослідив зібрані у справі докази; або

2) суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

4. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції."

44. З урахуванням викладеного суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення касаційної скарги Фізичної особи - підприємця Бочала В`ячеслава Михайловича, скасування постанови Північного апеляційного господарського суду від 05.03.2019 у справі № 925/1239/17 з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

45. Оскільки у цьому випадку суд касаційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом касаційної інстанції не здійснюється (частина 14 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись статтями 129, 300, 301, 308, 310, 314, 315, 316, 317 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Фізичної особи - підприємця Бочала В`ячеслава Михайловича на постанову Північного апеляційного господарського суду від 05.03.2019 у справі № 925/1239/17 задовольнити частково.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 05.03.2019 у справі № 925/1239/17 скасувати повністю, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий І. Кушнір

Судді Є. Краснов

Г. Мачульський