номер провадження справи 1/47/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

26.07.2019 Справа № 908/6142/14

м. Запоріжжя Запорізької області

Суддя господарського суду Запорізької області Зінченко Н.Г., розглянувши матеріали скарги на дії заступника начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мурихіна Сергія Володимировича щодо примусового виконання наказу господарського суду Запорізької області від 14.05.2015 у справі № 908/6142/14

за позовом (Стягувач) Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «Нове обладнання паливно-енергетичного комплексу», (04073, м. Київ, вул. Сирецька, буд.49-Г)

до відповідача (Боржник) Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахта «Росія», (85300, Донецька область, м. Покровськ, вул. Центральна, буд.149)

про стягнення 17513865 грн. 54 коп.

Орган державної виконавчої служби, дії якого оскаржуються, Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, (01001, м. Київ, вул. Городецього, буд. 13)

За участю представників сторін:

від позивача (стягувача, скаржника) не з`явився;

від відповідача (боржника) не з`явився;

від органу ДВС Гніда Ю.В., довіреність № 13440/20.3/22-18 від 20.12.2018;

ВСТАНОВИВ

02.07.2019 до господарського суду Запорізької області надійшла скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «Нове обладнання паливно-енергетичного комплексу», м. Київ (б/н від 27.06.2019, вх. № 08-13/51/19 від 02.07.2019) на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо примусового виконання наказу господарського суду Запорізької області від 14.05.2015 у справі № 908/6142/14, якою скаржник просить суд:

1) визнати неправомірними дії заступника начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мурихіна Сергія Володимировича по винесенню постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 22.04.2019 у виконавчому провадженні № 47740751 з виконання наказу господарського суду Запорізької області від 14.05.2015 у справі № 908/6142/14;

2) скасувати постанову заступника начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мурихіна Сергія Володимировича про повернення виконавчого документа стягувачу від 22.04.2019 наказу № 908/6142/14, виданого господарським судом Запорізької області 14.05.2015;

3) витребувати з Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України матеріали виконавчого провадження № 47740751.

Згідно Витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.07.2019 у зв`язку із звільненням з посади судді-доповідача у справі ОСОБА_1 скаргу на дії органу державної виконавчої служби у справі № 908/6142/14 розподілено судді Зінченко Н.Г.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 04.07.2019 скаргу ТОВ «НВК «НОПЕК», м. Київ на дії заступника начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мурихіна Сергія Володимировича залишено без руху, позивачу (скаржнику) надано строк терміном не пізніше 19.07.2019 для усунення недоліків зазначеної скарги.

11.07.2019 на адресу господарського суду Запорізької області від ТОВ «НВК «НОПЕК», м. Київ надійшов супровідний лист б/н від 08.07.2019 (вх. № 08-08/14138/19 від 11.07.2019) про усунення недоліків на виконання ухвали господарського суду Запорізької області від 04.07.2019 у справі № 908/6142/14 з відповідними додатками до нього. Разом із вказаним супровідним листом від ТОВ «НВК «НОПЕК», м. Київ надійшло клопотання б/н від 27.06.2019 (вх. № 08-08/14165/19 від 11.07.2019) про поновлення строку на подання скарги на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо примусового виконання наказу господарського суду Запорізької області від 14.05.2015 у справі № 908/6142/14.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 16.07.2019 у справі № 908/6142/14 ТОВ «НВК «НОПЕК», м. Київ поновлено строк на подання скарги на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо примусового виконання наказу господарського суду Запорізької області від 14.05.2015 у справі № 908/6142/14 з 19.06.2019, скаргу прийнято до розгляду та призначено судове засідання на 23.07.2019.

Судове засідання з розгляду скарги відкладалося до 26.07.2019, про що винесено відповідну ухвалу суду по справі від 23.07.2019.

В судовому засіданні 26.07.2019 оголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Представник відповідача (боржника) в жодне судове засідання не з`явився, про поважність причин неявки суд не попередив. Про дату, час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином у відповідності до вимог Господарського процесуального кодексу України.

Представник позивача (стягувача, скаржника) в судове засідання 26.07.2019 не з`явився, повідомив суд про поважність причин своєї неявки та просив суд розглянути скаргу по суті в судову засіданні 26.07.2019 без його участі.

Відповідно до ч. 2 ст. 342 ГПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

За таких обставин, суд визнав за можливе вирішити по суті скаргу на дії заступника начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мурихіна Сергія Володимировича у справі № 908/6142/14 в судовому засіданні 26.07.2019 за відсутністю представників позивача (стягувача, скаржника) та відповідача (боржника).

Подана ТОВ «НВК «НОПЕК», м. Київ скарга мотивована обставинами, які викладені у самій скарзі б/н від 27.06.2019 та в поясненнях до скарги б/н від 24.07.2019, та ґрунтується на тому, що заступником начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мурихіним С.В. при примусовому виконанні наказу господарського суду Запорізької області від 14.05.2015 у справі № 908/6142/14 не вживалися усі передбачені Законом України «Про виконавче провадження» та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, заходи, спрямовані на вчасне і повне виконання рішення суду у цій справі, зокрема щодо здійснення перевірки чи дійсно відсутні кошти на рахунках боржника на момент винесення оскаржуваної постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 22.04.2019, щодо розшуку майна, на яке можна звернути стягнення, а також щодо направлення до всіх органів влади запитів, які відповідно до законодавства володіють інформацією. Зазначене, на думку скаржника, свідчить про неправомірність дії заступника начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мурихіна С.В. по винесенню постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 22.04.2019 у виконавчому провадженні № 47740751 з виконання наказу господарського суду Запорізької області від 14.05.2015 у справі № 908/6142/14.

Представник Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України проти скарги заперечив, вважає, що при примусовому виконанні наказу господарського суду Запорізької області від 14.05.2015 у справі № 908/6142/14 державним виконавцем проведено всі можливі виконавчі дії щодо звернення стягнення на кошти боржника у спосіб, визначений виконавчим документом, а тому вважає, що у суду відсутні підстави для задоволення скарги ТОВ «НВК «НОПЕК». Крім того, представник Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України вважає, що скасування судом постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 22.04.2019, яка оскаржується ТОВ «НВК «НОПЕК», у даному випадку не буде сприяти захисту прав і законних інтересів стягувача, оскільки не призведе до реального виконання судового рішення. У підтвердження своєї позиції по суті скарги представником Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України надано суду інформаційну довідку з автоматизованої системи виконавчого провадження № 25621 від 25.07.2019 щодо виконавчого провадження № 47740751.

Розглянувши матеріали справи № 908/6142/14 і матеріали скарги ТОВ «НВК «НОПЕК» на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо примусового виконання наказу господарського суду Запорізької області від 14.05.2015 № 908/6142/14, дослідивши представлені письмові докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Матеріали справи свідчать, що рішенням господарського суду Запорізької області від 24.02.2015 у справі № 908/6142/14 стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахта «Росія», (85483, Донецька область, м. Новогродівка, вул. Гагаріна, буд. 3; , з усіх рахунків, встановлених державним виконавцем при виконанні судового рішення у цій справі) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «Нове обладнання паливно-енергетичного комплексу» (ТОВ «НВК «НОПЕК»), (юридична адреса: 83001, м. Донецьк, вул. Постишева, буд. 60; адреса для листування: 04070, м. Київ, вул. Туровська, буд. 4; , на рахунки встановлені державним виконавцем при виконанні судового рішення у цій справі) 11986932 грн. 70 коп. основного боргу, 1502656 грн. 00 коп. пені, 2991894 грн. 49 коп. інфляційних втрат, 1022334 грн. 33 коп. 3 % річних та 73038 грн. 07 коп. судового збору.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 22.04.2015 у справі № 908/6142/14 апеляційну скаргу задоволено частково, рішення господарського суду Запорізької області від 24.02.2015 в частині стягнення з ТОВ «Шахта «Росія» на користь ТОВ «Науково-виробнича компанія «Нове обладнання паливно-енергетичного комплексу» пені у розмірі 1502656,00 грн. скасовано, прийнято в цій частини нове рішення - у задоволенні позовних вимог відмовити. В іншій частині рішення залишено без змін.

14.05.2015 на виконання рішення господарського суду Запорізької області від 24.02.2015 та постанови Харківського апеляційного господарського суду від 22.04.2015 у справі № 908/6142/14, які набрали законної сили 22.04.2015, видано наказ про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахта «Росія», (85483, Донецька область, м. Новогродівка, вул. Гагаріна, буд. 3; , з усіх рахунків, встановлених державним виконавцем при виконанні судового рішення у цій справі) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «Нове обладнання паливно-енергетичного комплексу» (ТОВ «НВК «НОПЕК»), (юридична адреса: 83001, м. Донецьк, вул. Постишева, буд. 60; адреса для листування: 04070, м. Київ, вул. Туровська, буд. 4; , на рахунки встановлені державним виконавцем при виконанні судового рішення у цій справі) 11986932 грн. 70 коп. основного боргу, 2991894 грн. 49 коп. інфляційних втрат, 1022334 грн. 33 коп. 3 % річних та 73038 грн. 07 коп. судового збору.

Згідно ст. 1291 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Зазначена норма кореспондується із приписами ст. 18 ГПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 147 ГПК України судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

З аналізу усталеної практики Європейського Суду з прав людини вбачається, що право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (рішення від 19.03.1997 зі справи «Горнсбі проти Греції», рішення від 20.07.2004 зі справи «Шмалько проти України»).

Наказ господарського суду Запорізької області від 14.05.2015 № 908/6142/14 вперше пред`являвся до виконання стягувачем 26.05.2015 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

03.06.2015 старшим державним виконавцем Кузнецовим О.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 47740751 з виконання наказу господарського суду Запорізької області від 14.05.2015 № 908/6142/14, якою боржнику надавався строк для самостійного виконання до 10.06.2015.

Разом з постановою про відкриття виконавчого провадження 03.06.2015 також було винесено постанову про арешт коштів боржника.

Боржником вимоги виконавчого документа у визначені строки не були виконані, заборгованість перед ТОВ «НВК «НОПЕК» не погашена.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 11.08.2015 у справі № 908/6142/14 визнано недійсною постанову про арешт коштів боржника, винесену Відділом примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України 03.06.2015 за виконавчим провадженням № 47740751.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 31.08.2015 у справі № 908/6142/14 відмовлено в задоволенні заяви Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про зміну способу виконання наказу суду у справі № 908/6142/14.

31.07.2017 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мурихіним С.В. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу згідно з п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», якою повернуто стягувачу наказ господарського суду Запорізької області від 14.05.2015 № 908/6142/14 у зв`язку із тим, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» заходи щодо розшуку такого майна виявились безрезультатними.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 12.10.2017 у справі № 908/6142/14 задоволено скаргу ТОВ «НВК «НОПЕК» на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України з виконання наказу господарського суду Запорізької області 14.05.2015 № 908/6142/14, визнано неправомірними дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 31.07.2017 у виконавчому провадженні № 47740751 з виконання наказу господарського суду Запорізької області від 14.05.2015 №908/6142/14, скасовано постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мурихіна С.В. про повернення виконавчого документа стягувачу від 31.07.2017 у виконавчому провадженні № 47740751 з виконання наказу господарського суду Запорізької області від 14.05.2015 № 908/6142/14.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 06.12.2017 ухвалу господарського суду Запорізької області від 12.10.2017 у справі № 908/6142/14 залишено без змін.

У зв`язку із цим, 30.01.2018 постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мурихіна С.В. на підставі ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» відновлено виконавче провадження з виконання наказу господарського суду Запорізької області від 14.05.2015 № 908/6142/14.

22.04.2019 заступником начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мурихіним С.В. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу згідно з п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», якою повернуто стягувачу наказ господарського суду Запорізької області від 14.05.2015 № 908/6142/14 у зв`язку із тим, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» заходи щодо розшуку такого майна виявились безрезультатними.

Саме дії заступника начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мурихіна С.В. щодо винесення постанови від 22.04.2019 про повернення виконавчого документа стягувану є предметом оскаржування у скарзі ТОВ «НВК «НОПЕК» б/н від 27.06.2019 (вх. № 08-13/51/19 від 02.07.2019).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Путом 1 частини 2 статті 18 цього Закону чітко унормовано, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Як вбачається з матеріалів справи, виконавчим документом, за яким відкрито виконавче провадження № 47740751 наказом господарського суду Запорізької області від 14.05.2015 № 908/6142/14 передбачений спосіб виконання рішення суду шляхом стягнення з боржника коштів з усіх рахунків, встановлених державним виконавцем при виконання судового рішення у цій справі.

Законом України «Про виконавче провадження» передбачено, що реєстрація виконавчих документів, документів виконавчого провадження, фіксування виконавчих дій здійснюється в автоматизованій системі виконавчого провадження, порядок функціонування якої визначається Міністерством юстиції України. (ст. 8 Закону)

До матеріалів справи надано Інформаційну довідку з автоматизованої системи виконавчого провадження № 25621 від 25.07.2019 щодо виконавчого провадження № 47740751, з якої вбачається, що державним виконавцем неодноразово направляйсь запити до Державної фіскальної служби України для встановлення відкритих рахунків в банківських установах боржником.

Відповідно до отриманих відповідей державним виконавцем було встановлено, що боржник має рахунки в ПАТ «Промінвестбанк» та ПАТ «ПУМБ».

Згідно інформації наданої ПАТ «Промінвестбанк» та ПАТ «ПУМБ» кошти на рахунках боржника відсутні. Відповідна інформація підтверджується відмітками уповноваженої особи банківської установи на платіжних вимогах для безспірного списання коштів з рахунків боржника, які неодноразово направляйсь державним виконавцем.

На вимогу державного виконавця щодо розкриття банківської таємниці ПАТ «Промінвестбанк» та ПАТ «ПУМБ» повідомили, що рух коштів по рахункам боржника не відбувався.

Частиною 3 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Як зазначалося раніше, ухвалою господарського суду Запорізької області від 31.08.2015 у справі № 908/6142/14 відмовлено в задоволенні заяви Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про зміну способу виконання наказу суду у справі № 908/6142/14.

З іншими заявами аналогічного змісту в рамках примусового виконання наказу господарського суду Запорізької області від 14.05.2015 № 908/6142/14 державний виконавець до суду не звертався. Сторонами у справі № 908/6142/14 відповідні заяви суду також не подавалися. Крім того, до державного виконавця не надходили заяви сторін виконавчого провадження щодо звернення до суду з заявою про зміну способу виконання рішення суду у справі № 908/6142/14.

Згідно з отриманою державним виконавцем інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно щодо суб`єкта боржника у справі № 908/6142/14 відсутні відомості про реєстрацію майна за останнім.

Враховуючи вище викладені обставини у їх сукупності, суд погоджується з доводами представника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, що в даному випадку при примусовому виконанні наказу господарського суду Запорізької області від 14.05.2015 № 908/6142/14 державним виконавцем проведено всі виконавчі дії щодо звернення стягнення на кошти у спосіб, визначений виконавчим документом.

Скаржником належними та допустимими доказами не доведено які саме виконавчі дії не вчинені державним виконавцем з огляду на встановлений спосіб, визначений у виконавчому документі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Таким чином, при примусовому виконанні наказу господарського суду Запорізької області від 14.05.2015 № 908/6142/14 в рамках виконавчого провадження № 47740751 заступником начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мурихіним С.В. правомірно винесено постанову від 22.04.2019 про повернення виконавчого документа стягувачу.

Разом із тим, суд вважає за необхідне відзначити наступне.

Частиною 5 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Статтею 9 Закону України «Про виконавче провадження» надається визначення поняттю «Єдиний реєстр боржників» та розкривається порядок його функціонування. Так, Єдиний реєстр боржників систематизована база даних про боржників, що є складовою автоматизованої системи виконавчого провадження та ведеться з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна. Відомості про боржників, включені до Єдиного реєстру боржників, є відкритими та розміщуються на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України. Реєстрація боржника в Єдиному реєстрі боржників не звільняє його від виконання рішення.

Відомості про боржника вносяться до Єдиного реєстру боржників (крім відомостей щодо боржників, якими є державні органи, органи місцевого самоврядування, а також боржників, які не мають заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів більше трьох місяців, та боржників за рішенням немайнового характеру) одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження. (ч. 5 ст. 9 Закону України «Про виконавче провадження»)

Частинами 3 і 4 цієї ж статті Закону України «Про виконавче провадження» закріплено, що державні органи, органи місцевого самоврядування, нотаріуси, інші суб`єкти при здійсненні ними владних управлінських функцій відповідно до законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, у разі звернення особи за вчиненням певної дії щодо майна, що належить боржнику, який внесений до Єдиного реєстру боржників, зобов`язані не пізніше наступного робочого дня повідомити про це зазначений у Єдиному реєстрі боржників орган державної виконавчої служби або приватного виконавця із зазначенням відомостей про майно, щодо якого звернулася така особа. Банки у разі відкриття рахунку на ім`я фізичної особи, внесеної до Єдиного реєстру боржників, у тому числі через відокремлені підрозділи банку, або закриття рахунку такою особою зобов`язані у день відкриття або закриття рахунку повідомити про це зазначений у Єдиному реєстрі боржників орган державної виконавчої служби або приватного виконавця. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня отримання повідомлення зобов`язаний прийняти рішення про накладення арешту на майно та (або) на кошти на рахунках боржника в банках у порядку, визначеному статтею 56 цього Закону, крім випадку, коли на таке майно арешт уже накладено з тих самих підстав. Укладення протягом строку, зазначеного в частині третій цієї статті, правочину щодо майна боржника, який призвів до неможливості задовольнити вимоги стягувача за рахунок такого майна, є підставою для визнання такого правочину недійсним.

Єдиний державний реєстр боржників введено в дію у зв`язку із набранням чинності новим Законом України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 (з 05.10.2016).

Отже, оскільки виконавче провадження з примусового виконання наказу господарського суду Запорізької області від 14.05.2015 у справі № 908/6142/14 розпочато 03.06.2015, тобто під час дії Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, яка не передбачала існування Єдиного реєстру боржників, то боржник у даному виконавчому провадженні ТОВ «Шахта «Росія» не був включений до Єдиного державного реєстру боржників.

Підсумовуючи викладене, найбільш ефективним способом досягнення цілей реального виконання судового рішення у справі № 908/6142/14 є звернення стягувача ТОВ «НВК «НОПЕК» до органів Державної виконавчої служби з новою заявою про відкриття виконавчого провадження за наказом господарського суду Запорізької області від 14.05.2015 № 908/6142/14, оскільки саме винесення постанови про відкриття виконавчого провадження на підставі Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, яка набула чинності з 05.10.2016, призведе до автоматичного включення боржника до Єдиного державного реєстру боржників.

При цьому, суд зауважує, що майнові права стягувача у такому разі жодним чином порушені не будуть, оскільки положення частини 2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачалося обов`язкове внесення стягувачем авансового внеску при зверненні із заявою про примусове виконання рішення, визнані неконституційними (такими, що не відповідають Конституції України) згідно з Рішенням Конституційного Суду України № 2-р(II)/2019 від 15.05.2019.

На підставі вищезазначеного суд дійшов висновку, що скарга ТОВ «НВК «НОПЕК» на дії заступника начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мурихіна С.В. щодо примусового виконання наказу господарського суду Запорізької області від 14.05.2015 у справі № 908/6142/14 є необґрунтованою, у суду відсутні підстави для визнання неправомірними дій заступника начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мурихіна С.В. по винесенню постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 22.04.2019 у виконавчому провадженні № 47740751 з виконання наказу господарського суду Запорізької області від 14.05.2015 № 908/6142/14 та скасування постанови заступника начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мурихіна С.В. про повернення виконавчого документа стягувачу від 22.04.2019.

Керуючись ст., ст. 234, 235, 342-343 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ

В задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «Нове обладнання паливно-енергетичного комплексу», м. Київ на дії заступника начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мурихіна Сергія Володимировича щодо примусового виконання наказу господарського суду Запорізької області від 14.05.2015 у справі № 908/6142/14 відмовити повністю.

Копію даної ухвали направити сторонам у справі та Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, (01001, м. Київ, вул. Городецього, буд. 13).

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://zp.arbitr.gov.ua/sud5009/.

Телефон контакт-центру 0-800-501-492.

Повний текст ухвали складено та підписано 31.07.2019.

Суддя Н.Г. Зінченко

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст. 261 цього Кодексу.