ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" липня 2019 р. Справа№ 910/13114/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коротун О.М.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Руденко М.А.

за участю секретаря судового засідання Куценко К.Л.,

за участю представника згідно з протоколом судового засідання від 29.07.2019

за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Дирекція з капітального будівництва та реконструкції «Київбудреконструкція»

на рішення Господарського суду міста Києва від 19.03.2019 (повний текст складено 04.04.2019)

у справі №910/13114/18 (суддя Котков О.В.)

за позовом Комунального підприємства «Дирекція з капітального будівництва та реконструкції «Київбудреконструкція»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Капітал Білдінг»

про стягнення грошових коштів,

Розглянувши справу в порядку ст. 269, 270 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), Північний апеляційний господарський суд,

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст заявлених вимог та рух справи

У жовні 2018 року Комунальне підприємство «Дирекція з капітального будівництва та реконструкції «Київбудреконструкція» (далі - КП «Київбудреконструкція») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Капітал Білдінг» (далі - ТОВ «Капітал Білдінг») про стягнення не використаного авансу за договором підряду №2-кт від 04.07.2017 в сумі 1 829 275, 24 грн.

Позовні вимоги про стягнення грошових коштів обґрунтовані тим, що відповідач у порушення умов договору підряду №2-кт від 04.07.2017 не надав акти на підтвердження факту виконання або часткового виконання робіт у граничний строк його використання, встановлений вказаним правочином, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача на його користь суму не використаного авансу.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.03.2019 у позові відмовлено повністю.

Рішення обґрунтовано тим, що в матеріалах справи наявні довідки форми №КБ-2в, що свідчать про використання матеріалів підрядником при виконанні робіт за період вересень - жовтень 2018 року. Позивачем належними та допустимими доказами не спростовано вартість придбаних та використаних матеріалів, визначених у таких довідках.

Крім того, суд виходив з того, що в листі позивача від 14.08.2018 №247/4-1966 містяться відомості щодо недоліків виконаних відповідачем робіт, а саме: робота «Установлення камер припливних продуктивністю до 10 тис. мЗ/год.» була оплачена у попередньому акті приймання виконаних робіт, обладнання системи П1, що вказано в акті приймання виконаних робіт, не відповідає встановленому на об`єкті, свердління кільцевими алмазними свердлами з застосуванням охолоджувальної рідини/води/ в залізобетонних конструкціях горизонтальних отворів діаметром 25мм не виконувалось, улаштування зовнішніх дверних блоків ПВХ не виконано, при перевірці на об`єкті 10.08.2018 та 13.08.2018 двері встановлені не були, не надані акти на закриття прихованих робіт по зовнішньому утепленню цоколя та благоустрою, не надані видаткові накладні на вентиляційне обладнання, проте вказаний лист не містить заперечень позивача щодо вартості та обсягу придбаного відповідачем матеріалу для виконання будівельних робіт. Однак, позивач, звертаючись з позовом, посилався саме на невикористання суми авансу, що відповідно до умов договору підряду мав бути використаний відповідачем на придбання обладнання, матеріалів, тощо.

3. Надходження апеляційної скарги на розгляд Північного апеляційного господарського суду

У травні 2019 року КП «Київбудреконструкція» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 19.03.2019 та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.06.2019 було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою КП «Київбудреконструкція» на рішення Господарського суду міста Києва від 19.03.2019. Надано час для подання відзиву, заперечення на відзив, заяв, клопотань. Справу призначено до розгляду на 29.07.2019.

29.07.2019 у судове засідання з`явилися лише представник відповідача. Представник скаржника в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином в порядку, передбаченому ст. 120, 242 ГПК України, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення 25.06.2019.

Представник відповідача проти вимог апеляційної скарги заперечив та просив відмовити в її задоволенні.

4. Вимоги апеляційної скарги та короткий зміст наведених у ній доводів

КП «Київбудреконструкція» в апеляційній скарзі не погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову з огляду на таке.

Скаржник зазначає, що відповідач зобов`язаний виконувати будівельно-монтажні роботи виключно до затвердженої проектно-кошторисної документації; у відповідності до будівельних норм, стандартів, належної якості, а будь-які відхилення від даних вимог є підставою для відмови у прийняття апелянтом виконаних будівельних робіт від відповідача. Супровідні листи з актами про використання виробів, матеріалів, конструкцій, на думку скаржника, не можуть буди свідченням використання авансу, оскільки відповідачем не доведено факт цільового використання наданого авансу на суму 1 829 275, 24 грн.

Також скаржник зазначає про помилковість висновку суду першої інстанції про те, що 4.7. договору підряду передбачено, що підрядник зобов`язується використати одержаний аванс на придбання і постачання необхідних для виконання робіт матеріалів. Однак, п. 4.7. договору не містить таких положень та спростовується наявною у матеріалах справи копією договору.

Крім того, скаржник посилається на результати проведеної ревізії, якою встановлено, що внаслідок порушення (недотримання) відповідачем термінів на освоєння авансу порушено вимоги пп. 3 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2014 № 117 «Про здійснення попередньої оплати товарів, робіт, послуг, що закуповуються за бюджетні кошти» та п. 4.8 договору підряду.

Посилання суду першої інстанції на рішення №910/23196/17 скаржник вважає суб`єктивним та упередженим, оскільки судова практика має виключно рекомендаційний характер і не може використовуватись у якості доказу.

5. Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

09.07.2019 на адресу суду апеляційної інстанції від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому сторона просила відмовити в задоволенні апеляційної скарги. Відзив прийнято в порядку ст. 263 ГПК України.

Відповідач зазначає, що матеріалами справи підтверджується, що позивач визнає ту обставину, що відповідач подавав акти виконаних робіт на підтвердження використання сум авансу, проте, нібито позивач надавав зауваження на акти, а тому він їх не підписав і вони не можуть бути враховані. Також, в судовому засіданні суду першої інстанції представник позивача не заперечував проти обставини подання відповідачем актів виконаних робіт, проте заперечував проти якості виконаних робіт.

Також відповідач вказує, що обов`язок прийняти виконані роботи, а у випадку виявлення недоліків робіт негайно про них заявити (у тому числі шляхом мотивованої відмови від підписання акта виконаних робіт) законом покладений саме на замовника. Відповідач належним чином підтвердив використання сум авансу, проте позивач безпідставно відмовився від підписання актів, через що посилання на порушення умов договору відповідачем безпідставне.

Крім того, відповідач зазначив, що позивач, вказуючи про виконання робіт з недоліками як підставу не підписання актів виконаних робіт, не надав жодного підтвердження подання зауважень на ці акти відповідачу. Зокрема, жодного разу не заявляв клопотання про призначення експертизи у справі, що підтвердило б однозначний висновок щодо наявності або відсутності недоліків виконаних підрядних робіт.

6. Фактичні обставини, неоспорені сторонами, встановлені судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції

Як вірно з`ясовано судом першої інстанції, 04.07.2017 між КП «Київбудреконструкція» (замовник) та ТОВ «Капітал Білдінг» (підрядник) укладено договір підряду №2-кт (далі - договір), відповідно до п. 1.1. якого, замовник доручає, а підрядник зобов`язується виконати роботи: «Термомодернізація дошкільного навчального закладу № 584 «Софії Русової» - на просп. Правди, 82» ДСТУ Б.Д.1.1-1:2013 (за кодом СРV за ДК 021:2015 - 45214000-0 Будівництво освітніх та науково-дослідних закладів) відповідно до проектної документації будівельних норм і стандартів в термін, який встановлюється договором (надалі - об`єкт).

Строк виконання робіт визначений цим договором наступний: початок робіт - з моменту укладення договору; закінчення робіт - березень 2018 року (п. 2.1 договору).

Згідно з п. 3.1. договору договірна ціна визначена на підставі державних будівельних норм тендерної документації та становить: 11 271 300, 00 грн, в т.ч. ПДВ 20% - 1 878 550, 00 грн.

Пунктом 2 додаткової угоди № 5 від 14.06.2018 сторони узгодили, що договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2018, а в частині розрахунків - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Відповідно до п. 4.7. договору (в редакції додаткової угоди № 5 від 14.06.2018) замовник має право надати підряднику аванс на строк не більше трьох місяців (згідно постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2014 № 117 та від 27.12.2001 № 1764) у розмірі не більше 30% вартості річного обсягу робіт, що складає 1 829 275, 24 грн, в тому числі ПДВ - 304 879, 29 грн.

22.06.2018 платіжним доручення № 3 органом казначейства на підставі платіжного доручення № 22 від 21.06.2018 перераховано підряднику аванс у розмірі 1 829 275, 24 грн.

Згідно з п. 4.8., 4.9. договору підрядник зобов`язується використати одержаний аванс на придбання і постачання необхідних для виконання робіт обладнання, матеріалів, конструкцій та виробів. По закінченню граничного терміну використані суми авансу повинні бути підтверджені актом виконаних обсягів робіт, або повернуті замовнику. У разі невикористання авансу підрядник протягом 2 днів після граничного терміну використання повертає не використаний аванс на розрахунковий рахунок замовника та сплачує пеню у розмірі подвійної ставки НБУ за кожний день прострочення повернення авансу і суму індексації, нараховану на суму наданого авансу, та 3% річних.

Розрахунки за виконані роботи здійснюються на підставі довідки про вартість виконаних робіт за формою № КБ-3 та акту приймання виконаних робіт за формою № КБ-2в з відомістю ресурсів, підписаними уповноваженими представниками сторін, відповідно до річних кошторисних призначень (п. 4.1. договору).

Так позивача зазначив, що підрядник не надав підтверджуючі документи за виконані роботи згідно форм, передбачених договором, на підтвердження цільового використання авансу, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Господарський суд міста Києва встановив, що відповідач звертався до позивача із супровідними листами про передачу документів, що підтверджують факт виконання робіт (акти за формою КБ-2, КБ-3), які містять відмітку позивача про їх отримання, а саме: № 191/1/ від 04.07.2018 (вхід. № 247-949 від 02.08.2018), № 197 від 08.08.2018 (вхід. № 247-968 від 08.08.2018), б/н (вхід. № 247-1101 від 05.09.2018), № 237 від 21.09.2018 (вхід. № 1166 від 21.09.2018) та копії актів за формою №КБ-2в про використання матеріалів та виконання робіт на загальну суму 246 227, 51 грн, акту приймання виконаних будівельних робіт на загальну суму 293 224, 26 грн, акту приймання виконаних будівельних робіт на загальну суму 454 566, 11 грн, акту приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2018 року на загальну суму 1 115 381, 39 грн, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за жовтень 2018 року на загальну суму 1 115, 38 тис. грн.

Позивачем надано до матеріалів справи лист від 14.08.2018 року №247/4-966, адресований відповідачу, в якому позивач зазначає, що при розгляді наданих відповідачем 08.08.2018 актів приймання виконаних будівельних робіт було виявлено ряд недоліків та невідповідність обсягів робіт. Щодо робіт відповідно до листа (вх. № 247-1101 від 05.09.2018), позивачем було надіслано ТОВ «Промсервіспроект» відповідь № 247/4-1069 від 12.09.2018 щодо врахування та внесення змін у проектну документацію на додаткові роботи. Також позивач надав відповідь № 247/4-1111 від 24.09.2018, в якій зазначив, що при розгляді актів на суму 454 566, 11 грн були виявлені зауваження (відсутні акти закриття прихованих робіт, виконавчі схеми на теплоізоляцію цоколю, фарбування фасаду, улаштування відмостки, сертифікати відповідності, не надано наказ на відповідального виконроба).

07.09.2018 позивач направив на адресу відповідача вимогу № 247/3-1041 від 06.09.2018 в якій просив надати для розгляду акти фактичного виконання робіт по договору у строк до 19.09.2018. У разі невиконання отриманого підрядником авансу, - повернути його на розрахунковий рахунок замовника у строк до 19.09.2018. Указана вимога була отримана уповноваженим представником відповідача 10.09.2018, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за трек-номером № 674. Вказана вимога залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

24.09.2018 позивачем було направлено відповідачу претензію № 247/3-1107 від 24.09.2018, в якій КП «Київбудреконструкція» просив повернути аванс у розмірі 1 829 275, 24 грн. Вказана претензія залишена відповідачем без задоволення.

ПОЗИЦІЯ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ

7. Мотиви, з яких виходить Північний апеляційний господарський суд, застосовані ним положення законодавства та межі апеляційного перегляду рішення суду

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Предметом розгляду є правовідносини, що виникли з договору. Спір у справі стосується дотримання умов договору та, в залежності від цього, наявності або відсутності підстав для повернення авансу.

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (ч. 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, з якими кореспондуються положення ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Положення ст. 6, 627 Цивільного кодексу України відображають принцип свободи договору, згідно з яким сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За змістом ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Нормою ст. 875 Цивільного кодексу України визначено, що за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта. До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 843 Цивільного кодексу України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

Відповідно до ч. 1 ст. 846 Цивільного кодексу України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 877 Цивільного кодексу України підрядник зобов`язаний здійснювати будівництво та пов`язані з ним будівельні роботи відповідно до проектної документації, що визначає обсяг і зміст робіт та інші вимоги, які ставляться до робіт та до кошторису, що визначає ціну робіт. Підрядник зобов`язаний виконати усі роботи, визначені у проектній документації та в кошторисі (проектно-кошторисній документації), якщо інше не встановлено договором будівельного підряду.

Замовник, який одержав повідомлення підрядника про готовність до передання робіт, виконаних за договором будівельного підряду, або, якщо це передбачено договором, - етапу робіт, зобов`язаний негайно розпочати їх прийняття. Передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими (ч. 1, 4 ст. 882 Цивільного кодексу України).

В силу ч. 1 ст. 854 Цивільного кодексу України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Так, п. 4.1. договору сторони узгодили, що розрахунки за виконані роботи здійснюються на підставі довідки про вартість робіт за формою №КБ-3 та акту приймання виконаних робіт за формою №КБ-2в з відомістю ресурсів, підписаними уповноваженими представниками сторін, відповідно технічних кошторисних призначень.

Акт за формою №КБ-2в та довідка за формою №КБ-3 оформлюються належним чином підрядником і подаються на підписання замовнику не пізніше 25 числа звітного місяця, який повинен розглянути та підписати акт та довідку протягом п`яти календарних днів, але у будь-якому випадку не пізніше останнього числа звітного місяця при виконанні вимог ст.48 Бюджетного кодексу України або письмово мотивувати відмову від прийняття робіт (п. 4.2. договору).

Як встановлено судом першої інстанції відповідач надав скаржнику супровідних листи з відміткою позивача про отримання таких документів: № 191/1/ від 04.07.2018 (вхід. № 247-949 від 02.08.2018), № 197 від 08.08.2018 (вхід. № 247-968 від 08.08.2018), б/н (вхід. № 247-1101 від 05.09.2018), № 237 від 21.09.2018 (вхід. № 1166 від 21.09.2018) та копії актів за формою №КБ-2в про використання матеріалів та виконання робіт на загальну суму 246 227,51 грн, акту приймання виконаних будівельних робіт на загальну суму 293 224, 26 грн, акту приймання виконаних будівельних робіт на загальну суму 454 566, 11 грн, акту приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2018 року на загальну суму 1 115 381, 39 грн, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за жовтень 2018 року на загальну суму 1115, 38 тис. грн.

В апеляційній скарзі скаржник зазначає, що не заперечує проти отримання супровідних листів, які були надіслані відповідачем належним чином та є підтвердження отримання даних листів. Водночас, які це саме листи, скаржник не зазначає. А тому, враховуючи відмітки на кожному із супровідних про дату їх отримання та вхідний номер, посилання скаржника відхиляються як необґрунтовані.

До того ж, скаржник надав лист від 14.08.2018 року №247/4-966, адресований відповідачу, в якому позивач зазначає, що при розгляді наданих відповідачем 08.08.2018 актів приймання виконаних будівельних робіт було виявлено ряд недоліків та невідповідність обсягів робіт. Щодо робіт відповідно до листа (вх. № 247-1101 від 05.09.2018) позивачем було надіслано ТОВ «Промсервіспроект» лист № 247/4-1069 від 12.09.2018 щодо врахування та внесення змін у проектну документацію на додаткові роботи. Також позивач надав відповідь № 247/4-1111 від 24.09.2018, в якій зазначив, що при розгляді актів на суму 454 566, 11 грн були виявлені зауваження (відсутні акти закриття прихованих робіт, виконавчі схеми на теплоізоляцію цоколю, фарбування фасаду, улаштування відмостки, сертифікати відповідності, не надано наказ на відповідального виконроба). Тобто вказані листи підтверджують факт отримання скаржником актів виконаних робіт, вказаних вище. Водночас, в матеріалах справи відсутні докази надсилання цих листів відповідачу.

Крім того, як вірно встановлено судом першої інстанції, скаржником не надано детального розрахунку розміру суми основного боргу. Так, на підтвердження заявленої суми основного боргу позивачем надано складену в односторонньому порядку картку рахунку 3711 за січень 2017 року по вересень 2018 року, в якій зазначено про оплату авансу ТОВ «Капітал Білдінг» в розмірі 1 829 275, 24 грн - 22.06.2018.

Однак, вказана картка-рахунок не містить детальної інформації щодо вартості та обсягу придбаних і поставлених підрядником для виконання робіт обладнання, матеріалів, тощо на виконання п. 4.8. договору. А тому суд першої інстанції мотивовано виходив із того, що вказаний доказ, в розумінні ст. 73, 76 - 79, 80, 269 ГПК України, не є належним та допустимим доказом на підтвердження розміру використаного підрядником авансу на виконання умов договору. Суд апеляційної інстанції враховує ту обставину, що скаржником ставилося питання лише до якості частини робіт та виявлених недоліків, не заперечуючи при цьому факту виконання робіт.

Умови договору не містять вимог щодо обсягу та вартості обладнання, матеріалів, конструкцій та виробів, що мають бути придбані підрядником для використання авансу. Разом з тим, п. 4.8. договору передбачено, що підрядник зобов`язується використати одержаний аванс на придбання і постачання необхідних для виконання робіт матеріалів.

Суд апеляційної інстанції відхиляє посилання скаржника на те, що договір не містить п. 4.7. договору, на який посилався суд першої інстанції з огляду на те, що така технічна помилка не призвела до зміни суті умов договору. Так, судом першої інстанції процитовано фактично п. 4.8. договору, натомість помилково зазначено п. 4.7, що не може бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції, позивачу неодноразово подавалися акти за формою № КБ-2в та довідка за формою № КБ-3, якими було підтверджено вартість придбаних та використаних матеріалів, обсяг та вартість виконаних робіт, які позивачем підписані не були, як і не було надано мотивованої відмови від їх підписання та прийняття.

При цьому, суд першої інстанції вірно вказав про те, що з календарного штемпеля відділення засобів поштового зв`язку на описі вкладення до листа, яким скаржник направив зауваження на подані відповідачем акти виконаних робіт (лист №247/4-966 від 14.08.2018, лист № 247/4-1069 від 12.09.2018, лист № 247/4-1111 від 24.09.2018), вбачається, що він датований 29.12.2018. Тобто поштове відправлення було надіслано після відкриття провадження у даній справі, хоча самі листи датовані серпнем - вереснем 2018 року. А тому такий доказ не може свідчити про вчасне зазначення про недоліки щодо виконаних робіт у порядку, передбаченому умовами договору та законом.

За приписами ч. 1 ст. 853 Цивільного кодексу України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її, і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків - негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Відповідно до ч. 4 ст. 882 Цивільного кодексу України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Отже, відповідно до норм чинного законодавства підрядник не повинен вчиняти жодних дій щодо спонукання замовника до підписання акта виконаних робіт, а має лише констатувати факт відмови від підписання акта.

У свою чергу, обов`язок прийняти виконані роботи, а у випадку виявлення недоліків робіт - негайно про них заявити (у тому числі шляхом мотивованої відмови від підписання акта виконаних робіт) законом покладений саме на замовника.

Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 910/16804/17.

Так, в матеріалах справи наявні довідки форми №КБ-2в, що свідчать про використання матеріалів підрядником при виконанні робіт за період вересень-жовтень 2018 року; скаржником належними та допустимими доказами не спростовано вартість придбаних та використаних матеріалів, визначених у цих довідках.

До того ж, у листі скаржника від 14.08.2018 №247/4-966 містяться відомості щодо недоліків виконаних відповідачем робіт, а саме: робота «Установлення камер припливних продуктивністю до 10 тис. мЗ/год.» була оплачена у попередньому акті приймання виконаних робіт, обладнання системи П1, що вказано в акті приймання виконаних робіт, не відповідає встановленому на об`єкті, свердління кільцевими алмазними свердлами з застосуванням охолоджувальної рідини/води/ в залізобетонних конструкціях горизонтальних отворів діаметром 25мм не виконувалось, улаштування зовнішніх дверних блоків ПВХ не виконано, при перевірці на об`єкті 10.08.2018 та 13.08.2018 двері встановлені не були, не надані акти на закриття прихованих робіт по зовнішньому утепленню цоколя та благоустрою, не надані видаткові накладні на вентиляційне обладнання. При цьому, вказаний лист не містить заперечень позивача щодо вартості та обсягу придбаного відповідачем матеріалу для виконання будівельних робіт. У той час як позивач, звертаючись з позовом, посилається саме на невикористання суми авансу, що відповідно до умов договору підряду мав бути використаний відповідачем на придбання обладнання, матеріалів, тощо.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що рішення суду про задоволення даного позову може бути прийнято виключно у тому випадку, коли подані позивачем докази дозволять суду зробити чіткий, конкретний та безумовний висновок про обґрунтованість та законність вимог позивача щодо розміру невикористаного авансу. При цьому, належних доказів (висновок експерта, тощо), в розумінні ст. 73, 76 - 79, 269 ГПК України, на підтвердження факту не освоєння авансових коштів, або ж освоєння з порушення погоджених умов, скаржником не надано. А тому, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Доводи скаржника про те, що посилання суду першої інстанції на висновок Верховного Суду є суб`єктивне та упереджене, оскільки не може використовуватися як доказ, відхиляються як не обґрунтовані. Висновок Верховного Суду, викладений в його постанові у справі № 910/23196/17 не є доказом в розумінні ст. 73 ГПК України. Водночас, висновок Верховного Суду в силу приписів ч. 4 ст. 236 ГПК України є обов`язковим до застосування.

Також не приймаються посилання скаржника на висновки ревізійної комісії щодо дебіторської заборгованості відповідача за договором підряду, оскільки такою перевіркою не встановлювалися факти виконання чи невиконання умов договору підряду, а лише констатувався факт не підписання скаржником актів виконаних робіт, за якими і утворилася дебіторська заборгованість. Водночас, як встановлено вище, доказів своєчасного обґрунтованого повідомлення відповідача про недоліки в наданих актах виконаних робіт матеріали справи не містять.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»).

8. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Отже, Північний апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову Комунального підприємства «Дирекція з капітального будівництва та реконструкції «Київбудреконструкція» про повернення авансу.

Таким чином, на підставі ст. 2, 4, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276 ГПК України - суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність залишення апеляційної скарги у даній справі без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

9. Судові витрати

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги по суті, понесені судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції (судовий збір) покладаються на скаржника в порядку ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 2, 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 281 - 283 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Дирекція з капітального будівництва та реконструкції «Київбудреконструкція» на рішення Господарського суду міста Києва від 19.03.2019 у справі № 910/13114/18 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 19.03.2019 у справі № 910/13114/18 - залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, покласти на скаржника.

4. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, передбаченому ст. 286 - 291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено - 29.07.2019

Головуючий суддя О.М. Коротун

Судді Є.Ю. Пономаренко

М.А. Руденко