ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2019 року справа № 925/806/19

м. Черкаси

За позовом публічного акціонерного товариства "Черкасиобленерго"

до державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго"

про стягнення 117505,92 грн.

Суддя Дорошенко М.В.

Секретар судового засідання Рябенька Я.В.

Представники сторін:

від позивача: Савоста С.В. за довіреністю від 18.02.2019;

від відповідача: не явилися.

Публічне акціонерне товариство "Черкасиобленерго" (далі також позивач) звернулося до Господарського суду Черкаської області із позовною заявою до державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" (далі також відповідач) про стягнення 114381,77 грн. заборгованості за надані у березні 2019 році послуги з розподілу електричної енергії за договором електропостачальника про надання послуг з розподілу електричної енергії від 19.12.2018, у тому числі: 111141,91 грн. основного боргу, 2984,08 грн. пені та 255,78 грн. три проценти річних.

Крім того, позивач у позові просить господарський суд стягнути з відповідача на користь позивача 1921,00 грн. судового збору.

Позовна заява містить також клопотання позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

В обґрунтування позову позивач вказав на невиконання відповідачем грошового зобов`язання за публічним договором електропостачальника про надання послуг з розподілу електричної енергії, до якого відповідач приєднався своєю заявою-приєднанням від 19.12.2018, в частині оплати наданих позивачем відповідачу у березні 2019 року послуг з розподілу електроенергії.

Ухвалою від 03.07.2019 Господарський суд Черкаської області прийняв позовну заяву позивача до розгляду, відкрив провадження у справі №925/806/19, задовольнив клопотання позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, призначив її розгляд в судовому засіданні на 10 год. 30 хв. 25.07.2019 у приміщенні Господарського суду Черкаської області і встановив сторонам строки для подання заяв по суті справи.

19 липня 2019 року до Господарського суду Черкаської області надійшов відзив відповідача із запереченнями проти позову.

В обґрунтування заперечень проти позову відповідач зазначив, що з лютого 2019 року усі кошти споживачів електроенергії, сплачені йому як єдиному в Україні постачальнику електроенергії, визначеному Кабінетом Міністрів України постачальником "останньої надії", на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання року у відповідності з вимогами чинного законодавства, що регулює ринок електроенергії в України, перераховуються в рахунок погашення заборгованості перед оптовим постачальником електроенергії, що й унеможливлює проведення розрахунків з позивачем за надані ним послуги з розподілу електроенергії. Відповідач вважає договір, до якого він приєднався заявою-приєднанням від 19.12.2018, таким, що має дискримінаційний характер і явно обтяжливі умови для відповідача, та таким, що не відповідає вимогам законодавства, зокрема Правилам роздрібного ринку електричної енергії, оскільки споживачі оплачують поставлену їм відповідачем як постачальником "останньої надії" електроенергію по факту поставки, а за послуги позивача відповідач має розраховуватися повністю у порядку попередньої оплати.

Крім того, відповідач вважає, що позивач не довів належним чином викладені у позові обставини, оскільки не зрозуміло до якого договору додаються додатки, на які посилається позивач, адже вони не підписані ні однією з сторін, і неможливо зрозуміти до якого публічного договору відповідач приєднався у грудні 2018 року. Відповідач не розуміє який саме договір був викладений на сайті позивача на момент приєднання до нього - 19.12.2018. За твердженням відповідача позивач не надав доказів своєчасного відправлення відповідачу рахунку від 08.04.2019 №12/13 на оплату послуг за розподілу електроенергії за березень 2019 року.

Також відповідач зазначив у відзиві на позов, що на даний спір не поширюється виключна підсудність, тому він підлягає розгляду за місцем знаходження відповідача у Господарському суді м. Києва.

Заявою від 24.07.2019 представник позивача збільшив розмір позовних вимог з 114381,77 грн. до 118145,37 грн. за рахунок збільшення стягуваних сум пені з 2984,08 грн. до 5861,59 грн. та трьох процентів річних з 255,78 грн. до 502,42 грн. і за рахунок пред`явлення нової вимоги про стягнення 639,45 грн. штрафу.

Господарський суд Черкаської області прийняв збільшення представником позивача розміру позовних вимог з 114381,77 грн. лише до 117505,92 грн. за рахунок збільшення стягуваних сум пені з 2984,08 грн. до 5861,59 грн. та 3% річних з 255,78 грн. до 502,42 грн.

В частині вимоги про стягнення штрафу в сумі 639,45 грн. господарський суд не прийняв збільшення розміру позовних вимог, оскільки ця вимога не заявлялася у позові і відповідно не може збільшуватися, а може заявлятися як нова вимога в іншому позові.

Сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, призначеного ухвалою від 03.07.2019 на 10 год. 30 хв. 25.07.2019. Проте відповідач чи його представник у це судове засідання не явилися і не повідомили господарський суд про причину неявки, що не перешкоджає вирішенню спору за наявними у справі матеріалами у порядку спрощеного позовного провадження.

У судовому засіданні, яке відбулося 25.07.2019 за участю представника позивача, останній позов підтримав з викладених у ньому підстав, а господарський суд розглянув справу по суті і оголосив вступну і резолютивну частини ухваленого у нарадчій кімнаті рішення.

Заслухавши представника відповідача, дослідивши наявні у справі письмові докази, Господарський суд Черкаської області

ВСТАНОВИВ:

Пунктом 2.1.15 Правил роздрібного ринку електричної енергії (далі Правила), затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП) від 14.03.2018 №312, встановлено, що договір електропостачальника про надання послуг з розподілу електричної енергії є публічним договором приєднання, розробляється оператором системи на основі додатка 4 до цих Правил, оприлюднюється на офіційному веб-сайті оператора системи та укладається шляхом надання електропостачальником заяви-приєднання. Датою початку дії зазначеного договору є наступний робочий день від дня отримання оператором системи заяви-приєднання електропостачальника щодо укладення такого договору.

Згідно з п. 2.1.14. Правил оператор системи не має права відмовити електропостачальнику, який звертається щодо укладення договору електропостачальника про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії споживачам, електроустановки яких приєднані до електричних мереж на території здійснення діяльності відповідного оператора системи.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12.12.2018 №1023-р відповідач - державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" визначено постачальником "останньої надії" на період з 01 січня 2019 року по 01 січня 2021 року на території України, крім території, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження.

19 грудня 2018 відповідач приєднався до публічного договору електропостачальника про надання послуг з розподілу електричної енергії шляхом подання підписаної заяви-приєднання позивачу.

За цією заявою-приєднанням від 19.12.2018 відповідач як електропостачальник відповідно до статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, Закону України "Про ринок електричної енергії", Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 (далі - Правила), умов договору електропостачальника про надання послуг з розподілу електричної енергії, розміщеного на сайті позивача як оператора системи розподілу, приєднався до умов цього договору з метою реалізації електропостачальником своїх прав та виконання обов`язків та функцій постачальника електричної енергії щодо споживачів, електроустановки яких приєднані до електричних мереж на території здійснення ліцензованої діяльності оператора системи розподілу.

Відповідно до ст. 633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Підприємець не має права відмовитися від укладення публічного договору за наявності у нього можливостей надання споживачеві відповідних товарів (робіт, послуг).

Згідно з ч. 2 ст. 641 Цивільного кодексу України реклама або інші пропозиції, адресовані невизначеному колу осіб, є запрошенням робити пропозиції укласти договір, якщо інше не вказано у рекламі або інших пропозиціях.

Частиною 2 ст. 644 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо пропозицію укласти договір, в якій не вказаний строк для відповіді, зроблено у письмовій формі, договір є укладеним, коли особа, яка зробила пропозицію, одержала відповідь протягом строку, встановленого актом цивільного законодавства, а якщо цей строк не встановлений, - протягом нормально необхідного для цього часу.

Таким чином, погодившись з завою-приєднанням (акцептувавши її), електропостачальник засвідчує вільне волевиявлення щодо приєднання до умов договору електропостачальника про надання послуг з розподілу електричної енергії в повному обсязі.

У даному випадку з моменту акцептування зави-приєднання, тобто з 19.12.2018, відповідач як енергопостачальник, що діє на підставі ліцензії на провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу, виданої НКРЕКП відповідно до її постанови від 06.11.2018 року №1344, та позивач як оператор системи розподілу, що діє на підставі ліцензії на право провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії на території Черкаської області, виданої НКРЕКП відповідно до її постанови від 16.11.2018 №1447, уклали договір електропостачальника про надання послуг з розподілу електричної енергії від 19.12.2018 (далі Договір) і відповідно набули всіх прав та обов`язків за цим Договором та несуть відповідальність за їх невиконання згідно з умовами Договору та чинним законодавством України.

Статтею 204 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Недійсність Договору як правочину прямо не встановлена законом і він не визнавався судом недійсним.

Отож в силу ст. 204 Цивільного кодексу України Договір наразі є правомірним.

Відповідно до п. 3.1 та п. 3.4 Договору ціна договору складає вартість послуг з розподілу за сукупністю споживачів балансуючої групи Постачальника.

Постачальником здійснюється оплата послуг з розподілу за сукупністю споживачів, яким згідно з договорами про постачання електричної енергії, розподіл забезпечує Постачальник.

Розрахунковим періодом для цілей цього Договору є календарний місяць.

Оплата послуг з розподілу здійснюється Постачальником у відповідності до умов, зазначених у Додатку 1 до даного Договору.

Пунктом 4.2 Договору встановлено, що Постачальник зобов`язується:

виконувати умови цього Договору;

повідомляти Оператора системи про звернення Споживача із заявою про намір змінити електропостачальника;

здійснювати оплату послуг з розподілу електричної енергії у повному обсязі згідно з умовами глави 3 цього Договору та інших платежів, необхідність яких випливає з умов цього Договору.

Згідно з п. 6.6 Договору за внесення платежів, передбачених цим Договором, з порушенням термінів, визначених порядком розрахунків, Постачальник сплачує Оператору системи пеню у розмірі 0,5 відсотка від суми простроченого платежу, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період за який сплачується пеня, за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати. Сума пені зазначається у розрахунковому документі окремим рядком. Додатково Постачальник сплачує Оператору системи штраф у розмірі 7 (семи) відсотків від суми простроченої понад 30 (тридцять) днів заборгованості.

Пунктом 2.1 Додатку №1 (Порядок розрахунків) до Договору встановлено, що оплата послуг з розподілу електроенергії здійснюється Постачальником на підставі рахунку, самостійно отриманого у Оператора системи. Постачальник може здійснювати оплату самостійно (без рахунку), виходячи з вартості обсягів електроенергії, яка розподілена або буде розподілятися споживачам.

За умовами п. 2.2 Додатку № 1 (Порядок розрахунків) до Договору оплата послуг Оператора системи з розподілу електричної енергії здійснюється Постачальником у формі попередньої оплати.

Постачальник здійснює повну попередню оплату в розмірі вартості прогнозованого (замовленого) обсягу послуги з розподілу електричної енергії на розрахунковий період в термін до 25 числа місяця, що передує цьому розрахунковому періоду.

Пунктом 2.6. Додатку № 1 (Порядок розрахунків) до Договору передбачено, що постачальник протягом 5 (п`яти) банківських днів з моменту отримання рахунку здійснює остаточний розрахунок з Оператором системи за фактично надану послугу з розподілу та узгоджує обсяги (Додаток №9 до Договору) шляхом його підписання, а також підписує акт прийому-передачі наданих послуг з розподілу електричної енергії.

Послуги позивача з розподілу електроенергії, надані у січні 2019 року відповідач оплатив повністю.

Згідно з рахунком остаточного розрахунку від 08.04.2019 №12/3 вартість послуг з розподілу електроенергії, наданих позивачем відповідачу у березні 2019 року, склала 111141,91 грн.

22 травня 2019 року позивач надіслав відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення претензію від 21.05.2019 №32438/09-03 з вимогами про оплату послуг з розподілу електроенергії, наданих у лютому 2019 року у сумі 107753,51 грн. і у березні 2019 року у сумі 111141,91 грн. До цієї претензії позивач додав рахунки остаточного розрахунку за лютий і березень 2019 року.

Згідно з повідомленням про вручення вказаного рекомендованого листа адресату відповідач одержав його 24.05.2019.

Отож в силу п. 2.6. Додатку № 1 (Порядок розрахунків) до Договору відповідач протягом 5 (п`яти) банківських днів з моменту отримання рахунку остаточного розрахунку за березень 2019 року, тобто у строк по 31.05.2019 включно мав здійснити остаточний розрахунок з позивачем за фактично надані ним у березні 2019 року послуги з розподілу електроенергії у сумі 111141,91 грн. Проте відповідач такого розрахунку з позивачем не здійснив.

Відповідно борг відповідача перед позивачем за надані останнім у березні 2019 року послуги з розподілу електроенергії становить 111141,91 грн.

За порушення встановленого п. 2.6 Додатку №1 (Порядок розрахунків) до Договору строку здійснення остаточного розрахунку за послуг з розподілу електричної енергії, надані у березні 2019 року, позивач нарахував відповідачу до сплати передбачену п. 6.6 Договору пеню у сумі 5861,59 грн. за період прострочення з 31.05.2019 по 24.07.2019, а також передбачені ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України три проценти річних у сумі 502,42 грн. за період прострочення з 31.05.2019 по 24.07.2019.

Відповідач вказані суми боргу, пені, та три проценти річних позивачу у добровільному порядку не сплатив, що й спричинило даний спір.

Частина 1 статті 173 Господарського кодексу України господарським зобов`язанням визнає зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту.

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Частиною 1 ст. 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України визначає, що договір є обов`язковим для виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 193, ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором; учасники господарських правовідносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України відсутність у боржника необхідних коштів не є обставиною, за наявності якої суб`єкт господарювання не несе відповідальності за порушення господарського зобов`язання.

Стаття 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у розумінні цього Кодексу визнає господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частина 2 ст. 20 Господарського кодексу України передбачає право кожного суб`єкта господарювання на захист своїх прав і законних інтересів шляхом присудження до виконання обов`язку в натурі, застосування штрафних санкцій.

З огляду на приведені вище обставини та норми чинного законодавства господарський суд дійшов до таких висновків.

Відповідач не виконав грошове зобов`язання за Договором щодо оплати позивачу наданих ним у березні 2019 році послуг з розподілу електроенергії у сумі 111141,91 грн., допустивши прострочення у його виконанні, і тим самим порушив право позивача на своєчасне одержання вказаної суми коштів, тому позивач має право на стягнення з відповідача на свою користь вказаної суми боргу, а також передбаченої п. 6.6 цього Договору пені та передбачених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України три проценти річних.

Позивач безпідставно нарахував відповідачу пеню і три проценти річних за 31.05.2019, оскільки цей день був останнім із п`яти банківських днів, передбачених п. 2.6 Додатку № 1 (Порядок розрахунків) до Договору для здійснення остаточного розрахунку за послуги з розподілу електроенергії, надані у березні 2019 року.

Отож позивач має право на стягнення з відповідача лише 5736,75 грн. пені та 493,29 три проценти річні за 54 дня прострочення з 01.06.2019 по 24.07.2019.

Господарський суд відхилив приведені відповідачем у відзиві заперечення проти позову як такі, що не ґрунтуються на фактичних обставинах справи та вимогах чинного законодавства.

Частиною 1 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Відповідно до постанови НКРЕКП від 16.11.2018 №1447 позивачу видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії у межах місць провадження господарської діяльності, а саме на території Черкаської області в межах розташування системи розподілу електричної енергії, що перебуває у власності або господарському віданні позивача.

Отож, враховуючи, що розподіл електроенергії в силу самого Договору та умов ліцензії на розподіл електричної енергії здійснюється позивачем виключно на території Черкаської області, місцем виконання Договору не може бути інше як Черкаська область.

Частиною 5 ст. 29 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Таким чином, у даному випадку позивач мав право вибору підсудності цієї справи і належним чином скористався ним, обравши для розгляду справи Господарський суд Черкаської області.

За таких обставин позов підлягає задоволенню лише в частині стягнення 111141,91 грн. основного боргу, 5736,75 грн. пені та 493,29 грн. три проценти річних.

Позивач за платіжним дорученням від 14.06.2019 №5953 сплатив за подання позову 1921,00 грн. судового збору

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України пропорційно розміру задоволених позовних вимог на відповідача слід покласти 1918,81 грн. судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Черкаської області

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Судовий збір у сумі 1918,81 грн. покласти на відповідача.

Стягнути з державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" (вул. Кирилівська, 85, м. Київ, 04080, ) на користь публічного акціонерного товариства "Черкасиобленерго" (вул. Гоголя, 285, м. Черкаси, 18002, ) 111141,91 грн. основного боргу, 5736,75 грн. пені, 493,29 грн. три проценти річних та 1918,81 грн. судового збору.

У решті позову відмовити.

Це рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Це рішення протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 31.07.2019.

СУДДЯ М.В. Дорошенко