УХВАЛА

25 липня 2019 року

м. Київ

Справа № 910/17483/16

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Селіваненка В.П. (головуючий), Львова Б.Ю. і Малашенкової Т.М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Фонду державного майна України (далі - Фонд)

на ухвалу господарського суду міста Києва від 09.04.2019 та

постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.06.2019

за позовом колективного сільськогосподарського підприємства «Тепличний комбінат»

до Фонду;

Державної казначейської служби України

про стягнення 25 254 255,48 грн.,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - державне підприємство «Тепличний комбінат»,

ВСТАНОВИВ:

19.07.2019 Фонд звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить: поновити строк на подання касаційної скарги; скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 09.04.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.06.2019 у справі №910/17483/16 і прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву Фонду про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

Дослідивши матеріали касаційної скарги та додані до неї документи, Касаційний господарський суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 293 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За змістом положень статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Аналогічне положення закріплено і у частині першій статті 17 ГПК України, яким передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з приписами частини першої статті 304 ГПК України ухвали судів першої інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктом 2 частини першої статті 287 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 287 ГПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 13, 14, 21, 25, 26, 28, 30 частини першої статті 255 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

У поданій касаційній скарзі Фонд просить скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 09.04.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.06.2019 у справі №910/17483/16, якими у задоволенні заяви Фонду про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню відмовлено.

Відповідно до пункту 23 частини першої статті 255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції може бути оскаржена в апеляційному порядку ухвала суду першої інстанції про внесення чи відмову у внесенні виправлень до виконавчого документа, визнання чи відмову у визнанні виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Водночас вказана ухвала суду першої інстанції може бути оскаржена в апеляційному порядку (згаданий пункт 23 частини першої статті 255 ГПК України), але не підлягає касаційному оскарженню (пункт 2 частини першої статті 287 ГПК України).

Право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення (MUSHTA v. UKRAINE 8863/06, § 37, ЄСПЛ, від 18 листопада 2010 року).

У рішенні Європейського суду з прав людини Levages Prestations Services v. France (№ 21920/93, §48, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року) вказано, що зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, роль якого обмежено перевіркою правильності застосування норм закону, процесуальні процедури у такому суді можуть бути більш формальними.

Вичерпний перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до процесу правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем "розумних обмежень" в праві на звернення до касаційного суду викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати сталість судової практики, а не можливість проведення "розгляду заради розгляду".

З урахуванням наведеного суд касаційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Фонду на ухвалу господарського суду міста Києва від 09.04.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.06.2019 у справі №910/17483/16, оскільки вона подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 234, 293 ГПК України, Касаційний господарський суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Фонду державного майна України на ухвалу господарського міста Києва від 09.04.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.06.2019 у справі №910/17483/16.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя В. Селіваненко

Суддя Б. Львов

Суддя Т. Малашенкова