СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" липня 2019 р. Справа №922/42/16

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Хачатрян В.С., суддя Россолов В.В., суддя Склярук О.І.,

при секретарі Довбиш А.Ю.,

за участю представників:

прокуратури - Набекало Н.М., посвідчення №050104 від 25.06.2018 року;

першого позивача - Вельма І.О., довіреність №220/534/д від 03.12.2018 року;

другого позивача - Кирилюк С.О. , посвідчення №585 від 16.05.2019 року, довіреність №3254 від 06.05.2019 року; Мартиненко А.М., посвідчення №1942 від 22.07.2015 року, довіреність №514 від 24.01.2019 року;

першого відповідача - не з`явився;

другого відповідача - Смірнова Л.М., довіреність №2429 від 19.12.2017 року, Черкасов О.В. , посвідчення №1927 від 13.05.2015 року, ордер серія ХВ№1764/39 від 15.07.2019 року; Андрійко О . В. , посвідчення №2015 від 14.09.2016 року, ордер серія ХВ№1764/38 від 15.07.2019 року;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу другого відповідача - фізичної особи-підприємця ОСОБА_5, м.Харків, (вх.№1897Х/1-40) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 21.05.2019 року по справі №922/42/16,

за позовом Військового прокурора Харківського гарнізону, м.Харків,

в інтересах держави в особі: 1. Міністерства оборони України, м.Київ,

2. Квартирно-експлуатаційного відділу м.Харкова, м.Харків,

до 1. Харківської міської ради, м.Харків,

2. фізичної особи-підприємця ОСОБА_5, м.Харків,

про визнання недійсними пунктів рішення,-

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2016 року Військовий прокурор Харківського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та Квартирно-експлуатаційного відділу м.Харкова звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом, в якому просив:

- визнати недійсним п. 19 додатку 4 рішення Харківської міської ради від 24.06.2015 року №1913/15 щодо надання ОСОБА_5 в оренду строком до 01.07.2064 року земельної ділянки площею 0,0528 га (кадастровий номер НОМЕР_1 ) за рахунок житлової та громадської забудови, які належать територіальній громаді м.Харкова для експлуатації та обслуговування торгово-офісної будівлі за літ. "Е-2" по АДРЕСА_1 , переукладення та припинення договору оренди від 02.06.2006 року №25;

- визнати недійсним договір оренди земельної ділянки загальною площею 0,0528 га по АДРЕСА_1 (кадастровий номер НОМЕР_1 ), укладений між Харківською міською радою та ОСОБА_5 на виконання п. 19 додатку 4 рішення Харківської міської ради від 24.06.2015 року №1913/15;

- витребувати з володіння Харківської міської ради, ОСОБА_5 та передати на користь Держави в особі Міністерства оборони України за актом приймання-передачі земельну ділянку загальною площею 0,0528 га по АДРЕСА_1 (кадастровий номер НОМЕР_1 ).

Рішенням Господарського суду Харківської області від 10.10.2016 року у справі №922/42/16 (колегія суддів у складі: головуючий суддя Лавренюк Т.А., судді: Байбак О.І., Денисюк Т.С.) частково задоволено позовні вимоги військового прокурора Харківського гарнізону, в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Квартирно експлуатаційного відділу м. Харкова до Харківської міської ради, ФОП ОСОБА_5 . про скасування рішення та визнання договору оренди недійсним.

Визнано недійсним пункт 19 додатку 4 рішення Харківської міської ради від 24.06.2015 року №1913/15 щодо надання ОСОБА_5 в оренду строком до 01.07.2064 року земельної ділянки площею 0,0528 га (кадастровий номер НОМЕР_1 ) за рахунок житлової та громадської забудови, які належать територіальній громаді м.Харкова для експлуатації та обслуговування торгово-офісної будівлі за літ. "Е-2" по АДРЕСА_1 , переукладення та припинення договору оренди від 02.06.2006 року №25.

Витребувано з володіння Харківської міської ради та ОСОБА_5 та передано на користь Держави в особі Міністерства оборони України за актом приймання-передачі земельну ділянку загальною площею 0,0528 га по АДРЕСА_1 (кадастровий номер НОМЕР_1 ).

Стягнуто з Харківської міської ради судовий збір в розмірі 1378,00 грн. та з фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 судовий збір в розмірі 1378,00грн. за таким реквізитами: Генеральна прокуратура України, код 00034051, банк отримувач: Державна казначейська служба України м. Київ, код 820172, рахунок 0164, код класифікації видатків бюджету - 2800.

Вирішено видати накази після набрання рішенням законної сили.

У задоволенні позовних вимог в частині визнання договору оренди земельної ділянки недійсним - відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 17.01.2017 року рішення Господарського суду Харківської області від 10.10.2016 року залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 11.04.2017 року касаційну скаргу Харківської міської ради та ФОП ОСОБА_5 залишено без задоволення, постанову Харківського апеляційного господарського суду від 10.10.2017 року у справі №922/42/16 залишено без змін.

У лютому 2019 року ФОП ОСОБА_5 звернувся до суду першої інстанції із заявою про перегляд рішення Господарського суду Харківської області від 10.10.2016 року у справі №922/42/16 за нововиявленими обставинами, в якій просив переглянути дане рішення; прийняти рішення про відмову у задоволенні позову повністю; скасувати судовий наказ від 01.02.2017 року на примусове виконання рішення у справі №922/42/16, виданий суддею Лавровою Л.С., як такий, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 21.05.2019 року у справі №922/42/16 (колегія суддів у складі: головуючий суддя Кухар Н.М., суддя Погорєлова О.В., суддя Рильова В.В., повний текст складено та підписано 27.05.2019 року) у задоволенні заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 (вх.№4 від 25.02.2019 року) про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Харківської області від 10.10.2016 року у справі №922/42/16 відмовлено. Рішення Господарського суду Харківської області від 10.10.2016 року у справі №922/42/16 залишено без змін.

Другий відповідач з вказаною ухвалою суду першої інстанції не погодився та звернувся до суду апеляційної інстанції зі скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті ухвали норм права, на неповне з`ясування обставин справи, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 21.05.2019 року та прийняти нове судове рішення, яким заяву про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Харківської області від 10.10.2016 року у справі №922/42/16 задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що заяву подано з підстави, прямо передбаченої п.3 ч.2 ст. 320 Господарського процесуального кодексу України - скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду. Так, постановою Верховного Суду від 24.01.2019 року по адміністративній справі №820/6992/15 за позовом КЕВ м.Харкова до Державного реєстратора прав на нерухоме майно РС Харківського міського управління юстиції Ігнатової Наталії Євгенівни, третя особа - Харківська міська рада, за участі Військової прокуратури Харківського гарнізону Центрального регіону України, про скасування рішень державного реєстратора про державну реєстрацію права комунальної власності та права оренди громадянином ОСОБА_5 земельної ділянки площею 0,0528га по АДРЕСА_1 , кадастровий № НОМЕР_1 скасовано постанова Харківського окружного адміністративного суду від 29.09.2015 року та ухвала Харківського апеляційного адміністративного суду від 21.12.2015 року. Провадження у адміністративній справі №820/6992/15 - закрито, а 01.02.2019 року реєстрацію права комунальної власності та права оренди спірної земельної ділянки, кадастровий № НОМЕР_1 , відновлено з 18.06.2015 року.

Підтвердженням того, що скасовані рішення адміністративних судів першої та апеляційної інстанції у справі №820/6992/15 стали підставою для прийняття рішення у господарській справі №922/42/16 від 10.10.2016 року є те, що копії відповідних судових рішень були долучені в якості доказів до матеріалів справи, а в рішенні від 10.10.2016 року міститься посилання на лист Харківської міської ради №5408/0/225-16 від 27.07.2016 року, в якому зазначалося про скасування права власності Харківської міської ради на земельну ділянку по АДРЕСА_1 , (кадастровий № НОМЕР_1 ), в зв`язку з чим договір оренди землі не переоформлено.

Скаржник вказує, що суд першої інстанції невірно визначив нововиявлені обставини, на які посилається ФОП ОСОБА_5, та без надання правової оцінки факту дійсності з 18.06.2015 року реєстрації у державному реєстрі прав власності та інших речових прав права комунальної власності, яке здійснює Харківська міська рада та права оренди земельної ділянки громадянином ОСОБА_5 . Зазначає про неприпустимість прийняття до розгляду місцевим судом відзиву другого позивача і наполягає на тому скасування рішень судів, якими скасовувалися рішення державного реєстратора про реєстрацію права комунальної власності та права оренди земельної ділянки по АДРЕСА_1 , яка має окремий кадастровий номер, доводить факт того, що ця земельна ділянка не входить до Державного акту, а зміни до нього зареєстровані та господарськими судами не скасовувалися.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 24.06.2019 року відкрито апеляційне провадження за скаргою другого відповідача; встановлено строк на протязі якого учасники справи мають право подати відзиви на апеляційну скаргу, а також встановлено строк на протязі якого учасники справи мають право подати до суду клопотання, документи та докази в обґрунтування своєї позиції по справі; справу призначено до розгляду в судове засідання.

10.07.2019 року від другого позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№6450), в якому зазначає, що згоден з ухвалою господарського суду першої інстанції, вважає її обґрунтованою та законною, прийнятою при об`єктивному та повному досліджені всіх матеріалів справи, без порушення матеріального чи процесуального права, у зв`язку з чим просить оскаржувану ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Апелянт надав до суду клопотання (вх.№6485 від 11.07.2019 року), в якому просить суд:

- застосувати правовий висновок Великої Палати Верховного Суду щодо виключної правової проблеми, наданий у постанові від 04.12.2018 року по справі №910/18560/16;

- встановити відсутність порушеного права позивачів;

- встановити наявність права користування земельною ділянкою та права вимагати оформлення прав громадянином ОСОБА_5 , з урахуванням повноважень делегованих громадянами-співвласниками будівлі, на підставі ч.2 ст. 358 Цивільного кодексу України, у договорі від 22.12.2004 року про порядок експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі, яка перебуває у спільній власності;

- відмовити у задоволені позову повністю.

Вказане клопотання колегією суддів долучено до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 15.07.2019 року з метою дотримання принципів судочинства в господарському процесі, а також забезпечення повного та всебічного розгляду справи по суті, за клопотанням другого відповідача відкладено розгляд справи на іншу дату.

24.07.2019 року апелянт надав заперечення на відзив другого позивача (вх.№6928), в який колегією суддів досліджено та долучено до матеріалів справи.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.07.2019 року, у зв`язку із перебуванням у відпустці судді Гетьмана Р.А., для розгляду справи №922/42/16 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Хачатрян В.С., суддя Россолов В.В., суддя Склярук О.І.

Від представника першого відповідача - Харківської міської ради, надійшло клопотання (вх.№7080), в якому просить відкласти розгляд справи на іншу дату про яку належним чином повідомити учасників справи.

Відповідно до ч.11 ст.270 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

Як вказує представник першого відповідача, повноважний представник, якому доручено представляти інтереси Харківської міської ради знаходиться у щорічній відпустці, а тому не в змозі бути присутнім у судовому засіданні, а інші представники залучені до участі в інших судових процесах.

Проте колегія суддів апеляційної інстанції визнає причини неявки представника першого відповідача у судове засідання неповажними. Так, чинне законодавство не обмежує сторін певним колом осіб, які можуть представляти його в суді. До структури Харківської міської ради входить юридичний департамент, кількісний склад якого дозволяє направити в судорве засідання представника, який не перебуває у відпустці або не приймає участі в іншому судовому засіданні.

Частина 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Отже, колегія суддів дійшла висновку про розгляд справи за відсутності представника першого відповідача.

У судовому засіданні 31.07.2019 року представники апелянта підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги в повному обсязі та наполягали на її задоволенні.

Представники прокуратури та позивачів проти позиції апелянта заперечували та зазначили, що апелянт просить фактично здійснити переоцінку доказів та доводів сторін у справі у зв`язку з чим скасувати рішення та прийняти нове судове рішення, однак така позиція апелянта не відповідає правовій конструкції поняттю нововиявлені обставини. Таким чином, представники прокуратури та позивачів просили у задоволені апеляційної скарги відмовити, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції залишити без змін

Відповідно до ч.1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, заслухавши пояснення представників учасників справи, розглянувши справу в порядку ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

За змістом частини 1 статті 320 Господарського процесуального кодексу України рішення, постанови та ухвали господарського суду, Вищого суду з питань інтелектуальної власності, якими закінчено розгляд справи, а також ухвали у справах про банкрутство (неплатоспроможність), які підлягають оскарженню у випадках, передбачених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами згідно з частиною 2 статті 320 цього Кодексу є, зокрема, скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

До нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору.

Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Так, правовою підставою для подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами став пункт 3 частини 2 статті 320 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якого підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Заявник посилався на той факт, що постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 24.01.2019 року постанову Харківського окружного адміністративного суду від 29.09.2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 21.12.2015 року, які були підставою для прийняття рішення у справі №922/42/16 - скасовано, а реєстрацію права комунальної власності та права оренди спірної земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1 відновлено з 18.06.2015 року.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що скасування постанови Харківського окружного адміністративного суду від 29.09.2015 року та ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 21.12.2015 року у справі №820/6992/15 не є нововиявленою обставиною.

Починаючи з листопада 2013 року Військова прокуратура Харківського гарнізону в інтересах Держави в особі Міністерства оборони України та КЕВ м.Харкова в рамках господарського судочинства доводила незаконність дій Харківської міської ради щодо позбавлення КЕВ м.Харкова та виділення ОСОБА_5 земельної ділянки по АДРЕСА_1 .

Рішенням Господарського суду Харківської області від 03.11.2014 року у справі № 922/4744/13, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 17.02.2015 року та постановою Вищого господарського суду України від 19.05.2015 року, позовні вимоги Військової прокуратури Харківського гарнізону були задоволені, пункти рішення Харківської міської ради, договір оренди земельної ділянки визнані недійсними.

Після ухвалення вищевказаних судових рішень, Державним реєстратором Ігнатовою Н.Є. за ініціативою Харківської міської ради, було зареєстровано право власності за Харківською міською радою та право оренди за гр. ОСОБА_5

Новим рішенням Харківської міської ради від 24.06.2015 року №1913/15 ОСОБА_5 виділена та ж земельна ділянка, яка надавалась згідно визнаного недійсним рішення Харківської міської ради №180/05 від 28.09.2005 року. У зв`язку з цим, прокурором було подано новий позов у рамках господарського судочинства та відкрито провадження у справі №922/42/16.

Місцевий господарський суд у рішенні від 10.10.2016 року по справі №922/42/16 вказав, що до предмету доказування у даній справі входить статус спірної земельної ділянки та форма її власності на момент прийняття оскаржуваного рішення Харківською міською радою Харківської області, оскільки саме від цього залежить порядок розпорядження спірною земельною ділянкою.

Як вбачається з рішення, прийнятого у справі № 922/42/16, яке заявник просить переглянути за нововиявленими обставинами, підставою для його прийняття стало рішення у господарській справі №922/4744/13.

Так, під час прийняття рішення у справі №922/42/16 судом було прийнято до уваги висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 10.07.2018 року у справі №922/4744/13, в якій зокрема, зазначено, що господарські суди, приймаючи рішення по суті спору у справі № 922/4744/13 виходили з того, що спірна земельна ділянка, в тому числі під адміністративною будівлею літ. "Е-2", загальною площею 516,3 кв.м. по АДРЕСА_1 , яка придбана ОСОБА_5 , відноситься виключно до земель оборони, які не можуть передаватися до земель комунальної власності, суб`єктом права власності на яку є держава, а саме лише факт використання вказаної земельної ділянки фізичними та юридичними особами для обслуговування нерухомого майна, яке знаходиться у їх власності, не може бути підставою для припинення права постійного користування КЕВ м.Харкова землею, яка належить державі. Виходячи з вимог чинних нормативних актів, що регулюють спірні правовідносини, істотною передумовою для припинення права власності, постійного користування землями оборони, що закріплені за структурними одиницями Збройних Сил України, та подальшої передачі цієї ділянки у власність або користування третім особам є отримання на це згоди Міністерства оборони України. Проте, Міністерством оборони такої згоди надано не було.

Крім того, у тексті рішення у господарській справі №922/42/16, яке заявник просив переглянути за нововиявленими обставинами взагалі не йдеться і жодного разу не зазначається про судові рішення в адміністративній справі №820/6992/15 за позовом Квартирно-експлуатаційного відділу м.Харкова до Державного реєстратора прав на нерухоме майно РС Харківського міського управління юстиції Ігнатової Наталії Євгенівни, третя особа - Харківська міська рада, за участі Військової прокуратури Харківського гарнізону Центрального регіону України, про скасування рішень державного реєстратора про державну реєстрацію права комунальної власності.

Слід відзначити, що будь-яке право виникає у особи в силу певних обставин (юридичних фактів), а внесення запису до відповідного реєстру лише підтверджує наявність (виникнення такого права), а не встановлює його. З огляду на наявні між сторонами правовідносини поновлення у реєстрі запису про комунальну власність та запису про право оренди лише виконує функцію відображення такої інформації щодо третіх особі та не є тим юридичним фактом, який породжує наявність права.

Факт державної реєстрації земельної ділянки державним реєстратором не мав істотного значення для прийняття рішення у справі №922/42/16, предметом спору в якій було визнання недійсним пункту рішення Харківської міської ради, визнання недійсним договору оренди та витребування з незаконного володіння земельної ділянки.

Таким чином колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції, що скасування судових рішень у справі №820/6992/15 ніяким чином не впливає на результати розгляду по суті справи №922/42/16, оскільки воно не було покладено в основу рішення у даній справі, а отже не є нововиявленою обставиною у розумінні п. 3 ч. 2 ст. 320 Господарського процесуального кодексу України.

Також колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що Верховним Судом скасовані судові рішення по справі №820/6992/15 і закрито провадження на підставі п.1 ч.1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України - справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства. Отже, скасування судових рішень обумовлено не встановленням факту порушення норм матеріального права, невірного дослідженням наявних між сторонами правовідносин і помилковості оцінки доказів, а у зв`язку із встановленням факту непідсудності такої справи адміністративному судочинству, тобто суд касаційної інстанції не досліджував суть спору. Таким чином, можна стверджувати, що в межах справи №820/6992/15 не було встановлено жодних обставин.

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами.

Згідно з частиною 4 статті 320 Господарського процесуального кодексу України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами:

1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи;

2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

При цьому не можуть визнаватися нововиявленими обставини, на які посилалися учасники судового процесу в своїх поясненнях в суді, які могли бути встановлені судом в разі виконання вимог процесуального закону.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини (далі - Суд) процедура поновлення розгляду справи за нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження для виправлення помилок правосуддя, як така, не суперечить положенням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) за умови відсутності зловживання (пп. 27 - 28 рішення від 18.11.2004 року у справі «Правєдная проти Росії» N69529/01 та п. 46 рішення від 06.12.2005 року у справі «Попов проти Молдови» N2). Однак, при цьому Суд наголошує, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, потрібно тлумачити в світлі Преамбули до Конвенції, яка проголошує принцип верховенства права як частину спільної спадщини держав-учасниць. Одним із аспектів принципу верховенства права є принцип правової певності, який, окрім іншого, передбачає, що якщо суд ухвалив остаточне рішення по суті спору, таке рішення не може бути піддане перегляду (рішення Суду у справі «Брумареску проти Румунії» від 28.10.1999 року). Цей принцип встановлює, що жодна сторона не вправі ставити питання про перегляд остаточного судового рішення, яке набрало чинності, лише за для нового судового розгляду і нового рішення по суті. Перегляд судового рішення не повинен бути замаскованою апеляційною процедурою, а саме лише існування двох позицій щодо способу вирішення спору не є підставою для повторного судового розгляду. Відхилення від цього принципу допустимі лише за наявності виняткових обставин (п.п. 51 - 52 рішення Суду у справі «Рябих проти Росії» від 24.06.2003 року; ухвала Суду щодо прийнятності заяви N62608/00 «Агротехсервіс проти України»; п.п. 42-44 рішення Суду у справі «Желтяков проти України» від 09.06.2011 року).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також те, що цей доказ є вирішальним (пп. 27 - 34 рішення Суду у справі «Праведная проти Росії» від 18.11.2004 року).

Подана другим відповідачем заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, як і апеляційна скарга на ухвалу суду, винесену за результатом розгляду заяви, фактично зводяться до переоцінки доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи. Проаналізувавши доводи заяви та апеляційної скарги колегія суддів дійшла висновку, що вони опосередковано скеровані на ініціацію нового судового розгляду і нового рішення по суті та є замаскованою процедурою нового судового розгляду справи, що протирічить правовому поняттю - нововиявлена обставина, з якою законодавець пов`язує можливість судового розгляду.

Щодо клопотання апелянта про застосування правового висновку Великої Палати Верховного Суду щодо виключної правової проблеми, наданого у постанові від 04.12.2018 року по справі №910/18560/16, колегія суддів його відхиляє, оскільки це не стосується даного предмету судового розгляду - наявності або відсутності нововиявлених обставин, а є за своїм змістом новим доказом у справі, чи новим обґрунтуванням правової позиції щодо суті спору у відношенні якого було вже прийнято остаточне рішення (принцип jes judicata).

Відповідно до статті 55 Конституції України, статей 15,16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Статтею 86 цього ж кодексу визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в зв`язку з її юридичною та фактичною необґрунтованістю та відсутністю фактів, які свідчать про те, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням судом норм права. Доводи апеляційної скарги не спростовують наведені висновки колегії суддів, у зв`язку з чим апеляційна скарга фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 не підлягає задоволенню з підстав, викладених вище, а оскаржувана ухвалу Господарського суду Харківської області від 21.05.2019 року по справі №922/42/16 має бути залишена без змін.

Керуючись статтями 13, 86, 240, 269, 270, 271, 273, п.1, ч.1 ст.275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Харківської області від 21.05.2019 року по справі №922/42/16 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки її оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 05 серпня 2019 року.

Головуючий суддя В.С. Хачатрян

Суддя В.В. Россолов

Суддя О.І. Склярук