ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

29.07.2019 Справа № 5009/328/12

м.Запоріжжя Запорізької області

Суддя Корсун В.Л. розглянувши матеріали скарги Комунального підприємства Водоканал від 22.07.2019 № 9535/19/10 на бездіяльність державного виконавця Шевченківського Відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області

за позовом Комунального підприємства Водоканал (69002, Запоріжжя, вул. Святого Миколая, 61)

до відповідача Військового радгоспу Дніпровський Міністерства оборони України (69013, м.Запоріжжя, вул. Незалежності, 13)

про стягнення суми

орган виконання: Шевченківській Відділ державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, 69068, м. Запоріжжя, вул. Брюлова, 5

без виклику представників сторін

СУТЬ СПОРУ:

24.07.2019 до Господарського суду Запорізької області надійшла скарга Комунального підприємства Водоканал (далі КП Водоканал) від 22.07.2019 № 9535/19/10 на бездіяльність державного виконавця Шевченківського Відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (надалі Шевченківській ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області).

24.07.2019 витягом з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду вказана вище скарга передана на розгляд судді Хуторному В.М.

Розпорядженням керівника апарату суду від 24.07.2019 № П-358/19, враховуючи звільнення з посади судді - доповідача у справі ОСОБА_1 ., відповідно до пунктів 2.3.3, 2.3.47, 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 5009/328/12.

Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.07.2019 справу № 5009/328/12 передано для розгляду скарги судді Корсун В.Л.

В обґрунтування скарги заявник вказує, що КП «Водоканал» було подано до Шевченківського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області виконавчий документ № 5009/328/12 від 21.02.2012 р. виданий Господарським судом Запорізької області про стягнення з Військового радгоспу «Дніпровський» Міністерства оборони України на користь КП «Водоканал» загальної суми боргу 8 598,27 грн. Після чого, головним державним виконавцем Шевченківського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Іваниця Ю.О. 20.09.2016 року було винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження № 52303259 та направлено на адресу КП «Водоканал». КП «Водоканал» було складено і направлено Заяву про хід виконання вих. № 9070/19/10 від 04.07.2019, адже на липень 2019 р. Стягувач не отримував жодної письмової інформації від Шевченківського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області щодо дій, які були проведені в межах вказаного ВП № 52303259. На лист від 04.07.2019 вих. № 9070/19/10 щодо виконавчих дій, виконаних в межах ВП № 52303259, КП «Водоканал» 16.07.2019 було отримано відповідь Шевченківського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області за вих. від 09.07.19 № 24231/3 в якій викладено інформацію щодо дій вчинених держаними виконавцями Шевченківського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області. Зокрема, заявник скарги вказує, що 20.09.2016 головним державним виконавцем Шевченківського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Іваницею Ю.О. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 52303259. Окрім того, повідомлено, що 29.11.2016 старшим державним виконавцем Шевченківського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Скрипником Олександром Анатолійовичем було винесено постанову про повернення стягувачу виконавчого документа № 5009/328/12 від 21.02.2012 за п. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження». Також у відповіді зазначено, що станом на 09.07.2019 вищезазначений виконавчий документ до відділу повторно не надходив та не перебуває. В зв`язку з чим, заявник скарги просить суд визнати бездіяльність старшого державного виконавця Шевченківського Відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області неправомірною та зобов`язати старшого державного виконавця Шевченківського Відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області вчинити відповідні виконавчі дії по ВП № 52303259 в порядку, встановленому нормами Закону України «Про виконавче провадження».

Розглянувши матеріали зазначеної скарги господарський суд дійшов висновку про наступне.

Рішенням від 08.02.2012 у справі 5009/328/12 Господарським судом Запорізької області позовні вимоги КП Водоканал про стягнення з Військового радгоспу Дніпровський 6988,77грн. задоволено. Присуджено до стягнення з відповідача 6988,77 грн. основного боргу та 1609,50 грн. судового збору.

21.02.2012 Господарським судом Запорізької області видано відповідний наказ.

Ухвалою від 19.10.2015 суддею Азізбекян Т.А. видано дублікат наказу від 21.02.2012 Господарського суду Запорізької області про стягнення з Військового радгоспу Дніпровський на користь Комунального підприємства Водоканал 6 988,77 грн. заборгованості та судовий збір 1609,50 грн.

Приписами ст. 339 ГПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Згідно із п. «а» ч. 1 ст. 341 ГПК України, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права.

Додані до скарги матеріали свідчать, що Комунальне підприємство Водоканал звернулось до суду з наведеною вище у тексті цієї ухвали скаргою з пропуском встановленого ст. 341 ГПК України десятиденного строку з огляду на те, що заявнику було відомо про існування виконавчого провадження № 52303259, яке було відкрито ще 20.09.2016. Про вказане свідчить зміст наданої до суду скарги КП Водоканал.

Вбачається, що за період з 20.09.2016 до 04.07.2019 (тобто до дати, коли позивач (заявник скарги) надіслав лист про до Шевченківського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області про витребування інформації) КП «Водоканал» не подавав заяв (листів) до територіального органу державної виконавчої служби (Шевченківського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області) щодо дій, які були (чи мали бути) проведені в рамках виконавчого провадження за № 52303259.

Судом прийнято до уваги той факт, що скаржник повинен був дізнатись про порушення його права у цьому виконавчому провадженні значно раніше, а не через більше ніж 2 роки та 8 місяців з моменту відкриття вказаного виконавчого провадження за наказом суду від 21.02.2012. Натомість, стягувач (позивач у справі) надіслав до Шевченківського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області лист про надання інформації. Разом з тим, скаржник звернувся до суду зі скаргою 24.07.2019, що свідчить про те, що КП «Водоканал» було пропущено 10 - денний строк на звернення з цією скаргою.

Також судом враховано, що КП Водоканал звернулось до суду зі скаргою з пропуском встановленого ст. 341 ГПК України десятиденного строку про зміст якої скаржник не міг не бути обізнаним, адже ГПК України є основним нормативним актом, який регулює здійснення судочинства господарськими судами і відповідно визначає процесуальний порядок звернення з такими скаргами та їх розгляду судом. А скаржник, як юридична особа, що багато років здійснює професійну господарську діяльність (як свідчать дані з Єдиного державного реєстру судових рішень), міг передбачити наслідки несвоєчасного звернення з такою скаргою.

Відповідно до ч. 2 ст. 341 ГПК України, пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Матеріали скарги не містять клопотання КП Водоканал про поновлення пропущеного на подання скарги строку.

Відповідно до ст. 118 ГПК України, право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Суд зазначає, що скаржник не позбавлений права в подальшому звернутись зі скаргою та з клопотанням про поновлення процесуального строку.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі. Ключовими принципами цієї статті є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Враховуючи той факт, що право на справедливий суд займає основне місце у системі глобальних цінностей демократичного суспільства, ЄСПЛ у своїй практиці пропонує досить широке його тлумачення.

У рішенні від 04 грудня 1995 р. у справі «Белле проти Франції» (Bellet v. France) ЄСПЛ зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Основною складовою права на суд є право доступу до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду для вирішення певного питання і що з боку держави не повинні чинитися правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

У своїй практиці ЄСПЛ неодноразово наголошував на тому, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 розділу І Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак, суд повинен прийняти в останній інстанції рішення про дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати статті 6 розділу І Конвенції, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами й поставленою метою (див. рішення від 12 липня 2001 р. у справі «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адамс ІІ проти Німеччини»).

Практика ЄСПЛ щодо України стосовно гарантій, закріплених статтею 6 розділу І Конвенції, знайшла своє відображення у справах, які стосуються права доступу до суду та справедливого судового розгляду.

ЄСПЛ у рішенні від 6 вересня 2005 р. у справі «Салов проти України» зауважує, що однією з вимог, яка постає з вислову «передбачений законом», є передбачуваність відповідних заходів. Та чи інша норма не може вважатись «законом», якщо її не сформульовано з достатньою чіткістю, щоб громадянин міг регулювати свою поведінку: він повинен мати можливість (за необхідності й за належної правової допомоги) передбачити наслідки, до яких може призвести певна дія. Крім того, ЄСПЛ підкреслює, що рівень передбачуваності значною мірою залежить від змісту заходу, сфери, яку він має охопити, а також кількості й статусу тих, до кого він застосовується.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для залишення без розгляду скарги КП Водоканал від 22.07.2019 № 9535/19/10 на бездіяльність державного виконавця Шевченківського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області.

Вказане відповідає правовій позиції викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.03.19 (справа № 920/149/18).

Керуючись ст. ст. 118, 234, 235, 339, 341 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу Комунального підприємства Водоканал від 22.07.2019 № 9535/19/10 на бездіяльність державного виконавця Шевченківського Відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області залишити без розгляду.

Порядок набрання ухвалою законної сили визначений статтею 235 ГПК України.

Порядок оскарження ухвали суду першої інстанції визначений статтями 254, 255, 256 ГПК України.

Ухвалу підписано - 29.07.2019.

Суддя В.Л. Корсун