ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.07.2019 Справа № 904/2806/18

м.Дніпро, просп. Д. Яворницького, 65 зал №511

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Подобєд І.М. (доповідач),

суддів: Іванов О.Г., Широбокова Л.П.

секретар судового засідання Пінчук Є.С.

за участю представників:

від позивача: не з`явився

від відповідача: Якименко О.В., довіреність №б/н від 28.05.2019, адвокат

від приватного виконавця: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Щьолково Агрохім Україна" і приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 04.06.2019 у справі №904/2806/18 (суддя Кеся Н.Б.; ухвалу постановлено о 16:35 год. у місті Дніпро)

за скаргою Приватного акціонерного товариства "Племінний завод "Червоний велетень" на дії та бездіяльність приватного виконавця у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Щьолково Агрохім Україна", м.Київ

до Приватного акціонерного товариства "Племінний завод "Червоний велетень", м.Дніпро

про стягнення 98766,40 грн.

ВСТАНОВИВ:

У травні 2019 року Приватне акціонерне товариство "Племінний завод "Червоний велетень" (відповідач, боржник) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області зі скаргою на дії та бездіяльність приватного виконавця, в якій просило суд:

визнати протиправними дії приватного виконавця Сивокозова Олександра Миколайовича, щодо винесення постанови від 12.04.2019р. про опис та арешт майна (коштів) боржника ВП №57286218;

скасувати постанову приватного виконавця Сивокозова Олександра Миколайовича, від 12.04.2019р. про опис та арешт майна (коштів) боржника ВП №57286218;

зобов`язати приватного виконавця Сивокозова Олександра Миколайовича виключити (вилучити) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про арешт права оренди земельних ділянок, земельних ділянок перелік яких зазначено у постанові приватного виконавця Сивокозова Олександра Миколайовича, від 12.04.2019 р. про опис та арешт майна (коштів) боржника ВП №57286218;

постановити окрему ухвалу щодо приватного виконавця Сивокозова Олександра Миколайовича та направити її органу досудового розслідування.

Скаржник послався на те, що при здійсненні виконавчих дій приватним виконавцем були порушені права ПрАТ "ПЗ "Червоний велетень" та вимоги чинного законодавства, а саме:

приватним виконавцем накладено арешт на земельні ділянки (не права оренди земельних ділянок, а саме на земельні ділянки як об`єкт нерухомого майна) власниками яких є фізичні особи (селяни), що не є сторонами спору та/або сторонами/учасниками виконавчого провадження, що очевидно є протиправним. До того ж, арештовані земельні ділянки мають цільове призначення "для ведення товарного сільськогосподарського виробництва";

накладаючи арешт на майно фізичних осіб, що не є боржниками з метою задоволення вимог стягувача приватний виконавець позбавлений можливості вчинити дії щодо подальшого відчуження цих земельних ділянок (через неможливість їх реалізації в силу специфіки (обмеження) цивільного обороту земель з таким цільовим призначенням "для ведення товарного сільськогосподарського виробництва". Так, Скаржник вважає, що такі дії вчинені з перевищенням повноважень, не для цілей Закону України "Про виконавче провадження" та з явним порушенням прав третіх осіб (селян - власників земельних ділянок);

дії приватного виконавця спричинили тяжкі наслідки, оскільки через неправомірне накладення арешту на землі ПрАТ "ПЗ "Червоний велетень" (площею понад 500 га) та подальше невиконання постанови суду щодо скасування такого арешту фактично блокують господарську діяльність ПрАТ "ПЗ "Червоний велетень", зокрема, але не виключно останнє позбавлено можливість передати арештовані землі в суборенду та отримувати прибуток від такої діяльності.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 04.06.2019 у справі №904/2806/18 (суддя Кеся Н.Б.) скаргу Приватного акціонерного товариства "Племінний завод "Червоний велетень" на дії та бездіяльність приватного виконавця задоволено частково.

Визнано протиправними дії приватного виконавця Сивокозова Олександра Миколайовича щодо винесення постанови від 12.04.2019 про опис та арешт майна (коштів) боржника ВП №57286218.

Скасовано постанову приватного виконавця Сивокозова Олександра Миколайовича від 12.04.2019 про опис та арешт майна (коштів) боржника ВП №57286218.

Зобов`язано приватного виконавця Сивокозова Олександра Миколайовича виключити (вилучити) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про арешт права оренди земельних ділянок, земельних ділянок перелік яких зазначено у постанові приватного виконавця Сивокозова Олександра Миколайовича, від 12.04.2019 про опис та арешт майна (коштів) боржника ВП №57286218.

В решті скарги відмовлено.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що дії приватного виконавця Сивокозова Олександра Миколайовича щодо арешту земельної ділянки сільськогосподарського призначення та права оренди земельних ділянок, які знаходяться в користуванні Приватного акціонерного товариства "Племінний завод "Червоний велетень", в рамках зведеного виконавчого провадження №57288041, Боржником в якому є Відповідач, не узгоджуються з положеннями чинного законодавства.

Не погодившись із прийнятою ухвалою, ТОВ "Щьолково Агрохім Україна" (позивач, стягувач) звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 04.06.2019 у справі №904/2806/18; ухвалити нове рішення, яким відмовити ПрАТ "Племінний завод "Червоний велетень" в задоволенні скарги на дії приватного виконавця Сивокозова Олександра Миколайовича; до прийняття рішення судом апеляційної інстанції призупинити виконання ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 04.06.2019 у справі №904/2806/18.

Позивач (апелянт-1) вказує на те, що Господарський суд Дніпропетровської області, приймаючи оскаржувану ухвалу, в порушення ст.ст. 2, 326, 327 ГПК України, залишив без належної уваги, що невиконання рішень національних судових органів є структурною проблемою в Україні. Як наслідок, зазначені в даній скарзі норми матеріального права, які дозволяють забезпечити таке виконання судами проігноровані або неправильно застосовані, хоча законодавчі органи в повній мірі на даному етапі забезпечили можливість та засоби такого виконання, при цьому не порушуючи прав інших осіб. Вважає, що судом першої інстанції не враховано та порушено вимоги визначені ч. 5, 6 ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження". ТОВ "Щьолково Агрохім Україна" стверджує, що фактично ухвалою місцевого суду в результаті неправильного застосування норм матеріального права, було позбавлено приватного виконавця визначених та чітко встановлених Законом України "Про виконавче провадження" способів забезпечення виконання рішення суду. Зазначає, що господарський суд невірно застосував ст. 190 Цивільного кодексу України. Неправильним є висновок суду, що вказана постанова чи дії створюють перешкоди в господарській діяльності боржника, власників земельних ділянок. Судом не вказано та не зазначено правову норму чи доказ, а боржником не доведено, в який спосіб за рахунок яких засобів вказана постанова про арешт саме права, позбавляє можливості боржника чи власників здійснювати господарську діяльність, обробляти земельні ділянки чи вирощувати сільськогосподарські культури. Суд першої інстанції залишив поза увагою, що обтяжується саме право ПрАТ "Племінний завод "Червоний велетень", а не будь-якої іншої особи чи власника земельної ділянки, не надано оцінки, що таке право оренди земельних ділянок, не відчужується в примусовому порядку, а лише обмежується право оренди, саме ПрАТ "Племінний завод "Червоний велетень" в такому відчуженні на користь інших осіб у способи визначені законом, а висновки щодо можливості такого відчуження в примусовому порядку є передчасними. Таким чином, на думку ТОВ "Щьолково Агрохім Україна", суд допустив порушення в цілому Розділів V та VI ГПК України, оскільки поза межами скарги ПрАТ "Племінний завод "Червоний велетень" допустив втручання у провадження з виконання судових рішень і таке втручання спричинило перешкоди виконанню судового рішення та позбавило можливості його остаточного виконання. Судом також не зроблено обґрунтований висновок чи приватний виконавець порушив або недотримався під час вчинення виконавчих дій приписів статті 10 Закону України "Про виконавче провадження". Стягувач також звертає увагу на те, що судом не надано правильної та належної оцінки статтям ст.ст. 134-139 Земельного кодексу України. Крім того, суд першої інстанції також порушив вимоги ст. 343 ГПК України, оскільки вимоги скарги не відповідають зазначеним приписам. За висновком апелянта, накладення приватним виконавцем оскарженою постановою арешту на майнові права ПрАТ "Племінний завод "Червоний велетень" є за даних обставин виправданим заходом, спрямованим на реальне виконання судових рішень, що перебувають у приватного виконавця на виконанні.

Приватний виконавець Сивокозов О.М. також звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 04.06.2019 у справі №904/2806/18; ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні скарги на дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича про визнання протиправними дій щодо винесення постанови від 12.04.2019 про опис та арешт майна (коштів) боржника ВП №57286219 та відмовити у задоволенні скарги у частині скасування такої постанови.

Приватний виконавець (апелянт-2) в обґрунтування своєї апеляційної скарги вказує на те, що Господарським судом Дніпропетровської області при прийнятті зазначеної ухвали не в повному обсязі досліджено обставини справи, не перевірено доводи та аргументи, викладені у відзиві приватного виконавця на скаргу ПрАТ "Племінний завод "Червоний велетень", не надано належної оцінки усіх доказів у сукупності, у зв`язку з чим, на думку апелянта, суд дійшов невірного висновку, чим порушив норми матеріального та процесуального права. Також вважає, що суд необґрунтовано та передчасно зазначає про порушення принципу "пропорційності" як принципу верховенства права в демократичному суспільстві з посиланням на практику Європейського суду тощо. Суд першої інстанції помилково та передчасно посилається на порушення "принципу пропорційності та співмірності" з вжитими приватним виконавцем заходами та сумою позову. Апелянт вважає такий висновок суду передчасним, адже здійснений (зроблений) судом без відповідних даних, які б вказували на те, що таке право оренди Боржника оцінено. Тобто на момент розгляду судом першої інстанції у суду були відсутні будь-які докази та дані, які б свідчили про не співмірність суми стягнення і вартості права оренди. Приватний виконавець вважає, що суд не міг скасувати постанову приватного виконавця від 12.04.2019 про опис та арешт майна (коштів) боржника ВП №57286218 у повному обсязі за двома обставинами: по-перше, у постанові міститься описане майно, яке не стосується предмету скарги, а саме право власності на земельну ділянку та право емфітевзису; по-друге, оскаржувана постанова прийнята у межах зведеного виконавчого провадження №57286218, а тому прийняття рішення по ній можливо лише в частині справи №904/2806/18.

Представник позивача (апелянта-1) та приватний виконавець (апелянт-2) в судове засідання 22.07.2019 не з`явились.

Враховуючи, що апелянти були належним чином повідомлені про час і місце розгляду цієї справи судом, але не повідомили суд про причини своєї неявки, колегія суддів визнала можливим розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 22.07.2019 представник ПрАТ "ПЗ "Червоний велетень" заперечував на задоволенні апеляційних скарг позивача та приватного виконавця, просив залишити ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 04.06.2019 у справі №904/2806/18 без змін.

За результатами перегляду справи судом апеляційної інстанції у судовому засіданні 22.07.2019 оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень проти неї, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлено такі обставини.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 16.08.2018 у справі №904/2806/18 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Щьолково Агрохім Україна" до Приватного акціонерного товариства "Племінний завод "Червоний велетень" про стягнення 98766,40 грн. задоволено у повному обсязі. Стягнуто з відповідача на користь позивача основний борг за поставлений товар в сумі 98766,40 грн. та витрати на оплату судового збору за подачу позовної заяви, а також сплачені позивачем судові витрати на професійну правничу допомогу адвокатського бюро (адвоката) у розмірі 4500,00 грн.

На виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.08.2018 судом у справі №904/2806/18, яке набрало законної сили 10.09.2018 видано наказ.

Постановою від 27.06.2018 приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозовим О.М. відкрито виконавче провадження №56679738 (а.с.151-152 т.1) з виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 15.06.2018 по справі №904/1255/18 про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Племінний завод "Червоний велетень" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Седна-Агро" заборгованість у розмірі 618040,58 грн., пеню у розмірі 79312,39 грн., 18% річних у розмірі 48461,15 грн., інфляційні втрати у розмірі 26999,59 грн., судовий збір у розмірі 11592,20 грн.

24.09.2018 приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозовим О.М. винесено постанову про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження, в якій об`єднано виконавчі провадження №56679738, №57286218 у зведене виконавче провадження №57288041 (а.с.173-174 т.1).

12.04.2019 приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозовим О.М. винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника ВП №57286218 (а.с.101-119 т.1), якою постановив описати та накласти арешт на земельну ділянку і право оренди земельних ділянок.

В постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника ВП №57286218 зазначена назва кожного описаного предмета і його відмінні ознаки.

Так, як на описане майно накладено арешт та обмежень не встановлено; відповідальним зберігачем не призначено, властивості нерухомого майна не потребують додаткових (особливих) умов зберігання; при описі та накладенні арешту Стягувач та Боржник не були присутні; виконавчі дії проведені у присутності понятих, яким роз`яснені їх права та обов`язки, відповідно до ст. 22 Закону України "Про виконавче провадження" (а.с.119 т.1).

Не погодившись з означеною вище постановою про опис та арешт майна (коштів) боржника ВП №57286218, винесену приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозовим О.М., відповідач, як боржник у виконавчому провадженні, звернувся зі скаргою до господарського суду, в якій просив визнати протиправними дії приватного виконавця Сивокозова Олександра Миколайовича, щодо винесення постанови від 12.04.2019р. про опис та арешт майна (коштів) боржника ВП №57286218, скасувати цю постанову та зобов`язати цього приватного виконавця виключити (вилучити) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про арешт права оренди земельних ділянок, земельних ділянок, перелік яких зазначено у оскаржуваній постанові, а також просив постановити окрему ухвалу щодо приватного виконавця Сивокозова Олександра Миколайовича та направити її органу досудового розслідування.

Задовольняючи частково такі вимоги відповідача, суд першої інстанції виходив із того, що дії приватного виконавця Сивокозова Олександра Миколайовича щодо арешту земельної ділянки сільськогосподарського призначення та права оренди земельних ділянок, які знаходяться в користуванні Приватного акціонерного товариства "Племінний завод "Червоний велетень", в межах зведеного виконавчого провадження №57288041, Боржником в якому є відповідач, не узгоджуються з положеннями чинного законодавства.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних мотивів.

Відповідно до частини першої статті 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Частиною першою статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до статті 10 Закону України "Про виконавче провадження", заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно з частиною першою статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини другої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Статтею 56 Закону України "Про виконавче провадження", арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення; арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника; арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису; постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна; виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин; арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі; копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Таким чином, Законом України "Про виконавче провадження" надано право приватному виконавцю накладати арешт на майнові права боржника. При цьому, арешт накладається з метою виконання рішення суду. Тобто за рахунок майнових прав здійснюється повне або часткове погашення боргу боржника перед стягувачем.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що належне орендарю на підставі договорів оренди право користування земельними ділянками, що перебувають у власності інших осіб, не може бути ним відчужене.

Так відповідно до статті 190 Цивільного кодексу Укераїни майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами.

Визначення майнового права наведено також в статті 3 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та оціночну діяльність в Україні", згідно якої майновими правами, які можуть оцінюватися, визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги.

З урахуванням наведеного, слід дійти висновку, що для виконання рішення суду арешту підлягають лише ті майнові права, що належать боржнику, які можливо реалізувати (продати, передати) за визначеною відповідно до законодавства ціною, а кошти направити на погашення заборгованості.

Наявним в матеріалах справи витягом (Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта) за станом на 04.09.2018 підтверджено, що підставами виникнення у відповідача (боржника) речових прав на земельні ділянки, які зазначено в оскаржуваній постанові приватного виконавця про накладення арешту, є виключно договори оренди з власниками земельних ділянок фізичними особами, юридичними особами приватного права та Зміївською районною державною адміністрацією (а.с. 244-260 т. 2).

Згідно із статтею 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до статті 25 вказаного Закону, орендар земельної ділянки має право: самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі; за письмовою згодою орендодавця зводити в установленому законодавством порядку жилі, виробничі, культурно-побутові та інші будівлі і споруди та закладати багаторічні насадження; отримувати продукцію і доходи; здійснювати в установленому законодавством порядку за письмовою згодою орендодавця будівництво водогосподарських споруд та меліоративних систем.

Стаття 8-2 Закону України "Про оренду землі" надає право власникам та орендарям земельних ділянок сільськогосподарського призначення, розташованих у масиві земель сільськогосподарського призначення, на період дії договору оренди обмінюватися належними їм правами користування земельними ділянками шляхом взаємного укладання між ними договорів оренди, суборенди відповідних ділянок. Укладення договору суборенди у такому разі не потребує згоди орендодавця, при цьому орендар залишається відповідальним перед орендодавцем за виконання договору оренди.

Частина 5 статті 93 Земельного кодексу України встановлює, що право оренди земельної ділянки може відчужуватися, в тому числі продаватися, лише власником земельної ділянки.

Окрім того, відповідно до частини 3 статті 16 Закону України "Про оренду землі" укладення договору оренди земельної ділянки може бути здійснено на підставі цивільно-правового договору або в порядку спадкування.

Статтею 141 Земельного кодексу України закріплено виключний перелік підстав припинення права користування земельною ділянкою, а саме: добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; систематична несплата земельного податку або орендної плати; набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці; використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини.

Серед вказаного переліку відсутня така підстава припинення користування земельною ділянкою як відчуження права оренди земельної ділянки.

Таким чином, належне орендарю на підставі договору оренди право користування земельною ділянкою не може бути ним відчужено.

За наведених обставин, оскільки право оренди не може відчужуватися орендарем, так як таке право належить лише власнику земельної ділянки, то відповідно дане право не може бути відчужене в процесі виконавчого провадження, де боржником є орендар.

Тому накладання приватним виконавцем арешту на право орендаря на оренду земельних ділянок є безпідставним та необґрунтованим.

Доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваній ухвалі.

З урахуванням наведеного, апеляційні скарги не підлягають задоволенню.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційних скарг, судові витрати, понесені у зв`язку із апеляційним оскарженням, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявників у скарзі, тому відшкодуванню цим особам не підлягають.

Керуючись ст.ст. 269, 270-271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Щьолково Агрохім Україна" - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича - залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 04.06.2019 у справі №904/2806/18 - залишити без змін.

Судові витрати у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Щьолково Агрохім Україна" і приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повна постанова складена 29.07.2019.

Головуючий суддя І.М. Подобєд

Суддя О.Г. Іванов

Суддя Л.П. Широбокова