ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" липня 2019 р. Справа№ 911/490/16

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коротун О.М.

суддів: Дідиченко М.А.

Смірнової Л.Г.

за участю секретаря судового засідання Куценко К.Л.,

за участю представників згідно з протоколом судового засідання від 29.07.2019

за апеляційною скаргою Громадського об`єднання «Об`єднане садове товариство «Загальці-1»

на рішення господарського суду Київської області від 04.04.2019 (повний текст рішення складено 12.04.2019)

у справі № 911/490/16 (суддя Бабкіна В.М.)

за позовом Громадського об`єднання «Об`єднане садове товариство «Загальці-1»

до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «КИЇВОБЛГАЗ»

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Приватного акціонерного товариства «Бородянська спеціалізована пересувна механізована колона-15»,

Громадського об`єднання «Зелений гай»

про визнання договору недійсним та стягнення 53 379, 16 грн,

Розглянувши справу в порядку ст. 269, 270 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), Північний апеляційний господарський суд,

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст заявлених вимог та рух справи

У лютому 2016 року Громадське об`єднання «Об`єднане садове товариство «Загальці-1» (далі - ГО «ОСТ «Загальці-1») звернулося до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «КИЇВОБЛГАЗ» (далі - ПАТ «КИЇВОБЛГАЗ») (з урахуванням заміни на належного відповідача), за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Приватного акціонерного товариства «Бородянська спеціалізована пересувна механізована колона-15» (далі - ПАТ «Бородянська СПМК-15») та Громадського об`єднання «Зелений гай» (далі - ГО «Зелений гай») про визнання договору № 53 на виконання технічного обслуговування і ремонтів об`єктів і споруд газопостачання від 30.11.2010 недійсним та стягнення 53 379, 16 грн.

Позовні вимоги про визнання договору недійсним та стягнення коштів обґрунтовані тим, що договір № 53 від 30.11.2010 було укладено позивачем унаслідок введення його в оману зі сторони відповідача та третіх осіб. Також підставою для визнання спірного договору недійсним заявник зазначає, що помилявся щодо обставин, які мають істотне значення. Крім того, з огляду на недійсність договору позивач просив стягнути з відповідача сплачені на виконання вказаного договору кошти, а також інфляційні втрати, нараховані на вказану суму.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 16.02.2016 було порушено провадження у справі та призначено її до розгляду.

Ухвалою суду першої інстанції від 18.05.2016 копії матеріалів справи №911/490/16 було надіслано до прокуратури Київської області. Провадження у справі зупинялося до одержання висновків компетентних органів щодо викладених в ухвалі фактів.

19.11.2018 ухвалою Господарського суду Київської області було поновлено провадження у справі.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду Київської області від 04.04.2019 у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Рішення обґрунтовано тим, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач та треті особи у будь-який спосіб спонукали позивача до укладання як договору на співпрацю, так і договору № 53 від 30.11.2010.

Суд першої інстанції входив з того, що позивачем не доведено тієї обставини, що на момент укладення договору № 53 від 30.11.2010 Макарівська філія по експлуатації газового господарства ВАТ «Київоблгаз» достеменно знала про введення об`єкта в експлуатацію із зазначенням в акті від 01.07.2010 прийняття внутрішньої і зовнішньої мереж і систем газопостачання вулиці Хутір Гай в с . Хутір Гай Бородянського району Київської області іншого замовника - ГО «Зелений Гай» та приховала вказану обставину від позивача, оскільки зазначений акт був підписаний представником експлуатаційної організації - управління технічного нагляду за будівництвом систем газопостачання ВАТ «Київоблгаз», а не Макарівською філією по експлуатації газового господарства ВАТ «Київоблгаз».

При цьому, позивачем не надано і жодних належних, достатніх та допустимих доказів того, що він помилився щодо природи правочину або щодо прав чи обов`язків сторін за договором № 53 від 30.11.2010.

Також суд першої інстанції дійшов висновку про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача сплачених за договором № 53 від 30.11.2010 грошових коштів у сумі 30 042, 53 грн та про стягнення інфляційних втрат, нарахованих на вказану суму, не підлягають задоволенню судом, оскільки є похідними від вимоги про визнання договору недійсним.

У зв`язку з викладеним, Господарський суд Київської області дійшов висновку про відсутність підстав для застосування заяви про застосування строку позовної давності, оскільки позовні вимоги не підлягають задоволенню по суті.

3. Надходження апеляційної скарги на розгляд Північного апеляційного господарського суду

У травні 2019 року ГО «ОСТ «Загальці-1» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати рішення Господарського суду Київської області від 04.04.2019 скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити повністю позовні вимоги.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.05.2019 було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ГО «ОСТ «Загальці-1» на рішення Господарського суду Київської області від 04.04.2019. Надано час для подання відзиву, заперечення на відзив, заяв, клопотань. Призначено до розгляду апеляційну скаргу на 27.06.2019.

27.06.2019 в судовому засіданні було оголошено перерву до 29.07.2019.

Від відповідача 24.06.2019 надійшов відзив на апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку для його подачі. Ухвалою суду від 29.07.2019 у задоволенні вказаного клопотання було відмовлено.

29.07.2019 у судове засідання з`явилися сторони - позивач та відповідач. Треті особи в судове засідання не з`явилися; про дату час та місце судового засідання повідомлялися належним чином в порядку, передбаченому ст. 120, 242 ГПК України.

Представники скаржника у судовому засіданні підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити. Представник відповідача проти вимог апеляційної скарги заперечив та просив відмовити в її задоволенні.

4. Вимоги апеляційної скарги та короткий зміст наведених у ній доводів

ГО «ОСТ «Загальці-1» в апеляційній скарзі не погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволені позовних вимог з огляду на таке.

Скаржник повторно наводить підстави позову та зазначає, що висновок суду про те, що позивач виключно з якихось благодійних намірів і без необхідності отримати користь від таких робіт, уклав договір на обслуговування чужого майна, є помилковим. Також, на думку скаржника, договір на обслуговування майна не міг бути укладений стосовно майне, яке не можливо ідентифікувати, незважаючи на те, що таке майно є частиною системи газопостачання високого тиску, та є об`єктом підвищеної небезпеки по своїй суті.

Також скаржник вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції про недоведеність позивачем того, що філія ПАТ «Київоблгаз» не знала, що головний офіс ПАТ «Київоблгаз» передав за актом майно, яке вони начебто обслуговували для позивача на користь третьої особи. Вчинення підрозділами відповідача різних дій, на думку скаржника, і є доведенням факту обману.

5. Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

24.06.2019 на адресу суду апеляційної інстанції від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку для його подачі, в задоволенні якого було відмовлено на підставі ст. 119 ГПК України.

6. Фактичні обставини, неоспорені сторонами, встановлені судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції

Як вірно з`ясовано судом першої інстанції, 16.03.2010 між ГО «ОСТ «Загальці-1» в особі Голови товариства Майорової Олени Олександрівни (замовник) та ГО «Зелений Гай» в особі Голови Вдовенка Григорія Васильовича було укладено договір № 4 на співпрацю (далі - попередній), відповідно до п. 1.1 якого ГО «Зелений Гай» доручило голові ГО «ОСТ «Загальці-1» виступити замовником по будівництву газопроводу високого тиску та влаштуванню газорегуляторного пункту по газопостачанню с. Хутір Гай Загальцівської селищної ради Бородянського району Київської області.

Відповідно до п. 1.2, 1.3, 1.4 вказаного договору для його виконання ГО «Зелений Гай» передає проектно-кошторисну документацію замовнику у власність за умови фінансування газопроводу середнього тиску по вул. Хутір Гай в кількості 200 метрів. ГО «ОСТ «Загальці-1» для закінчення розпочатих робіт надає ГО «Зелений Гай» в особі Голови Вдовенка Григорія Васильовича проектно-кошторисну документацію для закінчення розпочатого будівництва безкоштовно. За виконані роботи по будівництву газопроводу ГО «Зелений Гай» дає дозвіл на приєднання проектуємого газопроводу до ОСТ «Загальці-1».

Пунктом 4.1 договору сторони узгодили, що власником результату робіт по договору є ГО «ОСТ «Загальці-1»

Суд першої інстанції встановив, що на виконання умов договору про співпрацю 16.03.2010 був складений акт про те, що ГО «Зелений Гай» передає проектну документацію по будівництву газопроводу високого тиску, ГРП, середнього тиску вуличного газопроводу ГО «ОСТ «Загальці-1». В акті також зазначено, що згідно п. 4.1 договору № 4 від 16.03.2010 про співпрацю обох товариств щодо будівництва газопроводу високого тиску та влаштування газорегуляторного пункту, середнього тиску 200 м по вулиці с. Хутір Гай власником результату робіт за договором є ГО «ОСТ «Загальці-1», а також що цей акт є невід`ємною частиною договору № 4 від 16.03.2010.

Договір № 4 на співпрацю від 16.03.2010 та акт від 16.03.2010 про передачу документів підписано Головою ГО «ОСТ «Загальці-1» Майоровою О.О. та скріплені печаткою ГО «ОСТ «Загальці-1» з однієї сторони, з іншої сторони - головою ГО «Зелений Гай» Вдовенком Г.В. та скріплені гербовою печаткою Загальцівської сільської ради Бородянського району Київської області, а не печаткою ГО «Зелений Гай». Також і акт вибору та обстеження земельної ділянки, яка відводиться ГО «ОСТ «Загальці-1» для спорудження мережі підвідного газопроводу до ГО «ОСТ «Загальці-1», розташованого на території Дружнянської сільської ради Бородянського району, з метою газифікації садових будинків від 06.04.2010 та схема розміщення вказаної земельної ділянки підписані від ГО «Зелений Гай» головою Вдовенком Г.В. та скріплені гербовою печаткою Загальцівської сільської ради Бородянського району Київської області.

При цьому, як встановлено судом першої інстанції, станом на час вирішення спору будь-яких документів, прийнятих за наслідками дослідження компетентними правоохоронними органами питань правомірності використання печатки Загальцівської сільської ради Бородянського району Київської області не надано (відповідне звернення було здійснено судом першої інстанції). Однак, враховуючи те, що, на думку позивача, наведені обставини не перешкоджають розгляду справи та вирішенню спору, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про можливість розгляду справи за встановленими обставинами. До того ж, факт укладання договору № 4 на співпрацю від 16.03.2010, складання акту до нього від 16.03.2010, а також акту вибору та обстеження земельної ділянки і схеми її розміщення, учасниками справи не заперечується ані під час розгляду справи Господарським судом Київської області, ані під час розгляду справи судом апеляційної інстанції.

16.03.2010 між ГО «ОСТ «Загальці-1» (замовник) та Закритим акціонерним товариством «Бородянська СПМК № 15» (підрядник) було укладено договір № 4 генпідряду (далі - договір ген підряду), відповідно до якого замовник доручає підряднику виконати у відповідності до умов даного договору роботи по виготовленню проектно-кошторисної документації на газопостачання ОСТ «Загальці-1» та виготовити проектну документацію на газопостачання садових будинків ОСТ «Загальці-1» Бородянського району Київської області. Підрядник зобов`язується виконати власними і залученими силами і засобами роботи щодо проектування, будівництва газових мереж та підключення житлових будинків до газу на ОСТ «Загальці-1» Бородянського району Київської області (п. 1.1, 1.2 договору).

Згідно з п. 3.1 вказаного договору генпідряду початок виконання робіт - березень 2010 року, завершення - грудень 2010 року. Додатковими угодами № 2 від 02.01.2010 та № 3 від 02.01.2014 сторонами договору генпідряду змінювались строки виконання робіт, і було встановлено строк закінчення робіт - грудень 2014 року.

Як встановлено судом першої інстанції, 26.03.2010 скаржник отримав у ВАТ «Київоблгаз» технічні умови № 185-4 від 26.03.2010, надані на газопостачання ГО «ОСТ «Загальці-1» на території Дружнянської сільської ради Бородянського району, які передбачають підключення до газопроводу середнього тиску, що запроектований на виході з ГГРП с. Хутір Гай, до вузла обліку газу.

Як досліджено судом першої інстанції за поясненнями позивача, після погодження всіх проектів для потреб ГО «ОСТ «Загальці-1» та с. Хутір Гай було запроектовано ГРП марки ПГРШ 60-2-01-У1 з двома регуляторами РГ-50 В. У суді апеляційної інстанції керівник скаржника пояснила, що вони добудували газопровід, хоча і не отримували газ.

ГО «ОСТ «Загальці-1» на користь ЗАТ «Бородянська СПМК № 15» було перераховано кошти в сумі 34 900, 00 грн згідно з платіжним доручення № 29 від 12.04.2010 за ГРП марки ПГРШ 60-2-01-У 1 з двома регуляторами РДГ-50 В.

Суд першої інстанції встановив, що будівництво газопроводу було здійснено. Однак закінчений будівництвом об`єкт підрядником ЗАТ «Бородянська СПМК-15» був переданий не замовнику за договором підряду ГО «ОСТ «Загальці-1», а ГО «Зелений Гай», що підтверджується актом від 01.07.2010 прийняття внутрішньої і зовнішньої мереж і систем газопостачання вулиці Хутір Гай в с. Хутір Гай Бородянського району Київської області, згідно з яким генеральним підрядником ЗАТ «Бородянська СПМК-15» пред`явлено до приймання закінчений будівництвом газопровід середнього тиску: підземний ПЕ-80 SDR 17,6 D=63*3,6 L=701,2м; ПЕ-80 SDR 11 D=40*3,7 L=250м, ПЕ-80 SDR 17,6 D=63*3,6 L=701,2м, ПЕ-80 SDR 11 D=20*3,0 L=198м, надземний стальний D=108*3,5 L=0,15м; D=89*3,5 L=0,7м; D=20*2,8 L=15,6м; засувка «Батерфляй» D=80-1шт; кран кульовий D=20-13шт, регулятор тиску РДГС-10-13шт, газопровід високого тиску: підземний стальний ізольований D=89*3,5 L=33,9м, надземний стальний D=89*3,5 L=3,95м, D=57*3,5 L=0,15м; кран кульовий фланцевий КЗШС 41 нж D=80-2шт; УГРП 7-2 з регуляторами РДСК-50/400Б - 1шт; початок робіт - 27.04.2010; рішенням комісії будівельно-монтажні роботи визнані такими, що виконані у повному обсязі у відповідності з проектом, вимогами ДБН В.2.5-20-2001 і «Правил безпеки систем газопостачання України»; об`єкт прийнятий замовником (ГО «Зелений Гай») разом з виконавчою документацією.

30.11.2010 між Макарівською філією по експлуатації та газопостачанню ВАТ «Київоблгаз» (виконавець) та ГО «ОСТ «Загальці-1» (замовник) було укладено договір № 53 на виконання технічного обслуговування і ремонтів об`єктів і споруд газопостачання (спірний договір), відповідно до п. 1.1 якого замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання по виконанню робіт з технічного обслуговування (ТО) і ремонту об`єктів і споруд газопостачання згідно вимог Правил безпеки систем газопостачання України (ПБСГУ).

Відповідно до п. 2.1 договору, вартість робіт по ТО і ремонту об`єктів і споруд газопостачання визначено згідно з Тимчасовою калькуляцією вартості робіт по обслуговуванню газових приладів і газового обладнання та ремонту газопроводів і споруд на них, затвердженою ВАТ «Київоблгаз». На інші роботи, а також автотранспортні послуги, які відсутні у прейскурантах, вартість визначається затвердженими калькуляціями філії.

Пунктом 2.3 договору передбачено, що сума договору складає 9 756, 96 грн. щорічно.

Згідно з п. 3.2 договору оплата проводиться замовником за наданням виконавцем платіжних доручень з доданням акту виконаних робіт, але не пізніше 10-го числа наступного за звітним періодом місяця.

Начальником Макарівської ФЕГГ ВАТ «Київоблгаз» були затверджені Калькуляції річної вартості робіт по тех. обслуговуванню газопроводу і ГРП до ГО «ОСТ «Загальці-1» Бородянського р-ну Київської області від 30.11.2010 на суму 9 756, 96 грн та від 10.02.2012 на суму 10 528, 61 грн.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання договору № 53 від 30.11.2010 Макарівською ФЕГГ ВАТ «Київоблгаз» та ГО «ОСТ «Загальці-1» було підписано акт прийому-передачі виконаних робіт, відповідно до якого за період з 30.11.2010 до 30.11.2011 виконавцем були виконані роботи по технічному обслуговуванню газопроводу та ГРП на загальну суму 9 756, 96 грн.

Також Макарівською ФЕГГ ВАТ «Київоблгаз» та ГО ОСТ «Загальці-1» було підписано акт прийому-передачі виконаних робіт, відповідно до якого за період з 30.11.2011 до 30.11.2012 виконавцем були виконані роботи по технічному обслуговуванню газопроводу та ГРП на загальну суму 10 528, 61 грн.

Макарівською ФЕГГ ВАТ «Київоблгаз» було виставлено ГО «ОСТ «Загальці-1» рахунки, у тому числі № 181 від 11.11.2011 на суму 9 756, 96 грн, № 300МзТО від 07.03.2014 на суму 10 528, 61 грн.

Суд першої інстанції встановив, що ГО «ОСТ «Загальці-1» в період з 2010 року по 2014 рік на рахунок Макарівської ФЕГГ ВАТ «Київоблгаз» перерахувало загалом 30 042, 53 грн, що підтверджується наступними платіжними дорученнями: № 118 від 03.12.2010 на суму 9 756, 96 грн, з призначенням платежу: «Оплата за техобслуговування газопостачання і ГРП ОСТ «Загальці-1» згідно дог. 53 від 30.11.2010 в т.ч. ПДВ 1 626, 16 грн»; № 71 від 30.11.2011 на суму 9 756, 96 грн, з призначенням платежу: «Оплата за техобслуговування газопроводу та обладнання на ньому згідно рахунку 181 від 11.11.2011 в т.ч. ПДВ 1 626, 16 грн»; № 12 від 19.03.2014 у сумі 10 528, 61 грн, з призначенням платежу: «Оплата за техобслуговування газопроводу та ГРП за період 30.11.2011 по 30.11.2012 згідно рахунку 300 МзТО від 07.03.2014 в т.ч. ПДВ 1754, 77 грн».

Листом № 108 від 09.09.2015 ГО «ОСТ «Загальці-1» звернулося до ПАТ «Бородянська СПМК № 15», відповідно до якого у зв`язку із закінченням газобудівництва згідно з договором № 4 від 16.03.2010 ГО «ОСТ «Загальці-1» просило ПАТ «Бородянська СПМК № 15» надати паспорт ГРП, придбаного згідно рахунку-фактури № ГТ-0093 від 07.04.2010.

ПАТ «Бородянська СПМК № 15» було надіслано на адресу ГО «ОСТ «Загальці-1» лист № 105 від 14.09.2015 про те, що паспорт на УГРП 7-2 з регулятором РДСК-50/400 Б знаходиться у виконавчій документації на газопостачання с. Хутір Гай Бородянського району, яка (виконавча документація) передана у Бородянську філію газового господарства.

ГО «ОСТ «Загальці-1» звернулося до начальника Бородянської дільниці Вишгородської ФЕГГ ПАТ «Київоблгаз» з листом № 111 від 10.09.2015, відповідно до якого позивач зазначав, що ГО «ОСТ «Загальці-1» у 2010 році за кошти садівників побудувало газопровід високого та середнього тиску та ГРП біля с. Хутір Гай (генпідрядник - ПАТ «СПМК-15»). Через генпідрядника товариством було придбано та облаштовано ГРП типу ПГРШ 0-2-01-УІ з двома регуляторами РДГ-50В, але в акті прийняття внутрішньої та зовнішньої мереж і систем газопостачання був зазначений інший тип ГРП (УГРП 7-2 з регуляторами РДСК- 50/400Б). ГО «ОСТ «Загальці-1» має договір № 53 від 30.11.2010 з Макарівською ФЕГГ щодо обслуговування ГРП та газопроводу, але ні в калькуляціях, ні в рахунках-фактурах тип ГРП не вказаний. Для оформлення ГО «ОСТ «Загальці-1» права власності на ГРП позивач просив повідомити, який тип ГРП встановлений біля с. Хутір Гай.

Листом № 896 від 02.10.2015 Вишгородська ФЕГГ ПАТ «Київоблгаз» повідомила позивача, що ГРП біля с. Хутір Гай та підвідний газопровід високого тиску відсутній на обліку, а також що Вишгородській ФЕГГ ПАТ «Київоблгаз» невідомо про договір обслуговування. Також в даному листі повідомлялося, що при фактичному виїзді встановлено наявність ГРП типу ПГРШ-60-2-01-У1 з двома регуляторами РДГ-50В.

Листом № 115 від 23.09.2015 ГО «ОСТ «Загальці-1» звернулося до Макарівської дільниці Вишгородської ФЕГГ щодо надання інформації, який саме тип ГРП обслуговувався та щодо місця розташування ГРП відповідно до договору № 53 від 30.11.2010.

Листом Макарівської дільниці Вишгородської ФЕГГ № 355 від 08.10.2015 повідомило ГО «ОСТ «Загальці-1», що згідно договору № 53 від 30.11.2010 у березні 2014 року була проведена оплата на суму 10 528, 61 грн за період з 30.11.2011 до 30.11.2012. Згідно калькуляції обслуговувався газопровід протяжністю 40 м та ГРП (тип невідомий).

ГО «ОСТ «Загальці-1», звертаючись з даним позовом, вказувало, що за змістом зазначених листів договорів на господарське відання чи на експлуатацію складовими єдиної газотранспортної системи з Вишгородською ФЕГГ на обслуговування ГРП та газопроводу високого тиску ГО «ОСТ «Загальці-1» не укладалося. Водночас, ГО «ОСТ «Загальці-1» було сплачено грошові кошти у сумі 30 042, 53 грн за обслуговування газопроводу протяжністю 40 м та ГРП невідомого типу, тобто який саме газопровід обслуговувався та чи мав він відношення до позивача останньому невідомо. Позивач наголошував, що в період з 2010 року і по теперішній час до ГО «ОСТ «Загальці-1» не передано ані технічної документації на ГРП, ані акту про введення об`єкту в експлуатацію, а також відсутнє саме газопостачання по газопроводу до ГО «ОСТ «Загальці-1».

Так, ГО «ОСТ «Загальці-1» було направлено на адреси ПАТ «Київоблгаз», Макарівської дільниці Вишгородської ФЕГГ ПАТ «Київоблгаз» та Вишгородської філії по експлуатації газового господарства ПАТ «Київоблгаз» претензію № 154 від 14.12.2015, за змістом якої позивач зазначав, що відповідно до договору на виконання технічного обслуговування і ремонтів об`єктів і споруд газопостачання № 53 від 30.11.2010, калькуляцій робіт по тех. обслуговуванню та актів виконаних робіт, зазначений обсяг робіт повинен був виконуватися на газопроводі та ГРП до ОСТ «Загальці-1» Бородянського району Київської області. Проте, в період з 2010 року і по теперішній час до ГО «ОСТ «Загальці-1» не передано ні технічної документації на ГРП, ні акту про введення об`єкту в експлуатації, а також відсутнє саме газопостачання по газопроводу до ОСТ «Загальці-1». А тому, на думку заявника, наявний факт обману з боку Макарівської філії ВАТ «Київоблгаз» та безпідставного отримання коштів за невиконану роботу в сумі 30 042, 53 грн, про що ГО «ОСТ «Загальці-1» стало відомо в 2015 році. Враховуючи вищевикладене, грошові кошти у сумі 30 042, 53 грн були отримані від ГО «ОСТ «Загальці-1» безпідставно та, відповідно до ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України, підлягають поверненню.

ПОЗИЦІЯ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ

7. Мотиви, з яких виходить Північний апеляційний господарський суд, застосовані ним положення законодавства та межі апеляційного перегляду рішення суду

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Предметом розгляду є правовідносини, що виникли з договору послуг. Спір у справі стосується недійсності такого правочину та наслідків такої недійсності, в разі її встановлення.

За приписами ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 4 ст. 179 Господарського кодексу України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі: вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству; примірного договору, рекомендованого органом управління суб`єктам господарювання для використання при укладенні ними договорів, коли сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примірним договором, або доповнювати його зміст; типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови; договору приєднання, запропонованого однією стороною для інших можливих суб`єктів, коли ці суб`єкти у разі вступу в договір не мають права наполягати на зміні його змісту.

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів (ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України).

Положення ст. 6, 627 Цивільного кодексу України відображають принцип свободи договору, згідно з яким сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у наданій сторонам можливості за взаємною згодою визначати умови такого договору, змінювати ці умови також за взаємною згодою або утримуватись від пропозицій про їх зміну.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20.06.2018 у справі № 910/18719/17.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору (ст. 180 Господарського кодексу України).

ГО «ОСТ «Загальці-1», звертаючись як до суду апеляційної, так і до суду першої інстанції про визнання недійсним договору № 53 на виконання технічного обслуговування і ремонтів об`єктів і споруд газопостачання від 30.11.2010 та про стягнення з відповідача сплачених за договором грошових коштів, посилається на те, що вказаний договір був укладений внаслідок обману позивача зі сторони відповідача та третіх осіб.

Розглядаючи спір про визнання правочину недійсним, необхідно дослідити всі обставини, з якими закон пов`язує визнання його недійсним, оскільки недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб`єктного складу; дефекти волі (невідповідність волі та волевиявлення).

Згідно зі ст. 215 Цивільного кодексу України загальною підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу України.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Правомірність правочину презюмується.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину (двостороння реституція), а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Отже, вирішуючи спір про визнання правочину недійсним, необхідно встановити наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання правочинів недійсними і настання відповідних наслідків, а саме: відповідність змісту правочину вимогам Цивільного кодексу України, актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; необхідний обсяг цивільної дієздатності на вчинення правочину; вільне волевиявлення учасника правочину, яке відповідає його внутрішній волі; спрямованість на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Так, скаржник посилається на те, що укладаючи спірний договір на виконання технічного обслуговування і ремонтів об`єктів і споруд газопостачання № 53 від 30.11.2010, відповідач і третя особа 1 недобросовісними діями ввели його в оману щодо обставин, які мають істотне значення для укладення договору, у зв`язку з чим позивач, погоджуючись укласти спірний договір, помилився щодо обставин, які мають істотне значення. Позивач обґрунтував свої вимоги нормами ст. 229, 230 Цивільного кодексу України.

Поряд із загальними підставами недійсності правочинів чинне законодавство передбачає низку спеціальних підстав, визначених, зокрема, ст. 229 - 233 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Цивільного кодексу України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч. 1 ст. 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

У вирішенні спорів про визнання правочинів недійсними на підставі ст. 230 - 233 Цивільного кодексу України слід мати на увазі, що відповідні вимоги можуть бути задоволені за умови доведеності позивачем фактів обману, насильства, погрози, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, тяжких обставин і наявності їх безпосереднього зв`язку з волевиявленням другої сторони щодо вчинення правочину. Під обманом слід розуміти умисне введення в оману представника підприємства, установи, організації або фізичної особи, що вчинила правочин, шляхом: повідомлення відомостей, які не відповідають дійсності; заперечення наявності обставин, які можуть перешкоджати вчиненню правочину; замовчування обставин, що мали істотне значення для правочину. При цьому особа, яка діяла під впливом обману, повинна довести не лише факт обману, а й наявність умислу в діях відповідача та істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Суб`єктом введення в оману є сторона правочину, - як безпосередньо, так і через інших осіб за домовленістю.

Також у розумінні приписів ст. 230 Цивільного кодексу України обман - це навмисне введення в оману однією стороною правочину іншої сторони з метою вчинення правочину; це певні винні, навмисні дії сторони, яка намагається запевнити іншу сторону про такі властивості й наслідки правочину, які насправді наступити не можуть. Ознакою обману є, насамперед, умисел. Встановлення у недобросовісної сторони умислу ввести в оману другу сторону, щоб спонукати її до укладення правочину, є обов`язковою умовою кваліфікації недійсності правочину за ст. 230 Цивільного кодексу України.

Поряд з цим, відповідно до ст. 229 Цивільного кодексу України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину, мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним. Тому судом апеляційної інстанції відхиляються доводи скаржника в цій частині.

Враховуючи викладене, особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним внаслідок помилки повинна довести на підставі належних і допустимих доказів, у тому числі - пояснень і письмових доказів, наявність обставин, які вказують на помилку - неправильне сприйняття нею фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення і має істотне значення.

У разі якщо сторона спірного правочину до та на момент вчинення цього правочину була обізнана або не могла не бути обізнана стосовно обставин, щодо яких вона стверджує про наявність помилки, це виключає застосування наведених норм ст. 229 Цивільного кодексу України.

В обґрунтування наявності підстав для визнання недійсним договору скаржник посилається на те, що метою укладення відповідачем зазначеного вище договору було отримання останнім коштів шляхом введення позивача в оману, а обов`язки на виконання даного правочину відповідач виконувати не збирався.

При цьому, норма ст. 229 Цивільного кодексу України чітко встановлює, яка помилка має істотне значення, зокрема, - це помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням.

Водночас, на відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману.

Скаржник стверджує, що відповідач, укладаючи оспорюваний договір, знав, що позивач не прийняв в експлуатацію майно, а саме - газопровід високого тиску довжиною 40 метрів та ГГРП шафового типу ПГРШ 60-2-01-УІ з двома лініями редукування з регуляторами РДГ-50В, змонтованих на підставі договору генпідряду № 4 від 16.03.2010, що знаходиться на вулиці Хутір Гай в селі Хутір Гай , на обслуговування якого і укладався даний правочин, та не повідомив дану обставину позивачу, обізнаність з якою могла перешкодити вчиненню правочину.

Водночас, постановою Київського апеляційного господарського суду від 03.10.2017 у справі № 911/534/17 було визнано за ГО «ОСТ «Загальці-1» право власності на об`єкт будівництва, а саме: на газопровід високого тиску довжиною 40 метрів та ГРП шафового типу ПГРШ 60-2-01-УІ з двома лініями редукування з регуляторами РДГ-50В, змонтований на підставі договору генпідряду № 4 від 16.03.2010, що знаходиться на вулиці Хутір Гай в селі Хутір Гай.

Ухвалюючи вказану постанову, Київський апеляційний господарський суд виходив з того, що оскільки ГО «ОСТ «Загальці-1» виконано умови договору генпідряду, однак всупереч умовам останнього ПАТ «Бородянська спеціалізована пересувна механізована колона-15» передано результати робіт особі (третій особі 2 в даній справі), яка не є стороною даного договору, та оскільки ПАТ «Київоблгаз» своїми діями фактично не визнається право власності ГО «ОСТ «Загальці-1», це право останнього підлягає захисту у судовому порядку.

Тобто за висновком Київський апеляційний господарський суду у вищенаведеній справі (на яку посилається обидві сторони) право власності у ГО «ОСТ «Загальці-1» на об`єкт будівництва (газопровід високого тиску довжиною 40 метрів та ГРП шафового типу ПГРШ 60-2-01-УІ з двома лініями редукування з регуляторами РДГ-50В, змонтований на підставі договору генпідряду № 4 від 16.03.2010, що знаходиться на вулиці Хутір Гай в селі Хутір Гай ) виникло на підставі договору генпідряду. Тобто скаржник завжди вважав газопровід високого тиску довжиною 40 метрів та ГРП своє власністю, а тому його доводи щодо помилки, обману в цій частині також відхиляються судом апеляційної інстанції.

Принцип res judicata зафіксовано, в тому числі, у п. 1 ст. 44 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Вказаний принцип означає остаточність рішення суду, яке набрало чинності і не може бути переглянуте. Принцип остаточності рішення є складовою частиною верховенства права.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що незаконне вибуття майна з володіння скаржника не змінило дійсне право власника такого майна - ГО «ОСТ «Загальці-1», що додатково підтверджено постановою Київського апеляційного господарського суду від 03.10.2017 у справі № 911/534/17. До того ж, сам скаржник зазначає, що дізнався про передачу спірного майна тільки після звернення до ПАТ «Київоблгаз».

За таких обставин, суд апеляційної інстанції відхиляє посилання скаржника про нібито укладення спірного договору на користь третьої особи, оскільки як встановлено судовим рішенням право власності на (газопровід високого тиску довжиною 40 метрів та ГРП шафового типу ПГРШ 60-2-01-УІ з двома лініями редукування з регуляторами РДГ-50В належить скаржнику, що не заперечується самою стороною.

Договір від 30.11.2010 № 53 було укладено між сторонами на підставі заяви скаржника № 321 від 30.11.2010, в якій останній повідомив Макарівську філію по експлуатації газового господарства ВАТ «Київоблгаз», що виступає замовником будівництва газопроводу високого тиску та влаштування газорегуляторного пункту по газопостачанню с. Хутір Гай, у зв`язку з чим просив укласти договір на обслуговування вказаних об`єктів газопостачання та гарантував оплату послуг. Скаржником до заяви було додано копію договору на співпрацю від 16.03.2010 № 4, укладеного між ГО «ОСТ «Загальці-1» та ГО «Зелений Гай», згідно з п. 1.1 якого ГО «Зелений Гай» доручає голові ГО «ОСТ «Загальці-1» Майоровій Олені Олександрівні виступати замовником по будівництву газопроводу високого тиску та влаштуванню газорегуляторного пункту по газопостачанню с. Хутір Гай.

Жодних доказів на підтвердження того, що відповідач та треті особи у будь-який спосіб спонукали скаржника до укладання як договору на співпрацю, так і договору № 53 від 30.11.2010 матеріали справи не містять та скаржником не надано.

Будівництво вищезазначених об`єктів мережі газопостачання було здійснено ЗАТ «Бородянська СПМК № 15» згідно з робочим проектом газопостачання, що виконаний ТОВ «ПКЦ «Газпрофільпроект» на підставі Технічних умов на газопостачання села Хутір Гай. Проектна документація була погоджена з уповноваженими установами та зареєстрована в Державній інспекції нагляду у газовому комплексі та хімічній промисловості 08.04.2010. У квітні - травні 2010 року дану систему газопостачання було збудовано, що підтверджується будівельними паспортами підземного (надземного) газопроводу, газового вводу, ввідного газопроводу, підписаного головним інженером будівельно-монтажної організації ЗАТ «Бородянська СПМК №15», представником експлуатаційної організації - управління технічного нагляду за будівництвом систем газопостачання ВАТ «Київоблгаз» та представником замовника ГО «Зелений Гай», в якому зазначено про початок будівництва 27.04.2010 та закінчення будівництва 12.05.2010 р.

Також з матеріалів справи вбачається, що систему газопостачання вулиці Хутір Гай в с. Хутір Гай Бородянського району Київської області , в тому числі - і газопровід високого тиску довжиною 40 м та газорозподільний пункт (ГРП) було прийнято в експлуатацію на підставі акту прийняття внутрішньої і зовнішньої мереж і систем газопостачання від 01.07.2010.

Згідно з актом від 01.07.2010 прийняття внутрішньої і зовнішньої мереж і систем газопостачання вулиці Хутір Гай в с. Хутір Гай Бородянського району Київської області, генеральним підрядником ЗАТ «Бородянська СПМК-15» будівельно-монтажні роботи виконані в повному обсязі у відповідності з проектом, вимогами ДБН В.2.5-20-2001 і Правил безпеки систем газопостачання України та пред`явлено до приймання закінчений будівництвом газопровід середнього тиску: підземний ПЕ-80 SDR 17,6 D=63*3,6 L=701,2м; ПЕ-80 SDR 11 D=40*3,7 L=250м, ПЕ-80 SDR 17,6 D=63*3,6 L=701,2м, ПЕ-80 SDR 11 D=20*3,0 L=198м, надземний стальний D=108*3,5 L=0,15м; D=89*3,5 L=0,7м; D=20*2,8 L=15,6м; засувка «Батерфляй» D=80-1шт; кран кульовий D=20-13шт, регулятор тиску РДГС-10-13шт, газопровід високого тиску: підземний стальний ізольований D=89*3,5 L=33,9м, надземний стальний D=89*3,5 L=3,95м, D=57*3,5 L=0,15м; кран кульовий фланцевий КЗШС 41 нж D=80-2шт; УГРП 7-2 з регуляторами РДСК-50/400Б - 1шт; початок робіт - 27.04.2010; рішенням комісії будівельно-монтажні роботи визнані такими, що виконані у повному обсязі у відповідності з проектом, вимогами ДБН В.2.5-20-2001 і «Правил безпеки систем газопостачання України»; об`єкт прийнятий замовником (ГО «Зелений Гай») разом з виконавчою документацією.

Акт від 01.07.2010 прийняття внутрішньої і зовнішньої мереж і систем газопостачання вулиці Хутір Гай в с. Хутір Гай Бородянського району Київської області був підписаний Головою комісії, представником підрядника, представником експлуатаційної організації - управління технічного нагляду за будівництвом систем газопостачання ВАТ «Київоблгаз», представником органу Держнаглядохоронпраці України та представником ГО «Зелений Гай» як замовника.

Водночас, скаржником не доведено тієї обставини, що на момент укладення договору на виконання технічного обслуговування і ремонтів об`єктів і споруд газопостачання № 53 від 30.11.2010 Макарівська філія по експлуатації газового господарства ВАТ «Київоблгаз» була обізнана про введення об`єкта в експлуатацію. Зокрема, в акті від 01.07.2010 було зазначено про прийняття в експлуатацію внутрішньої і зовнішньої мереж і систем газопостачання вулиці Хутір Гай в с . Хутір Гай Бородянського району Київської області іншого замовника - ГО «Зелений Гай». Вказаний акт був підписаний представником експлуатаційної організації - управління технічного нагляду за будівництвом систем газопостачання ВАТ «Київоблгаз», а не Макарівської ФЕГГ. Скаржником також не наведено норми права або ж підзаконного акту, які передбачають обов`язок філії по експлуатації газового господарства відслідковувати укладені ВАТ «Київоблгаз» правочини або вчинені дії з прийняття в експлуатацію майна. А тому доводи скаржника про обізнаність відповідача про введення майна в експлуатацію відхиляються як необґрунтовані.

Таким чином, доказів того, що скаржник помилився щодо природи правочину або щодо прав чи обов`язків сторін за договором № 53 від 30.11.2010, заявником не надано.

Натомість, з калькуляції річної вартості робіт по технічному обслуговуванню газопроводу і ГРП до ОСТ «Загальці-1» Бородянського р-ну Київської обл., затвердженої начальником Макарівської ФЕГГ ВАТ «Київоблгаз» 30.11.2010 на суму 9 756, 96 грн та 10.02.2012 на суму 10 528, 61 грн, слідує, що до оплати позивачу були розраховані роботи з обслуговування ГРП та газопроводу довжиною саме 40 м.

Як було встановлено вище, замовником будівництва зазначеного газопроводу довжиною 40 м та ГРП є ГО «ОСТ «Загальці-1», що не заперечується скаржником. До того ж, право власності на вказане майно підтверджується постановою Київського апеляційного господарського суду від 03.10.2017 у справі № 911/534/17, якою за ГО «ОСТ «Загальці-1» було визнано право власності на об`єкт будівництва, а саме: на газопровід високого тиску довжиною 40 метрів та ГГРП шафового типу ПГРШ 60-2-01-УІ з двома лініями редукування з регуляторами РДГ-50В, змонтованих на підставі договору генпідряду № 4 від 16.03.2010, що знаходиться на вулиці Хутір Гай в селі Хутір Гай.

Для визнання недійсним правочину як укладеного під впливом обману необхідно, щоб сторона була введена в оману саме щодо обставин, які мають істотне значення. До таких обставин віднесено відомості щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Тобто особа, яка діяла під впливом обману, повинна довести не лише факт обману та наявність умислу в діях її контрагента, а й та істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману.

Враховуючи викладене, особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести на підставі належних і допустимих доказів, у тому числі пояснень сторін і письмових доказів, наявність обставин, які вказують на помилку - неправильне сприйняття нею фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення, дійсно було і має істотне значення.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 911/1171/18.

Водночас, спірний договір укладено на обслуговування майна скаржника, право власності на яке встановлено судовим рішенням. Однак, належних і допустимих доказів (пояснень, письмових доказів, наявність обставин), які вказують на помилку - неправильне сприйняття скаржником фактичних обставин правочину, що вплинуло на його волевиявлення, дійсно було і має істотне значення, стороною не надано. В чому конкретно полягає така помилка та обман скаржником ані в позові, ані в апеляційній скарзі не зазначено.

Отже, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що оспорюваний правочин був укладений ГО «ОСТ «Загальці-1» як замовником будівництва саме тієї частини введеного в експлуатацію газопроводу, за яку виконавцем нараховувалась оплата за технічне обслуговування вказаного об`єкту. Посилання скаржника на укладення договору без майна спростовується матеріалами справи вищенаведеним у постанові, а також судовим рішенням у справі № 911/534/17, яким право власності на об`єкти будівництва було визнано за скаржником.

Посилання скаржника як на недійсність договору на невиконання чи неналежне виконання Макарівською ФЕГГ ВАТ «Київоблгаз» взятих на себе зобов`язань за договором № 53 від 30.11.2010 є безпідставними з огляду на те, що підстави недійсності правочину досліджуються на момент укладення такого правочину, а зазначені посилання стосуються стадії виконання вказаного оспорюваного правочину. Невиконання ж договірних відносин може бути предметом іншого спору, як то відшкодування битків, тощо. Тоді як дана позовна вимога заявлена на підставі 1212 Цивільного кодексу України.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що за наслідками виконання робіт за оспорюваним договором сторонами були підписані акти прийому-передачі виконаних робіт. Жодних заперечень щодо якості, кількості виконаних робіт або ж взагалі необхідності їх виконання скаржником не виставлялося.

Крім того, посилання скаржника на неотримання членами ГО «ОСТ «Загальці-1» газу (поставок газу) відхиляються судом як безпідставні з огляду на те, що предметом спірного договору не було передбачено поставку газу. Спірний договір укладався на виконання технічного обслуговування і ремонтів об`єктів і споруд газопостачання. Неналежне виконання умов договору може бути предметом для відшкодування, а не визнання правочину недійсним.

Таким чином, правомірним є висновок суду першої інстанції про те, що скаржником не доведено належними і допустимими доказами, в розумінні ст. 73, 74, 76 - 79, 269 ГПК України, обставину, в чому саме позивач помилявся при укладенні даного договору. А тому, суд першої інстанцій обґрунтовано виходив з недоведеності наявності фактичних обставин та підстав вважати договір № 53 від 30.11.2010 на виконання технічного обслуговування і ремонтів об`єктів і споруд газопостачання недійсним як таким, що укладений внаслідок помилки або введення в оману позивача у даній справі. Відповідно, підстави для застосування приписів ст. 203, 215 Цивільного кодексу України щодо визнання недійсним оспорюваного правочину - відсутні.

Крім того, позивачем було заявлено про стягнення з відповідача сплачених за договором № 53 від 30.11.2010 грошових коштів у сумі 30 042, 53 грн та про стягнення інфляційних втрат, нарахованих на вказану суму. Такі вимоги є похідними від вимоги про визнання вказаного договору недійсним.

Враховуючи відсутність обставин для визнання оскаржуваного правочину недійсним, суд першої інстанції правомірно вказав про неможливість застосування до спірних правовідносин приписів ст. 1212 Цивільного кодексу України (на підставі якої скаржник просив стягнути кошти), оскільки вказана норма передбачає повернення коштів, отриманих без достатньої правової підстави.

Також суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для застосування строку позовної давності, оскільки судом встановлено відсутність порушеного права, що виключає можливість застосування наслідків спливу строку позовної давності та узгоджується з положеннями ст. 256, 261, 267 Цивільного кодексу України.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»).

8. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Отже, Північний апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову Громадського об`єднання «Об`єднане садове товариство «Загальці-1» про визнання договору недійсним та стягнення коштів.

Таким чином, на підставі ст. 2, 4, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276 ГПК України - суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність залишення апеляційної скарги у даній справі без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

9. Судові витрати

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги по суті, понесені судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції (судовий збір) покладаються на скаржника в порядку ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 2, 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 281 - 283 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Громадського об`єднання «Об`єднане садове товариство «Загальці-1» на рішення Господарського суду Київської області від 04.04.2019 у справі № 911/490/16 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 04.04.2019 у справі №911/490/16 - залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, покласти на скаржника.

4. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, передбаченому ст. 286 - 291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено - 02.08.2019

Головуючий суддя О.М. Коротун

Судді М.А. Дідиченко

Л.Г. Смірнова