ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2019 року Справа № 918/206/19

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Грязнов В.В., суддя Розізнана І.В. , суддя Мельник О.В.

секретар судового засідання Першко А.А.,

представники учасників справи :

позивача- ОСОБА_1, ОСОБА_2;

відповідача - Лавренюк В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Позивача- ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду Рівненської області від 16.04.2019р. про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову та ухвалу від 16.04.2019р. про повернення позовної заяви у справі №918/206/19 (суддя Романюк Ю.Г.)

за позовом ОСОБА_1 с.Копиткове Здолбунівського р-ну Рівненської обл .

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ют-Агро Зерно»

с.Копиткове Здолбунівського р-ну Рівненської обл.

про стягнення вартості частки майна та частки прибутку в розмірі 2 720 000 грн.,-

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 16.04.2019р. відмовлено в задоволенні заяви про забезпечення позову, крім того, ухвалою від 16.04.2019р. повернуто позовну заяву у справі №918/206/19 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відпо-відальністю «Ют-Агро Зерно» про стягнення вартості частки майна та частки прибутку в розмірі 2720000 грн.(арк.справи 24-26, 27-29).

Не погоджуючись із постановленими ухвалами, Позивач подав скаргу до апеляційного гос-подарського суду, в якій просить звільнити його від сплати судового збору, скасувати ухвали гос-подарського суду Рівненської області від 16.04.2019р. та направити справу для продовження розг-ляду до суду першої інстанції.(арк.справи 36-40).

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції неправильно застосував норми процесуального права. Звертає увагу на те, що в суду були всі правові та фактичні підстави для задоволення заяви про зменшення розміру судового збору до двох прожиткових мінімумів та прийняття справи до розгляду. Наголошує, що є пенсіонером за віком (досяг віку 67 років), отримує пенсію в розмірі, меншому за мінімальну заробітну плату. Загальний розмір пенсії за 2018 рік становить 42 546 грн. 17 коп., 5% від пенсії становить 2 127 грн. 31 коп., а розмір судового збору перевищує розмір 5% від річного доходу. Довідку Пенсійного фонду приєднано. Інших доходів не має, про що подав від-повідне підтвердження. Не має коштів в банківських та інших фінансових установах. Володіє бан-ківською пенсійною карткою із залишком коштів на рахунку в розмірі 65 грн. Має готівкові кошти в розмірі 550 грн. Хоча і має право на нерухоме та рухоме майно, однак не може ним розпоряд-жатися, зокрема - продати для того, щоб сплатити судовий збір. ОСОБА_1 наголошує, що зазначені доводи суд першої інстанції проігнорував і таким чином позбавив його можливості за-хистити свої права. При цьому, зазначає, що відмовляючи в задоволенні заяви суд першої інстан-ції безпідставно вказав про ненадання допустимих та належних доказів щодо необхідності забез-печення позову.

Ухвалою від 22.05.2019р. ОСОБА_1 звільнено від сплати судового збору за подання апеляційної скарги та відкрито провадження у справі №918/206/19.(арк.справи 84-85).

За наслідками повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями 26.07. 2019р. колегія суддів у складі: головуючий суддя Грязнов В.В., суддя Мельник О.В., суддя Розізна-на І.В. прийняла до свого провадження апеляційну скаргу у справі №918/206/19.(арк. справи 144, 146-148).

11.06.2019р. на адресу апеляційного суду надійшов відзив Відповідача, у якому він запере-чує проти задоволення апеляційної скарги та просить залишити ухвали суду першої інстанції - без змін.(арк.справи 95-98).

12.07.2019р. від ДФС у Рівненській області надійшли витребовувані відомості щодо доходів ОСОБА_1 (арк.справи 137).

29.07.2019р. через канцелярію суду Відповідач подав додаткові пояснення у яких заперечує проти задоволення апеляційної скарги.(арк.справи 153).

У судовому засіданні апеляційної інстанції 29.07.2019р. представник Позивача та Позивач підтримали доводи апеляційної скарги в повному обсязі та надали пояснення в обґрунтування своєї позиції. Представник Відповідача заперечив проти вимог апеляційної скарги, просив суд залиши-ти її без задоволення, а ухвали суду першої інстанції - без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши представників, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність додержання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 26 березня 2019 року ОСОБА_1 звер-нувся до Господарського суду Рівненської області із позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ют-Агро Зерно» вартості частки майна та частки прибутку в роз-мірі 2 720 000 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 17.11.2016р. ОСОБА_1 було подано заяву загальним зборам учасників Товариства про вихід з цього товариства та виплату належної йому частки в майні вказаного товариства. Однак, Відповідачем на адресу Позивача було надісла-но лист від 20.04.2018р., в якому повідомлено, що Товариство не має права провести виплати, ос-кільки ухвалою Рівненського міського суду від 23.01.2017р. накладено арешт на майнові та корпо-ративні права ОСОБА_1 , в тому рахунку і на частку в ТзОВ «Ют-Агро Зерно».

Окрім того, ОСОБА_1 просив зменшити розмір судового збору до одного прожитко-вого мінімуму. Подана заява мотивована тим, що ОСОБА_1 є пенсіонером та отримує пенсію в розмірі, меншому за мінімальну заробітну плату. Загальний розмір пенсії за 2018 рік становить 42 546 грн. 17 коп., 5% від пенсії становить 2 127 грн. 31 коп. Розмір судового збору перевищує роз-мір 5% від річного доходу ОСОБА_1 (арк.справи 1-3).

Разом з тим, до позовної заяви не додано доказів сплати судового збору, про що канцеля-рією господарського суду Рівненської області 26.03.2019р. складено акт.(арк.справи 7).

Суд першої інстанції ухвалою від 01.04.2019р. відмовив ОСОБА_1 в задоволенні кло-потання про зменшення сплати судового збору до одного прожиткового, позовну заяву залишив без руху, запропонувавши ОСОБА_1 в 10-денний строк з дня отримання даної ухвали подати господарському суду через відділ канцелярії та документального забезпечення докази сплати су-дового збору у сумі 40 800 грн. з урахуванням ціни позову.

З матеріалів справи вбачається, що 11.04.2019р. від ОСОБА_1 надійшла заява про зменшення розмір судового збору до двох прожиткових мінімумів, яка мотивована тим, що Пози-вач є пенсіонером та отримує пенсію в розмірі, меншому за мінімальну заробітну плату. Загальний розмір пенсії за 2018 рік становить 42 546,17 грн., 5% від пенсії становить 2 127,31 грн. Розмір су-дового збору перевищує розмір 5% від річного доходу ОСОБА_1 . Крім того, на все його ру-хоме та нерухоме майно накладено арешти в межах кримінального провадження.(арк.справи 14-15).

Вбачається, що дослідивши позовну заяву, заяву про зменшення розміру судового збору та додані до них документи, суд першої інстанції дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 про зменшення розміру судового збору до двох прожиткових мінімумів задоволенню не підлягає, оскі-льки як вже вказувалось в ухвалі від 01.04.2019р. - ОСОБА_1 не подано належних та допус-тимих доказів наявності обставин, які свідчать про скрутне матеріальне становище та про немож-ливість, у зв`язку з цим, сплатити судовий збір у встановленому Законом розмірі і, як наслідок, ухвалою від 16.04.2019р. повернув позову заяву.(арк.справи 27-29).

Крім того, 15.04.2019р. ОСОБА_1 подав суду першої інстанції заяву про забезпечення позову, у якій просив накласти арешт на нерухоме та рухоме майно Відповідача, в задоволенні якої господарський суд Рівненської області відмовив ухвалою від 16.04.2019р.(арк.справи 16-18, 24-26).

Перевіривши додержання судом першої інстанції норм процесуального права, апеляційний суд вважає, що скарга безпідставна та не підлягає задоволенню з огляду на наступне:

Відповідно до п.п.1,2,4 ст.269 Господарського процесуального кодексу України (надалі в тексті - ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в ме-жах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено пору-шення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або не-правильне застосування норм матеріального права.

Окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції, зокрема, про повернення заяви позивачеві (заявникові), а також про відмову у забезпеченні позову.(п.4 та п.6 ч.1 ст.255 ГПК України).

Відповідно до ст.271 ГПК України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розгля-даються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстан-ції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі зазначає, що поверненням позовної заяви його право на подання такого позову є порушеним. Крім того, наголошує, що у суду першої інстанції були всі підстави для зменшення розміру судового збору. Щодо відмови у забезпеченні позову, Скаржник вказує, що заява була оплачена судовим збором, а інші заходи окрім як арешт майна не зможуть забезпечити виконання рішення про стягнення коштів.

Переглядаючи ухвалу суду першої інстанції, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч.1 ст.162 ГПК України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Судом першої інстанції при розгляді позовної заяви та доданих до неї документів встанов-лено, що до неї не додано доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі, про що свідчить акт господарського суду Рівненської області від 26.03.2019р.(арк.справи 7).

Так, відповідно до ч.ч.1-4 ст.174 ГПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити). Якщо позивач усунув недоліки по-зовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, ус-тановленому статтею 176 цього Кодексу. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позов-ною заявою.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі ст.174 ГПК України, ухвалою суду від 01.04. 2019р. позов залишено без руху та запропоновано ОСОБА_1 подати господарському суду у 10-денний строк з дня отримання даної ухвали докази сплати судового збору у розмірі 40 800 грн. з урахуванням ціни позову.(арк.справи 12-14).

Натомість 11.04.2019р. від Позивача надійшло клопотання про зменшення судового збору до двох прожиткових мінімумів. Подана заява мотивована тим, що ОСОБА_1 є пенсіонером та отримує пенсію в розмірі, меншому за мінімальну заробітну плату. Загальний розмір пенсії за 2018 рік становить 42 546 грн. 17 коп., 5 відсотків від пенсії становить 2 127 грн. 31 коп. Розмір су-дового збору перевищує розмір 5 відсотків від річного доходу ОСОБА_1 . На все його рухоме та нерухоме майно накладено арешти в межах кримінального провадження. До заяви долучено пи-сьмове підтвердження про майновий стан Позивача.(арк.справи 14-15).

Як вже зазначалося, суд першої інстанції відмовив у задоволенні зазначеного клопотання та ухвалою від 16.04.2019р. повернув позовну заяву.

Переглядаючи оскаржувану ухвалу, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч.2 ст.8 «Про судовий збір», суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Положеннями ч.1 ст.8 Закону передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд мо-же своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на пев-ний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній рік, або позивачами є: військовослужбовці, батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокі матері (батьки), які мають дитину до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; члени малозабезпеченої або багато-дітної сім`ї; особа, яка дії в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудо-вих, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін.

Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розмі-ру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господ-дарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна на-вести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (переш-коджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Таким чином, обґрунтування обставин, пов`язаних із майновим станом сторони, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору у встановлених законом роз-мірах і в строки - покладається на заінтересовану сторону.

Разом з тим, зазначені положення закону дають право суду зменшити сплату судового збору лише за наявності виключних обставин.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що суду надано лише пра-во, а не покладено обов`язок у будь-якому випадку задовольняти клопотання учасників судового процесу про зменшення сплати ними судового збору. Тобто, вказана норма є суб`єктивною та зас-тосовується лише за умови, що заявник надав суду дійсно переконливі докази скрутного матеріа-льного становища, яке перешкоджає йому вчинити необхідні дії по сплаті судового збору. Дії суду при розгляді клопотання заявника про зменшення сплати судового збору повинні здійснюватися з дотриманням принципів рівності та збалансованості інтересів сторін.

Таким чином, звертаючись до суду із проханням про зменшення сплати судового збору, По-зивач, як заінтересована сторона, має належним чином обґрунтувати неможливість або утруднен-ня сплати судового збору та на підтвердження цього надати належні та допустимі докази.

Матеріалами справи стверджено, що звертаючись із позовом та заявою про зменшення су-дового збору, ОСОБА_1 в якості доказів подав суду першої інстанції лише копії судових ух-вал, зокрема і про арешт майна та письмове підтвердження про майновий стан заявника.(арк.спра-ви 1-3, 7, 14-15).

За вказаних обставин, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що по-даних доказів недостатньо для висновку про неможливість (відсутність коштів) сплати судового збору у зв`язку зі складним матеріальним становищем.

На переконання апеляційного суду, належними доказами є довідки незалежних органів, зок-рема, Управління Пенсійного фонду України щодо нарахованої пенсії та органу Державної фіска-льної служби щодо суми доходів.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що довідку Управління ПФУ про отриману у 2018р. пенсію Позивач подав лише суду апеляційної інстанції разом із заявою про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги і тільки після залишення апеляційної скарги без руху 06.05.2019р.(арк.справи 33-34, 49).

При цьому, письмове підтвердження про майновий стан заявника ОСОБА_1 склав і під-писав власноручно.(арк.справи 50), а довідку органу ДФС щодо сум доходів, витребувану ухвалою від 27.06.2019р. не надав, не пояснивши причин неподання.

Однак, з наданої на вимогу суду апеляційної інстанції Головнм управлінням ДФС у Рівненсь-кій області довідки про суми виплачених ОСОБА_1 доходів вбачається, що крім пенсії ос-танній має доходи від здачі майна в лізинг, йому також виплачується заробітна плата.(арк.справи 134-135, 137).

Викладеними вище обставинами, на переконання колегії суддів, спростовуються безпідстав-ні доводи Позивача, що на дату винесення ухвали 16.04.2019р. у суду першої інстанції були всі під-стави для зменшення суми судового збору, оскільки Позивач не лише не виконав вимог ухвали про залишення позову без руху, а й не довів належними, допустимими та достатніми доказами свого скрутного матеріального становища, а тому ухвалу суду першої інстанції від 16.04.2019р. про по-вернення позову належить залишити без змін.

При цьому, колегія суддів звертає увагу Позивача, що повернення позовної заяви не переш-коджає повторному зверненню із аналогічним позовом із належним обґрунтуванням звільнення від сплати судового збору чи зменшення його розміру.

Крім того, у апеляційній скарзі Позивач наголошує, заява про забезпечення позову була оп-лачена судовим збором, а інші заходи окрім як арешт майна не зможуть забезпечити виконання рі-шення про стягнення коштів.

Переглядаючи ухвалу суду першої інстанції від 16.04.2019р. про відмову у забезпеченні по-зову, колегія суддів зауважує, що порядок забезпечення позову врегульовано положеннями глави 10 розділу «І» ГПК України.

Відповідно до частини 1 статті 140 ГПК України, заява про забезпечення позову розглядає-ться судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Господарський суд, згідно ст.136 ГПК України, за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.137 кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або понов-лення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного захо-ду до забезпечення позову.

Підставою для вжиття заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення про те, що невжиття заходів до забезпечення позову у подальшому утруднить або зробить неможли-вим виконання рішення господарського суду у разі задоволення заявлених вимог. Відтак, забезпе-чення позову у господарському процесі застосовується з метою забезпечення реального виконання судового рішення у справі.

Позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.(ст. 137 ГПК України).

Згідно ч.1 ст.139 ГПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) пов-не найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить зас-тосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить зая-вник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забез-печення позову.

Таким чином, необхідною умовою вжиття заходів до забезпечення позову є наявність обста-вин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди щодо ви-конання рішення суду. Безпосередньою метою вжиття заходів є саме забезпечення виконання рі-шення.

Натомість обґрунтовуючи заяву про вжиття заходів щодо забезпечення позову, заявник вка-зує, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду. Відповідач тривалий час - більше одного року не виконує свого обов`язку зі сплати вартості частки в майні Товариства, частки прибутку. Відповідач може розпорядитися майном, частину вартості якого Позивач просить стягнути, що призведе до неможливості стягнення коштів за судовим рішен-ням.

Як вбачається із заяви про забезпечення позову, заявник додав до неї лише квитанцію про сплату судового збору, будь-яких інших документів в підтвердження поданої заяви про забезпечен-ня позову заявником не додано. Не вбачається, що грошові суми та майно яке є у Відповідача на момент пред`явлення позову до нього, можуть зникнути, зменшитись за кількістю на момент вико-нання рішення. Заявником не надано жодних інших належних та допустимих доказів в обґрунт-ування необхідності застосування заходів щодо забезпечення позову. Подана заява зводиться ли-ше до припущень щодо неможливості чи істотного ускладнення в майбутньому виконання судово-го рішення та не містить будь-якого обґрунтування та надання належних та допустимих доказів саме неможливості або істотного ускладнення виконання рішення господарського суду в разі не-вжиття таких заходів, про що вірно зазначено судом першої інстанції.

Порушених, невизнаних або оспорених прав чи інтересів Скаржника не встановлено.

Таким чином, матеріалами справи спростовуються доводи Скаржника про неправомірність висновків суду першої інстанції щодо обґрунтованості заяви про забезпечення позову, а тому ух-валу господарського суду Хмельницької області від 16.04.2019р. у справі №918/206/19 належить залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Стаття 74 ГПК України встановлює обов`язок кожної із сторін довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпо-середньому дослідженні наявних у справі доказів.(ст.86 ГПК України).

Отже, доводи Скаржника, зазначені в апеляційній скарзі, не визнаються апеляційним судом такими, що можуть бути підставою згідно ст.ст. 277, 278 ГПК України для скасування чи зміни ос-каржуваного рішення, тому суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарсько-го суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 34, 86, 129, 232, 233, 240, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуаль-ного кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Позивача- ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду Рівненської області від 16.04.2019р. про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову та ухвалу від 16.04.2019р. про повернення позовної заяви у справі №918/206/19 залишити без задоволення, а ухвали суду першої інстанції - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 20 днів з моменту виготовлення повного тексту постанови.

3. Матеріали справи №918/206/19 повернути до господарського суду Рівненської області.

Головуючий суддя Грязнов В.В.

Суддя Розізнана І.В.

Суддя Мельник О.В.