ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2019 року

м. Київ

Справа № 905/491/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Случ О. В. - головуючий, Волковицька Н. О, Кушнір І. В.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро"

на ухвалу Господарського суду Донецької області від 14.03.2019 (суддя Бокова Ю. В.)

і постанову Східного апеляційного господарського суду від 06.05.2019 (головуючий - Геза Т. Д., судді Мартюхіна Н. О., Плахов О. В.)

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Провінція плюс"

про забезпечення позову

у справі № 905/491/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Провінція плюс"

до Приватного акціонерного товариства "Геркулес" та Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро"

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: 1) Амур-Нижньодніпровського відділу Державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, 2) Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

про визнання права власності на майно та зняття арешту,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Провінція плюс" (далі - позивач, ТОВ "Провінція плюс") звернулося до Господарського суду Донецької області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Геркулес" (далі - відповідач-1, ПрАТ "Геркулес") і Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" (далі - відповідач-2, АТ "Банк Кредит Дніпро") про визнання права власності на майно та зняття з нього арешту (в порядку статті 59 Закону України "Про виконавче провадження").

2. Разом з позовом ТОВ "Провінція плюс" подало заяву про забезпечення позову шляхом заборони державним та приватним виконавцям накладати арешт та/або встановлювати заборону відчуження за виконавчими документами, боржником за якими є ПрАТ «Геркулес», на транспортні засоби; заборони Головному сервісному центру Міністерства внутрішніх справ України (далі - МВС), Регіональним сервісним центрам МВС в областях, м. Києві та м. Севастополі, а також територіальним сервісним центрам МВС вносити новий запис про арешт (заборону на зняття з обліку та/або перереєстрацію) на підставі виконавчих документів, боржником за якими є ПрАТ «Геркулес», щодо транспортних засобів.

3. В обґрунтування заяви про забезпечення позову ТОВ "Провінція плюс" посилається на те, що позивач є власником транспортних засобів на підставі нотаріально посвідчених договорів купівлі-продажу від 12.03.2016 і 14.03.2016, укладених між ним і відповідачем-1, отримав транспортні засоби за актами приймання-передачі від 12.03.2016 і 14.03.2016 відповідно та сплатив за них визначену договорами ціну, проте ПрАТ "Геркулес" не зняло з обліку в органах МВС транспортні засоби в обумовлений законодавством строк, у зв`язку з чим, позивач не зміг зареєструвати за собою право власності на транспортні засоби.

4. Позивач зазначає, що у зв`язку з тим, що транспортні засоби обліковуються за ПрАТ "Геркулес", на них був накладений арешт Амур-Нижньодніпровським відділом Державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (далі - третя особа-1) та Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - третя особа-2) через наявність спору між АТ "Банк Кредит Дніпро" як кредитором та ПрАТ "Геркулес" як поручителем.

5. Позивач посилається на те, що вказані обставини унеможливлюють зняття з обліку за ПрАТ "Геркулес" транспортних засобів і перереєстрацію їх за ТОВ "Провінція плюс". Разом з тим, зараз розглядаються позови до ПрАТ "Геркулес", зокрема у справах № 905/1051/16, № 904/2200/16, № 905/2666/15, № 910/14279/18, № 908/1049/15-г, № 905/2918/17, № 905/2919/17, № 905/2235/17, які стануть підставою для відкриття нових виконавчих проваджень проти відповідача-1 та накладення арешту на транспортні засоби, які належать на праві власності позивачу, що знову унеможливить реєстрацію за позивачем права власності на транспортні засоби та реалізацію ним всіх прав власника.

6. На підставі викладених обставин, у зв`язку з наявністю спорів, боржником за якими є ПрАТ "Геркулес", задоволення яких в майбутньому свідчить про реальну імовірність накладення нових арештів на майно, що знецінить можливість ефективного захисту прав та інтересів ТОВ "Провінція плюс", за захистом яких позивач звернувся як власник транспортних засобів, і змусить його звертатися з новими позовами, ТОВ "Провінція плюс" просило задовольнити заяву про забезпечення позову.

Короткий зміст рішення судів першої та апеляційної інстанції

7. Ухвалою Господарського суду Донецької області від 14.03.2019, залишеною без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 06.05.2019, заяву ТОВ "Провінція плюс" про забезпечення позову задоволено. Вжито заходи до забезпечення позову шляхом заборони державним та приватним виконавцям накладати арешт та/або встановлювати заборону відчуження за виконавчими документами, боржником за якими є ПрАТ "Геркулес" на транспортні засоби згідно переліку у кількості 276 штук. Вжито заходи до забезпечення позовної заяви шляхом заборони Головному сервісному центру МВС України, Регіональним сервісним центрам МВС в областях, м. Києві та м. Севастополі, а також територіальним сервісним центрам МВС вносити новий запис про арешт (заборону на зняття з обліку та/або перереєстрацію) на підставі виконавчих документів, боржником за якими є ПрАТ "Геркулес" щодо вищенаведених транспортних засобів.

8. Ухвалу суду першої інстанції аргументовано тим, що транспортні засоби, що є предметом розгляду у цій справі зареєстровані за ПрАТ "Геркулес", отже примусове виконання рішень щодо стягнення заборгованості з відповідача-1 призведе до накладення нових арештів на майно, про визнання права власності на яке та про зняття арештів з якого звернувся позивач з цим позовом, що в свою чергу унеможливить виконання судового рішенні у справі № 905/491/19.

9. Переглядаючи в апеляційному порядку ухвалу суду першої інстанції апеляційний господарський суд погодився з аргументами місцевого господарського суду.

10. Додатково апеляційний господарський суд зазначив, що позивач звернувся до суду з позовною вимогою про визнання права власності та зняття арешту, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, тому в даному випадку слід дослідити таку підставу вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

11. При цьому в таких немайнових спорах суд досліджує, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18).

12. Також апеляційний господарський суд зазначив, що ухвала Господарського суду Донецької області від 14.03.2019 жодним чином не порушує права та інтереси відповідача-2, оскільки спірні транспортні засоби не є об`єктом забезпечення виконання зобов`язань ПрАТ "Геркулес" перед відповідачем-2, АТ "Банк Кредит Дніпро" не має жодного відношення до спірного майна (зазначеного у позові переліку транспортних засобів).

Короткий зміст вимог касаційної скарги

13. Відповідач-2 подав касаційну скаргу, в якій просить суд касаційної інстанції ухвалу місцевого господарського суду та постанову апеляційного господарського суду скасувати, прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу (узагальнено)

14. У касаційні скарзі АТ "Банк Кредит Дніпро" зазначає, що ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 31.03.2016 у справі № 904/2200/16 вжито заходи забезпечення позову і накладено арешт в межах суми 2 615 450,25грн на майно, що належить на праві власності ПрАТ "Геркулес" та ПП "Український продукт", яке буде виявлено державним виконавцем під час виконання ухвали суду про забезпечення позову.

15. Скаржник посилається на те, що судами попередніх інстанцій порушено норми процесуального закону, оскільки посилання в заяві про забезпечення позову лише на потенційну можливість накладення нових арештів на майно без наведення відповідного обґрунтування не є підставою для задоволення цієї заяви.

Позиція інших учасників справи, викладена у відзивах на касаційну скаргу

16. Позивач подав відзив, в якому не погоджується з доводами викладеними у касаційній скарзі, просить залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення ? без змін. У відзиві позивач зазначає, що судами вірно застосовано приписи статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), а враховуючи положення статті 56 Закону України "Про виконавче провадження" щодо повноважень виконавця накласти арешт на все майно боржника та наявність судових спорів про стягнення заборгованості з ПрАТ "Геркулес" ситуація з накладенням нових арештів на транспортні засоби є цілком реальною, що у свою чергу знецінить рішення у цій справі про задоволення позову та унеможливить дотримання гарантій, встановлених статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини відносно ефективного судового захисту.

17. ПрАТ "Геркулес" подало відзив, в якому зазначає, що ухвала про забезпечення позову не порушує прав та законних інтересів скаржника, судами попередніх інстанцій враховано всі обставини справи, зокрема, можливість накладення нових арештів, просить залишити оскаржувані судові рішення без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

18. Інші учасники справи не надали відзивів на касаційну скаргу, що відповідно до частини третьої статті 295 ГПК України не перешкоджає перегляду оскаржуваних судових рішень.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи і висновків попередніх судових інстанцій

19. Відповідно до статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

20. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 137 ГПК України позов забезпечується забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

21. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду або незабезпечення таким рішенням ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

22. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

23. Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

24. Суд зазначає, що обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та як наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

25. За висновком об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладеним у постанові від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18, умовою застосування заходів до забезпечення позову за немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

26. При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

27. Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод "Право на ефективний засіб юридичного захисту" встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

28. Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову. При цьому, вжиття заходів до забезпечення позову має на меті запобігти утрудненню чи неможливості виконання рішення господарського суду, прийнятого за результатами розгляду справи, або забезпечити ефективний захист чи поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, в разі задоволення позову.

29. Слід зазначити, що згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 29.06.2006 у справі "Пантелеєнко проти України" засіб юридичного захисту має бути ефективним як на практиці, так і за законом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії", зазначено що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припинення порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

30. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

31. Предметом спору у цій справі є вимога позивача про визнання права власності на транспортні засоби в кількості 276 штук та зняття з них арешту (в порядку статті 59 Закону України "Про виконавче провадження). Тобто в позові поєднано майнові та немайнові вимоги.

32. Аргументуючи заяву про забезпечення позову позивач посилається на те, що транспортні засоби на момент звернення з позовом зареєстровані за ПрАТ "Геркулес", водночас зараз розглядаються позови до ПрАТ "Геркулес" як боржника, зокрема у справах № 905/1051/16, № 904/2200/16, № 905/2666/15, № 910/14279/18, № 908/1049/15-г, № 905/2918/17, № 905/2919/17, № 905/2235/17, що може призвести до накладення нових арештів на спірне майно.

33. Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

34. Згідно з частинами першою, другою статті 56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

35. Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що наявність вищезазначених спорів, з урахуванням положень статті 56 Закону України "Про виконавче провадження", обумовлює реальну можливість накладення виконавцями арешту на все майно боржника (ПрАТ "Геркулес") в межах стягнутої за рішенням суду заборгованості та направлення постанови про арешт до сервісних центрів МВС, у яких транспортні засоби обліковуються за ПрАТ "Геркулес", що в свою чергу призведе до внесення нового запису про арешт (заборону зняття з обліку та/або перереєстрацію) транспортних засобів. Тобто, оскільки транспортні засоби, які придбані ТОВ "Провінція плюс", все ще зареєстровані за ПрАТ "Геркулес", існує реальна ймовірність накладення нових арештів на ці транспортні засоби, визнання права власності на які та зняття вже існуючого арешту з яких є предметом позову у цій справі.

36. Врахувавши доводи позивача, викладені в заяві про забезпечення позову, наявність чисельних судових спорів за участі ПрАТ "Геркулес" в якості відповідача і наявність ризиків накладення нових арештів на транспортні засоби, що є предметом спору у цій справі, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов вірного висновку про розумність та обґрунтованість заявлених позивачем заходів до забезпечення позову, зазначивши, що забезпечення позову не порушить прав третіх осіб, зокрема, кредиторів ПрАТ "Геркулес", оскільки транспортні засоби вже є арештованими, що унеможливлює їх перереєстрацію та подальше відчуження, окрім того, транспортні засоби не є об`єктом забезпечення виконання зобов`язань ПрАТ "Геркулес" перед АТ "Банк Кредит Дніпро"; у разі ж відмови у задоволенні позову у цій справі, виконавці зможуть безперешкодно накласти новий арешт на транспортні засоби.

37. Враховуючи наведене, колегія суддів касаційного господарського суду погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про відповідність та співмірність з заявленими позовними вимогами вжитих судом першої інстанції заходів забезпечення позову у справі № 905/491/19, оскільки, як вірно зазначив суд апеляційної інстанції, невжиття таких заходів у разі задоволення позову ТОВ "Провінція плюс" істотно ускладнить чи унеможливить ефективний захист або поновлення порушених прав або охоронюваних законом інтересів позивача в разі задоволення позову, за захистом яких він звернувся, оскільки позивач буде змушений знову звертатись з новими позовами про зняття цих нових арештів.

38. Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Як наголосив Європейський суд у справі "Горнсбі проти Греції" виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не може вважатися дієвим, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням. Таким чином, саме господарський суд, будучи органом правосуддя, повинен врахувати потенційні ризики можливості невиконання рішення суду та гарантувати відновлення порушених прав позивача в разі задоволення позову.

39. Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного господарського суду обґрунтовано відхилила аргументи скаржника, які зводяться до тверджень щодо неспівмірності заходів з заявленими позовними вимогами, відсутності доказів, які б могли свідчити про необхідність застосування заходів забезпечення позову у цій справі, невиконання позивачем обов`язку щодо доведення викладених ним у заяві про забезпечення позову обставин.

40. Безпідставними є і твердження АТ "Банк Кредит Дніпро", що посилання в заяві про забезпечення позову на потенційну можливість накладення нових арештів без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви, оскільки розгляд судами позовів до ПрАТ "Геркулес" в межах справ №905/1051/16, №904/2200/16, №905/2666/15, №910/14279/18, №908/1049/15-г, №905/2918/17, №905/2919/17, №905/2235/17 обумовлює саме реальну можливість у разі задоволення позовів накладення державними чи приватними виконавцями нових арештів з подальшою реєстрацією їх в сервісних центрах МВС, оскільки, спірні транспортні засоби все ще зареєстровані за ПрАТ "Геркулес".

41. Суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про існування підстав для вжиття визначених позивачем заходів забезпечення позову та задоволення заяви ТОВ "Провінція Плюс" про забезпечення позову.

42. Доводи касаційної скарги вказаних висновків судів не спростовують. Зокрема скаржником не зазначено обґрунтованих та переконливих доводів, яким чином вжиття заходів забезпечення позову у викладеній судом редакції порушує права відповідача-2; не спростовано і правомірного висновку апеляційного господарського суду щодо ймовірного ускладнення ефективного поновлення порушених прав або охоронюваних законом інтересів позивача в разі невжиття заходу до забезпечення позову у викладеній судом редакції, та щодо наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

43. Відповідно до частини третьої статті 304 ГПК України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанції розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

44. Згідно з частиною першої статті 300 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

45. За змістом пункту 1 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

46. Звертаючись із касаційною скаргою, відповідач-2 не спростував висновків попередніх судових інстанцій про наявність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову у справі № 905/491/19 та не довів порушення судами норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права.

47. За таких обставин касаційна інстанція вважає за необхідне касаційну скаргу АТ "Банк Кредит Дніпро" залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Донецької області від 14.03.2019 і постанову Східного апеляційного господарського суду від 06.05.2019 - без змін.

Розподіл судових витрат

48. Оскільки суд відмовляє у задоволенні касаційної скарги та залишає без змін оскаржувані судові рішення, відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати необхідно покласти на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 304, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Донецької області від 14.03.2019 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 06.05.2019 у справі № 905/491/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Случ

Судді Н. О. Волковицька

І. В. Кушнір