ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2019 року Справа № 915/1389/19

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Олейняш Е.М. при секретарі судового засідання Ковальжи А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Приватного виробничо-налагоджувального підприємства "НІКОІНТЕРМ", вул. Потьомкінська, 129-А/1, м. Миколаїв, 54003 ()

до відповідача Акціонерного товариства «Оператора газорозподільної системи «Миколаївгаз», вул. Погранична, 159, м. Миколаїв, 54001 ()

про стягнення грошових коштів в розмірі 146 988, 96 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Михайловська С.В., адвокат ордер серія МК № 127860 від 26.04.2019 року;

від відповідача: Голубашенко Т.О., довіреність № 007ДР-185-1218 від 26.12.2018 року;

в судовому засіданні присутній ОСОБА_1 , паспорт НОМЕР_1 від 29.06.1999 року.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Миколаївської області звернулось Приватне виробничо-налагоджувальне підприємство "НІКОІНТЕРМ" з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Миколаївгаз" заборгованості за договорами підряду від 20.03.2017 року за № 35SMk2381-17, № 35SMk2383-17, № 35SMk2385-17, № 35SMk2420-17, № 35SMk2432-17, № 35SMk2460-17 у розмірі 329 021, 98 грн., з яких: 254 965, 20 грн. - заборгованість за договорами, 74 056, 00 грн. - штрафні санкції, інфляційні втрати та 3 % річних.

І. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 16.05.2019 року позовну заяву Приватного виробничо-налагоджувального підприємства "НІКОІНТЕРМ" (вх. № 7751/19 від 11.05.2019 року) до відповідача ПАТ по газопостачанню та газифікації "Миколаївгаз" про стягнення грошових коштів в розмірі 329 021, 98 грн. залишено без руху.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 27.05.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено підготовче засідання по справі на 25.06.2019 року.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 29.05.2019 року роз`єднано позовні вимоги Приватного виробничо-налагоджувального підприємства "НІКОІНТЕРМ" про стягнення з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Миколаївгаз" заборгованості за договорами підряду від 20.03.2017 року за № 35SMk2381-17, № 35SMk2383-17, № 35SMk2385-17, № 35SMk2420-17, № 35SMk2432-17, № 35SMk2460-17 у розмірі 329 021, 98 грн., з яких: 254 965, 20 грн. - заборгованість за договорами, 74 056, 00 грн. - штрафні санкції, інфляційні втрати та 3 % річних, виділивши в самостійні провадження позовні вимоги. Зокрема, позовні вимоги про стягнення з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Миколаївгаз" заборгованості за договором підряду № 35SMk2381-17 від 20.03.2017 року у розмірі 146 988, 96 грн., з яких: 114 626, 40 грн. - заборгованість за договором, 20 406, 64 грн. - штрафні санкції, 8 856, 30 грн. - інфляційні втрати та 3 099, 62 грн. - 3 % річних, вирішено розглядати у справі № 915/1389/19.

11.06.2019 року до господарського суду Миколаївської області від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог (вх. № 9735/19), в якій позивач просив суд стягнути з Акціонерного товариства «Оператора газорозподільної системи «Миколаївгаз» заборгованості за договором підряду від 20.03.2017 року за № 35SMk2381-17 у розмірі 32 362, 56 грн.

Позивачем зменшено розмір позовних вимог в частині стягнення 114 626, 40 грн. у зв`язку зі сплатою відповідачем суми основного боргу по договору. В решті позовні вимоги в частині стягнення штрафних санкцій, інфляційних втрат та 3 % річних залишено без змін.

Крім того, позивач просив стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 8 940, 00 грн.

В судовому засіданні 25.06.2019 року подану заяву прийнято судом до розгляду. Позовні вимоги розглядаються з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог.

20.06.2019 року відповідачем подано суду клопотання про закриття провадження у справі вх. № 10266/19, в якому відповідач просив суд закрити провадження у справі в частині позовної вимоги про стягнення основного боргу в сумі 114 626, 40 грн. за договором підряду від 20.03.2017 року за № 35SMk2381-17. Враховуючи, що судом в порядку ст. 46 ГПК України прийнято заяву про зменшення розміру позовних вимог до розгляду, підстави для закриття провадження у справі в частині стягнення основного боргу в порядку ст. 231 ГПК України відсутні.

В судовому засіданні 25.06.2019 року оголошувалась перерва до 23.07.2019 року.

Судом також встановлено наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 ГПК України у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу.

14.05.2019 року відповідно до Рішення Загальних зборів акціонерів Товариства проведено державну реєстрацію установчих документів Товариства та змінено назву Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз» на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ «МИКОЛАЇВГАЗ».

Відповідно до пункту 1.1.1 Статуту АТ «Оператора газорозподільної системи «Миколаївгаз», затвердженого загальними зборами акціонерів 09.04.2019 року, АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ «МИКОЛАЇВГАЗ» (ідентифікаційний код 05410263) є новим найменуванням ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ПО ГАЗОПОСТАЧАННЮ ТА ГАЗИФІКАЦІЇ «МИКОЛАЇВГАЗ» (ідентифікаційний код 05410263) відповідно до Закону України «Про акціонерні товариства» (надалі також - «Закон») (арк. 206-209).

Відповідно до п. 1.2.1 Статуту товариство є правонаступником всіх прав та обов`язків Миколаївського державного підприємства по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз», Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз», Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз».

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 5 Закону України "Про акціонерні товариства" зміна типу товариства з приватного на публічне або з публічного на приватне не є його перетворенням.

Позивачем проведено зміну відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, що підтверджується Витягом з ЄДРЮОФОП, відповідно до якого найменуванням позивача є: Акціонерне товариство «ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ «МИКОЛАЇВГАЗ», вул. Погранична, 159, м. Миколаїв, 54001 ().

Враховуючи, що зміна типу акціонерного товариства не є його реорганізацією, суд дійшов висновку про необхідність зазначення правильного найменування відповідача без вчинення процесуальних дій щодо залучення до участі у справі правонаступника (процесуальне правонаступництво).

В судовому засіданні 23.07.2019 року судом відповідно до ч. 1 ст. 240 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ІІ. ЗАЯВИ ТА КЛОПОТАННЯ У СПРАВІ.

Заяви та клопотання відсутні.

ІІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ УЧАСНИКІВ ПРОЦЕСУ.

1. Правова позиція позивача.

Позивач зазначає, що предметом спору є вимога про стягнення грошової заборгованості. Підставою позову позивачем зазначено обставини щодо неналежного виконання відповідачем умов договору підряду від 20.03.2017 року № 35SMk2381-17, укладеного між сторонами, а саме зобов`язань щодо своєчасної та в повному обсязі оплати за виконані підрядні роботи, внаслідок чого позивачем заявлено до стягнення штрафні санкції, інфляційні та 3 % річних. Позовні вимоги обґрунтовані положеннями ст. 193, 230, 232 ГК України, ст. 11, 509, 525, 530, 610, 611, 626, 843, 854, 837, 879 ЦК України та умовами договору.

2. Правова позиція (заперечення) відповідача.

В обґрунтування заперечень відповідач у відзиві на позов (вх. № 10265/19 від 20.06.2019 року) зазначає, що дійсно між сторонами було укладено договір № 35SMk2381-17 від 20.03.2017 року. Посилаючись на умови договору, відповідач зазначає, що позивач не надав належних доказів на підтвердження направлення та одержання письмового повідомлення про виконання робіт, передбачених п. 1.1 Договору.

Враховуючи вищевикладене, відповідач просив суд відмовити в позові повністю.

ІV. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН З ПОСИЛАННЯМ НА ДОКАЗИ, НА ПІДСТАВІ ЯКИХ ВСТАНОВЛЕНІ ВІДПОВІДНІ ОБСТАВИНИ.

Розглянувши матеріали справи, керуючись принципом верховенства права, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд встановив наступне.

20.03.2017 року між Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Миколаївгаз" та Приватним виробничо-налагоджувальним підприємством "Нікоінтерм" був укладений договір підряду №35SMk2381-17 (арк. 13-15).

До договору між сторонами було укладено додаткову угоду № 1 від 27.12.2017 року (арк. 26), якою змінено строк дії договору.

Відповідно до п. 10.1 Договору (в редакції додаткової угоди) даний договір набуває чинності з моменту його укладення і діє по 31 березня 2018 року.

Договір та додаткову угоду підписано та скріплено печатками сторін.

Умовами договору сторони передбачили наступне.

Відповідно до п. 1.1 Договору генеральний підрядник зобов`язується за завданням замовника на свій ризик, з використанням власних матеріалів виконати та здати замовнику в установлений строк будівельно-монтажні роботи після отримання авансу 30 %, передання йому проектної документації (по об`єктам, де це вимагається)

- Капремонт ГГРП-4 по вул. Крупської (Варварівка) м. Миколаїв (надалі-роботи), а замовник зобов`язується надати генеральному підряднику будівельний майданчик (фронт робіт), передати дозвільну документацію, а також затвердити в установленому порядку проекту документацію, прийняти від генерального підрядника закінчені роботи (об`єктів будівництва) й оплатити їх на умовах даного договору.

Відповідно до п. 2.4 Договору загальна орієнтовна вартість робіт за цим договором складає 163 752, 00 (сто шістдесят три тисячі сімсот п`ятдесят дві) гривень 00 коп., в тому числі ПДВ 20 % у сумі 27 292, 00 (двадцять сім тисяч двісті дев`яносто дві) гривень 00 коп.

Відповідно до п. 2.5 Договору передача виконаних робіт (об`єктів будівництва) генеральним підрядником і їх прийняття замовником оформлюються актами виконаних робіт за формою КБ-2В.

Відповідно до п. 2.6 Договору загальна вартість договору визначається актами виконаних робіт за формою КБ-2В, підписаними сторонами.

Відповідно до п. 3.2 Договору термін виконання робіт:

- початок - через 3 робочих дні від одержання проектної документації згідно п.1.1 та авансу згідно п. 2.2

- закінчення - через 30 (тридцять) календарних днів від початку робіт.

Відповідно до п. 3.4 Договору датою закінчення робіт (будівництва об`єкта) вважається дата їх прийняття замовником. Виконання робіт (будівництво об`єкта) може бути закінчено достроково тільки за згодою замовника.

Відповідно до п. 4.3.3 Договору замовник зобов`язується прийняти роботу (об`єкт будівництва) протягом тижня з дати одержання письмового повідомлення генерального підрядника.

Відповідно до п. 4.3.7 Договору замовник зобов`язується оплатити генеральному підряднику роботу, передбачену розділом 1 даного договору, у розмірах та терміни, встановлені даним договором.

Відповідно до п. 2.2 Договору оплата виконання робіт здійснюється замовником поетапно з авансовим платежем 30 % від вартості договору, згідно затвердженого сторонами кошторису, який є невід`ємною частиною даного договору та на підставі рахунків, виставлених генеральним підрядником. Остаточний розрахунок за договором здійснюється замовником не пізніше 5 (п`яти) днів після повного закінчення робіт (об`єкта будівництва), включаючи усунення недоліків, виявлених у процесі приймання робіт.

Судом встановлено, що позивачем (підрядником) виконано, а відповідачем (замовником) прийнято без зауважень виконані підрядні роботи, що підтверджується Довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат від 31.05.2018 року загальна вартість робіт становить 163 752, 00 грн. (арк. 27) та підписаним сторонами Актом приймання виконаних будівельних робіт за травень 2018 року (форми № КБ-2в) на загальну вартість виконаних робіт 163 752, 00 грн. (арк. 28-34). Акт приймання виконаних будівельних робіт за травень 2018 підписано сторонами 31.05.2018 року без будь-яких зауважень та заперечень.

Відповідачем оплату за виконані роботи за договором підряду №35SMk2381-17 від 20.03.2018 року на день звернення позивача до суду із позовом проведено частково на загальну суму 49 125, 60 грн., що підтверджується Актом звіряння взаємних розрахунків (арк. 161) та не заперечується сторонами.

Заборгованість станом на день звернення до суду із даним позовом становила 114 626, 40 грн. (арк. 160).

В подальшому 22.05.2019 року (після відкриття провадження у даній справі) відповідачем повністю проведено оплату за виконані роботи в сумі 114 626, 40 грн., що підтверджується банківською випискою та платіжними дорученнями № 2594 від 20.05.2019 року та № 2593 від 20.05.2019 року (арк. 185, 193, 194).

Отже, станом на день розгляду справи відповідачем повністю погашено основну заборгованість за виконані роботи, що також підтверджено сторонами у судовому засіданні.

Як вказано вище, позивачем подано суду заяву про зменшення позовних вимог (в частині основного боргу), яка прийнята судом до розгляду.

Судом також встановлено, що 03.04.2019 року позивачем на адресу відповідача було направлено претензію № 1456, якою позивач вимагав здійснити повний розрахунок за виконані будівельні роботи, яка отримана відповідачем 08.04.2019 року, про що свідчить відповідні відмітка на претензії (арк. 41). Доказів направлення відповіді на претензію суду не подано.

Враховуючи, що відповідачем оплату за виконані роботи проводено з порушенням строку, встановленого п. 2.2 договору, позивачем нараховано відповідачу штрафні санкції (пеню), 3 % річних та інфляційні втрати, що і стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

V. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ДЖЕРЕЛА ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД.

Враховуючи вищевикладене, на підставі ст. 11, 202, 509 ЦК України між сторонами на підставі договору виникло господарське зобов`язання, яке в силу ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Відповідно до ч. 1 ст. 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Відповідно до ч. 4 ст. 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 4.3.3 Договору замовник зобов`язується прийняти роботу (об`єкт будівництва) протягом тижня з дати одержання письмового повідомлення генерального підрядника.

Відповідно до п. 2.5 Договору передача виконаних робіт (об`єктів будівництва) генеральним підрядником і їх прийняття замовником оформлюються актами виконаних робіт за формою КБ-2В.

Отже, в силу умов п. 4.3.3 договору для прийняття виконаних робіт підрядник повідомляє замовника шляхом направлення повідомлення, яке в свою чергу встановлює строки для прийняття замовником виконаних робіт, що оформлюється актом виконаних робіт за формою КБ-2В.

Як вказано вище, підрядником виконано, а замовником прийнято виконані роботи, про що між сторонами складено та підписано Акт приймання виконаних будівельних робіт за травень 2018 року (форма № КБ-2в) на загальну вартість виконаних робіт 163 752, 00 грн. (арк. 28-34).

Відповідно до п. 3.4 Договору датою закінчення робіт (будівництва об`єкта) вважається дата їх прийняття замовником.

Таким чином, помилковим є твердження відповідача про те, що роботи не прийнято замовником, оскільки між сторонами належним чином складено та підписано акт виконаних будівельних робіт, що відповідає як приписам ст. 882 ЦК України, так і умовам п. 2.5, 3.4 договору.

Відповідно до п. 2.2 Договору оплата виконання робіт здійснюється замовником поетапно з авансовим платежем 30 % від вартості договору, згідно затвердженого сторонами кошторису, який є невід`ємною частиною даного договору та на підставі рахунків, виставлених генеральним підрядником. Остаточний розрахунок за договором здійснюється замовником не пізніше 5 (п`яти) днів після повного закінчення робіт (об`єкта будівництва), включаючи усунення недоліків, виявлених у процесі приймання робіт.

Судом встановлено, що відповідачем проведено остаточний розрахунок за виконані роботи з порушенням строку, встановленого п. 2.2 договору, про що вказано вище, тобто відповідач є таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання.

1. Щодо вимоги про стягнення трьох процентів річних та індексу інфляції.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене ст. 625 ЦК України право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанова Верховного Суду України від 23.01.2012 року по справі № 37/64).

Позивачем нараховано відповідачу 3 099, 62 грн. - 3 % річних від суми заборгованості за період 08.06.2018 року по 02.05.2019 року.

Розрахунок суми 3 % річних у сумі 3 099, 62 грн. є арифметично правильним, таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, фактичним обставинам та матеріалам справи, що не заперечувалось відповідачем.

Позивачем також нараховано відповідачу 8 856, 30 грн. - індексу інфляції за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з червня 2018 року по березень 2019 року. Перевіривши нарахування індексу інфляції, судом встановлено, що період визначено правильно, нарахування здійснено відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства, що також не заперечується відповідачем.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість та підставність вимоги про стягнення індексу інфляції в розмірі 8 856, 30 грн. та 3 % річних у сумі 3 099, 62 грн. В цій частині позов підлягає задоволенню.

2. Щодо вимоги про стягнення пені.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Стаття 549 ЦК України встановлює, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Стаття 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачає, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Таким чином, договірні правовідносини між платниками і одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань врегульовано Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань".

Відповідно до п. 5.4 Договору якщо замовник порушує зобов`язання щодо оплати робіт, передбачених п. 2.2 договору, він зобов`язаний сплатити генеральному підряднику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Позивачем нараховано відповідачу 20 406, 64 грн. - пені від суми заборгованості за період 08.06.2018 року по 08.12.2018 року.

Перевіривши розрахунок розміру пені, судом встановлено, що розрахунок пені здійснено позивачем арифметично правильно відповідно до вимог чинного законодавства та умов Договору. Нарахування здійснено позивачем, виходячи з подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Період нарахування визначено позивачем правильно. Отже, нарахування пені в сумі 20 406, 64 грн. є обґрунтованим та підставним. В цій частині позов підлягає задоволенню.

VІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

Позивачем при зверненні до суду із даним позовом сплачено судовий збір в розмірі 4 935, 33 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 3102 від 07.05.2019 року (арк. 8).

Крім того, позивачем заявлено до стягнення 20 000 грн. - витрат на правову допомогу.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 29.05.2019 року роз`єднано позовні вимоги по даній справі № 915/1389/19.

Відповідно до ч. 6 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" у разі роз`єднання судом позовних вимог судовий збір, сплачений за подання позову, не повертається і перерахунок не здійснюється. Після роз`єднання судом позовних вимог судовий збір повторно не сплачується.

Враховуючи приписи ст. 6 Закону України "Про судовий збір", судом не здійснювався перерахунок розміру судового збору у зв`язку з роз`єднанням позовних вимог, не здійснювалось повернення судового збору з державного бюджету та не стягувався судовий збір по справам, виділеним в самостійні провадження.

Аналогічно й по витратам по правовій допомозі.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необхідність здійснення розподілу судових витрат (судового збору та витрат на правову допомогу) в рамках даної справи № 915/1389/19.

Як вказано вище, позивачем 11.06.2019 року подано суду заяву про зменшення розміру позовних вимог (вх. № 9735/19 від 11.06.2019 року), в якій позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість в сумі 32 362, 56 грн.

Заява про зменшення позовних вимог прийнята судом до розгляду.

Судовий збір з вищевказаної вимоги майнового характеру має становити 1 921 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Враховуючи, що позивачем зменшено розмір позовних вимог, а також заявлено клопотання про повернення позивачу судового збору у зв`язку зі зменшенням розміру позовних вимог, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для повернення позивачу з Державного бюджету України 3 014, 33 грн. судового збору, про що слід видати ухвалу.

Судовий збір в розмірі 1 921 грн. відповідно до ст. 129 ГПК України підлягає відшкодуванню позивачу з відповідача у зв`язку з задоволенням позовних вимог.

Щодо витрат на правову допомогу, то слід зазначити наступне.

Позивач просив суд стягнути з відповідача 20 000 грн. - витрат на правову допомогу.

Витрати позивача на професійну правничу допомогу підтверджуються останнім наступними доказами:

- договором про надання правової допомоги від 21.03.2019 року, укладеним між адвокатом Михайловською Світланою Вікторівною та Приватним виробничо-налагоджувальним підприємством "Нікоінтерм" (арк.162);

- додатком № 4 від 07.05.2019 року "Розрахунок суми гонорару за надану правову допомогу за договором про надання правової допомоги від 21.03.2019 року", з якого вбачається, що Додаток є невід`ємною частиною договору про надання правових послуг адвоката від 21.03.2019 року та є Актом виконаних робіт (арк. 163);

- квитанцією до прибуткового касового ордера на суму 20 000, 00 грн. (арк. 164);

- ордером МК № 127860 від 26.04.2019 року (арк. 212).

Відповідно до Додатку адвокатом надавалась правова допомога 26.04.2019 року (первісна консультація) та в період 02.05.2019 - 08.05.2019 року (підготовка позову про стягнення з ПАТ «Миколаївгаз» заборгованості за договорами підряду від 20.03.2017 року; вивчення документів на 300 арк.; формування правової позиції щодо подальшого розгляду справи у суді; участь адвоката у суді першої інстанції).

01.07.2019 року до господарського суду Миколаївської області від відповідача надійшло клопотання про зменшення витрат на правову допомогу (вх. № 10835/19), в якому відповідач просив суд в разі задоволення позовної заяви зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Статтею 123 ГПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 4-6 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення (постанова палати КЦС ВС від 03.05.2018 року по справі № 372/1010/16-ц).

Суд дійшов висновку про помилковість тверджень відповідача про те, що в договорі про надання правової допомоги не встановлено розмір та порядок обчислення адвокатського гонорару, оскільки Додатком № 4, який є невід`ємною частиною договору, сторонами погоджено вартість 1 години робочого часу адвоката - 1 000 грн.

Проте, враховуючи вищевказані приписи законодавства, суд дійшов висновку про можливість зменшення розміру витрат на правову допомогу до 5 000 грн., оскільки предметом спору у даній справі є вимога про стягнення заборгованості за договором підряду (невиконання договірного зобов`язання), тобто справа за своєю правовою категорією не є складною, обсяг та характер доказів у справі не є значним, а також не потребував вчинення додаткових процесуальних дій (призначення експертизи, виклику свідків тощо), розрахунки за порушення грошового зобов`язання, на думку суду, не потребували значного часу, оскільки охоплюють один період по договору. Судова практика по вказаній категорії спорів є усталеною. Розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження.

Керуючись ст. ст. 129, 233, 236-238, 240, 241, 254, 256 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з відповідача Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз», вул. Погранична, 159, м. Миколаїв, 54001 () на користь позивача Приватного виробничо-налагоджувального підприємства "НІКОІНТЕРМ", вул. Потьомкінська, 129-А/1, м. Миколаїв, 54003 ():

- 20 406, 64 грн. (двадцять тисяч чотириста шість грн. 64 коп.) - пені;

- 8 856, 30 грн. (вісім тисяч вісімсот п`ятдесят шість грн. 30 коп.) - інфляційних втрат;

- 3 099, 62 грн. (три тисячі дев`яносто дев`ять грн. 62 коп.) - 3 % річних;

- 1 921, грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна грн. 00 коп.) - витрат по сплаті судового збору;

- 5 000, 00 грн. (п`ять тисяч грн. 00 коп.) - витрат на правову допомогу.

3. Наказ видати позивачу після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повний текст рішення складено 29.07.2019 року.

Суддя Е.М. Олейняш