ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.07.2019 року м.Дніпро Справа № 904/1479/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),

суддів: Березкіної О.В., Дарміна М.О.,

при секретарі судового засідання: Логвіненко І.Г.

учасники справи:

від позивача: Пац Є.О., довіреність № 1271-К-Н-О від 18.03.2019 р., адвокат;

від відповідача: Целік В.В., довіреність б/н від 26.07.2019 р., адвокат;

інші учасники процесу в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Коновалівське" м. Дніпро на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 22.05.2019, постановлену суддею Кеся Н.Б. (повний текст якої підписаний 22.05.2019), за наслідками розгляду скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Коновалівське" на постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Валявського Олександра Анатолійовича, у справі №904/1479/18

за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк",м.Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Коновалівське", м. Дніпро

про розірвання кредитного договору №DNHSLON06912 від 28.10.2016 року та стягнення 235387621,53 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 22.05.2019 відмовлено в задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Коновалівське" на постанову державного виконавця про арешт майна.

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Коновалівське", в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з"ясування обставин справи, просить ухвалу суду від 22.05.2019 скасувати, ухвалити нове рішення, яким визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Валявського Олександра Анатолійовича про арешт майна боржника від 04.04.2019 у виконавчому провадженні ВП № 58787277.

При цьому, скаржник в апеляційній скарзі зазначає, що при розгляді скарги боржника на постанову державного виконавця судом взагалі не обґрунтовано свої доводи, не надано оцінку доводам скаржника; за твердженням скаржника, фактично оскаржувана ухвала містить опис обставин справи та посилання на норми Закону України "Про виконавче провадження" та Господарського процесуального кодексу України, без їх зв"язку з обставинами справи та доводами відповідача.

Скаржник стверджує, що з постанови державного виконавця вбачається, що інформацію про майно Боржника державний виконавець отримав саме з заяви Стягувача, але в порушення абз.2 ч.7 ст.26 Закону України "Про виконавче провадження" державним виконавцем не перевірено в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності на арештоване майно, чим грубо порушено порядок накладення арешту на майно Боржника.

Крім цього, відповідно до отриманої довідки з Автоматизованої системи виконавчого провадження арешт на майно накладено 09.04.2019, з порушенням вимог абз.3 ч. 2 ст. 56 ЗУ "Про виконавче провадження".

У відзиві на апеляційну скаргу Позивач проти її задоволення заперечує, вважає ухвалу обґрунтованою і законною, прийнятою з дотриманням норм матеріального та процесуального права, вказує на те, що зі змісту постанови про накладення арешту вбачається, що арешт накладено за заявою стягувача, завдяки якому виявлені зазначені транспортні засоби; їхня належність стороннім особам Скаржником не доведена; при цьому, транспортні засоби, на які накладено арешт, були надані Скаржником в заставу ЗАТ КБ "ПРИВАТБАНК" відповідно до Договору застави автотранспорту №К091Д/С-Д31 від 19.11.2008 (що вбачається з витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна №48969553 від 16.02.2016, запис 3). Також позивач зауважує, що на підтвердження доводів скарги про відсутність перевірки з боку державного виконавця в електронних базах даних та реєстрах права власності на майно, не надано жодного доказу, як і не надано жодного доказу того, що вказане майно не належить відповідачу; натомість, скасування оскаржуваної постанови матиме наслідком зняття арешту зі всього майна боржника. Зауважує, що ст.59 Закону України "Про виконавче провадження" надає можливість власнику майна захистити свої права шляхом пред"явлення позову до суду з вимогами про визнання права власності на арештоване майно і зняття його з-під арешту.

Посилання скаржника на порушення Закону України "Про виконавче провадження" в частині дотримання строків винесення постанови про арешт майна не відповідають дійсності, з огляду на зміст постанови та вимоги вищевказаного Закону. Зокрема, інформація про оформлення арешту, розміщена в Автоматизованій системі виконавчого провадження 09.04.2019, на думку позивача, не може свідчити про порушення строків накладення арешту, адже, такі дані можуть свідчити лише про внесення відомостей до відповідної системи в таку дату, в самій же постанові зазначена дата її винесення -04.04.2019.

Зазначає, що скарга не підлягає задоволенню, оскільки Скаржником не доведено, яким чином наведені ним обставини накладення арешту порушують його законні права та інтереси. В той же час, виконання законного рішення суду є обов"язковим та складовою частиною права на справедливий суд та гарантій доступу до суду, передбачених ст..6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а арешт майна застосовується для забезпечення реального виконання рішення суду.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 27.06.2019 (суддя - доповідач Іванов О.Г.) апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Коновалівське" м. Дніпро на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 22.05.2019 залишено без руху у зв`язку з неподанням скаржником доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі. Апелянту наданий строк для усунення недоліків апеляційної скарги відповідно до ч. 2 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 09.07.2019 (колегія суддів у складі: Іванов О.Г. (головуючий, доповідач), Антонік С.Г., Дармін М.О.), скаржнику відновлено строк на подання апеляційної скарги; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 22.05.2019 року у справі № 904/1479/18; призначено дату судового засідання по розгляду апеляційної скарги на 30.07.2019; сторонам наданий строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, заяв, клопотань.

30.07.2019 року розпорядженням керівника апарату суду, відповідно до пункту 2.4.6 Засад використання автоматизованої систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл справи №904/1479/18 у зв`язку з відпусткою судді - члена колегії суддів Антоніка С.Г.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.07.2019, справу №904/1479/18 передано колегії суддів у складі: Іванов О.Г. (головуючий, доповідач), Березкіна О.В., Дармін М.О. та ухвалою від 30.07.2019 справу прийнято до провадження вказаною колегією суддів.

В судовому засіданні 30.07.2019 року Центральним апеляційним господарським судом було оголошено вступну та резолютивну частини постанови у даній справі.

Заслухавши доповідь головуючого судді та пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень проти неї, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.

10.04.2018 Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" (далі - Позивач) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Коновалівське" (далі - Відповідач), в якому просило суд:

- розірвати укладений між Публічним акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Коновалівське" кредитний договір №DNHSLON06912 від 28.10.2016 року;

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Коновалівське" на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" суми грошових коштів у вигляді наданого кредиту за кредитним договором №DNHSLON06912 від 28.10.2016 р. в розмірі 220 623 137,63 грн. та відсотків в розмірі - 14764483,90 грн., а разом - 235 387 621,53 грн.; стягнути з Відповідача понесені Позивачем судові витрати (а.с.4-8, т.1).

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 14.08.2018 позов задоволено повністю.

Розірвано укладений між Публічним акціонерним товариством комерційний банк "ПРИВАТБАНК" та Товариством з обмеженою відповідальністю "КОНОВАЛІВСЬКЕ" кредитний договір №DNHSLON06912 від 28.10.2016.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "КОНОВАЛІВСЬКЕ" на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" суми грошових коштів у вигляді наданого кредиту за кредитним договором №DNHSLON06912 від 28.10.2016 року в розмірі 220 623 137,63 грн. та відсотків в розмірі - 14 764 483,90 грн., а разом - 235 387 621,53 грн., а також судовий збір у розмірі 618 462,00 грн (а.с.1530159, т.1).

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 11.09.2019 апеляційну скаргу Інтернешнл Бізнес Груп Лімітед, як зазначено у скарзі - засновника відповідача, на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.08.2018 у справі №904/1479/18 повернуто без розгляду (а.с.166-167, т.1).

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 22.10.2019 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Коновалівське" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.08.2018 у справі №904/1479/18 повернуто без розгляду в зв"язку з не усуненням недоліків апеляційної скарги у строк, визначений судом (а.с.180-181, т.1).

На виконання рішення суду господарським судом 24.10.2018 виданий наказ, який надісланий стягувачу (а.с.183, т.1).

Ухвалами Верховного Суду від 20.11.2018, від 21.11.2018 відмовлено у відкритті касаційного провадження у справі № 904/1479/18 за касаційними скаргами Інтернешнл Бізнес Груп Лімітед, ТОВ "Коновалівське" (відповідно), з урахуванням безпідставності поданих скарг (п.2 ч.2 ст.293 ГПК України); касаційні скарги повернуті заявникам (а.с.188-191, 196-200, т.1).

04.04.2019, за заявою стягувача - АТ КБ "Приватбанк", старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Валявським О.А. відкрито виконавче провадження №58787277 з виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 24.10.2018 про стягнення з ТОВ "Коновалівське" грошових коштів у загальному розмірі 236 006 083,53 грн (а.с.220-221, т.1).

Також 04.04.2019 постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Валявського О.А. в межах виконавчого провадження № 58787277 накладено арешт на все майно боржника - ТОВ "Коновалівське", та на транспортні засоби, зокрема, ВАЗ 212140 днз НОМЕР_1 ; ГАЗ 33072 днз НОМЕР_2 ; УАЗ 3909 НОМЕР_3 ; КАМАЗ 55102 днз НОМЕР_4 ; КАМАЗ 55102 днз НОМЕР_5 ; КАМАЗ 55102 днз НОМЕР_6 ; причіп НЕФАЗ 8560 днз НОМЕР_7 ; причіп НЕФАЗ 8560 днз НОМЕР_8 ; причіп НЕФАЗ 8560 днз НОМЕР_9 ; причіп НЕФАЗ 8560 днз НОМЕР_9 ; автобус ГАЗ 32213-418 днз НОМЕР_10 ; ГАЗ 3302 днз НОМЕР_11 ; ГАЗ 3309 днз ВІ НОМЕР_12 ; МАЗ 555102-223 днз НОМЕР_13 ; МАЗ 555102-223 днз НОМЕР_14 ; ДЕУ ЛАНОС днз НОМЕР_15 ; ЗАЗ 11207 днз НОМЕР_16 ; ВАЗ 21213 днз НОМЕР_17 ; ВАЗ 21213 днз НОМЕР_18 ; ВАЗ 21213 днз НОМЕР_19 , у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору 259 606 691,88 грн. зазначено про направлення вказаної постанови в органи та установи, які посвідчують договори відчуження майна чи проводять його перереєстрацію на іншого власника, та сторонам виконавчого провадження (а.с.219-219, т.1).

У змісті постанови про накладення арешту державним виконавцем зазначено, що арешт накладено за заявою стягувача, завдяки якому виявлені зазначені транспортні засоби.

Відповідно до отриманої Скаржником довідки з Автоматизованої системи виконавчого провадження, арешт на майно оформлений 09.04.2019.

13.05.2019 до Господарського суду Дніпропетровської області зі скаргою на постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Валявського О.А. про арешт майна боржника від 04.04.2019 у виконавчому провадженні № 58787277 звернувся відповідач - ТОВ "Коновалівське", у якій просив:

- визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Валявського О.А. про арешт майна боржника від 04.04.2019 у виконавчому провадженні № 58787277.

Звертаючись до суду першої інстанції зі скаргою на постанову державного виконавця від 04.04.2019 заявник зазначив, що винесена державним виконавцем постанова про арешт майна боржника від 04.04.2019 ВП №58787277 є протиправною та такою, що винесена з порушенням вимог законодавства щодо строків вчинення відповідної дії та перевірки в електронних державних базах даних та реєстрах наявності права власності на арештоване майно (а.с.216, т.1).

Відмовляючи в задоволенні скарги господарський суд виходив з того, що строки винесення постанови про накладення арешту державним виконавцем не порушені, як відсутні порушення при накладенні арешту на майно, в зв"язку з чим відсутні підстави для задоволення скарги.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції зважаючи на наступне.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно зі ст.18 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

За приписами ст.326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VІІІ, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

В ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" зазначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до частини 1, п.1 ч.2 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з частинами 1, 2 ст.13 Закону України "Про виконавче провадження" під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону.

Частиною 7 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що у разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника. У разі якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному статтею 56 цього Закону.

За приписами ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника.

У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника обов`язково зазначаються, зокрема, якщо опису підлягає транспортний засіб - марка, модель, рік випуску, об`єм двигуна, вид пального, пробіг, комплектація, потреба у ремонті, колір тощо. Копія постанови про опис та арешт майна (коштів) надається сторонам виконавчого провадження.

Перешкоджання вчиненню виконавцем дій, пов`язаних із зверненням стягнення на майно (кошти) боржника, порушення заборони виконавця розпоряджатися або користуватися майном (коштами), на яке накладено арешт, а також інші незаконні дії щодо арештованого майна (коштів) тягнуть відповідальність, установлену законом.

Під час проведення опису майна боржника - юридичної особи та накладення арешту на нього виконавець також використовує відомості щодо належного боржнику майна за даними бухгалтерського обліку.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем (стягувачем), у заяві про примусове виконання рішення суду, зазначено майно, а саме, - транспортні засоби, що знаходились у нього в заставі за договором застави автотранспорта № К091Д/С-ДЗ1 від 19.11.2008, боржником за яким є ТОВ "Коновалівське", заборона на відчуження яких зареєстрована державним реєстратором - Дніпропетровською філією ДП "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України, 01.12.2008 за №8245897 та міститься у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, що підтверджено витягом із вказаного реєстру (а.с.31-37, т.2).

При цьому вказаний Витяг з реєстру обтяжень рухомого майна містить вичерпну інформацію стосовно характеристик заставлених транспортних засобів, наявність якої вимагається для арешту транспортного засобу.

За приписами ст.1 Закону України "Про заставу" застава - це спосіб забезпечення зобов`язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.

Згідно зі ст.2 Закону України "Про заставу" предметом застави можуть бути майно та майнові права. Предметом застави може бути майно, яке відповідно до законодавства України може бути відчужено заставодавцем та на яке може бути звернено стягнення.

Згідно зі ст.11 Закону заставодавцем може бути як сам боржник, так і третя особа (майновий поручитель). Заставодавцем при заставі майна може бути його власник, який має право відчужувати заставлене майно на підставах, передбачених законом, а також особа, якій власник у встановленому порядку передав майно і право застави на це майно.

Таким чином, згідно з вимогами закону заставодавцем може бути власник речі або третя особа (майновий поручитель).

При цьому доводи скарги про не здійснення перевірки державним виконавцем в реєстрах та базах даних наявності права власності на арештоване майно, а саме, - транспортні засоби, є безпідставним, оскільки Єдиної електронної державної бази транспортних засобів України не існує та здійснити таку перевірку не можливо.

В той же час, права особи, якій належить майно, на яке накладено арешт, захищені ст.59 Закону України "Про виконавче провадження", відповідно до якої така особа має право подати відповідний позов про визнання права власності на арештоване майно та зняття з нього арешту.

Слід зауважити, що скаржником доказів належності арештованого майна не йому, а іншій особі, в розумінні ст.ст.76, 77 ГПК України, ні суду першої інстанції, ні апеляційному господарському суду не надано.

Стосовно доводів скарги про порушення виконавцем строків вчинення відповідної дії, слід зауважити наступне.

Як вже зазначалось вище, згідно з приписами ч.7 ст.26 Закону, одночасно з відкриттям провадження у справі виконавцем накладається арешт на рахунки або майно боржника, в разі зазначення стягувачем таких рахунків боржника або конкретного майна в заяві про прийняття виконавчого документа до виконання.

Згідно п.1 розділу ІІ Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затверджену наказом Міністерства юстиції України від 05.08.2016 № 2432/5, зареєстроване в Міністерстві юстиції України за № 1126/29256 від 12.08.2016, вхідна кореспонденція, в тому числі виконавчі документи, приймається й опрацьовується відповідальною особою органу державної виконавчої служби (приватним виконавцем, помічником або відповідальною особою приватного виконавця) і реєструється у Системі в день її надходження. У разі наявності технічних підстав, що унеможливлюють роботу Системи, реєстрація вхідної кореспонденції здійснюється невідкладно після відновлення функціонування Системи.

Пунктом 5 розділу ІІ Положення регламентовано, що вихідна кореспонденція органів державної виконавчої служби (приватного виконавця), в тому числі документи виконавчого провадження, підлягає реєстрації у Системі. Дата реєстрації та вихідний номер документа, що є номером за порядком у відповідному році, формуються Системою автоматично.

Пунктами 1-4 розділу ІV Положення визначено, що державний або приватний виконавець (далі - виконавець) після отримання виконавчого документа у строки, встановлені Законом України "Про виконавче провадження", приймає рішення про відкриття виконавчого провадження чи про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання. Виконавцем до Системи обов`язково вносяться відомості про проведення всіх виконавчих дій та прийняття процесуальних рішень. Відомості про проведення виконавчих дій вносяться до Системи одночасно з виготовленням документа, на підставі якого вчиняється виконавча дія, або одночасно з виготовленням документа, яким оформлюється проведення виконавчої дії. Постанови виконавця, а також інші документи виконавчого провадження виготовляються за допомогою Системи. Виготовлення постанов та інших документів виконавчого провадження не в Системі забороняється.

Згідно з матеріалами справи, постанову про накладення арешту прийнято державним виконавцем одночасно з відкриттям провадження у справі - 04.04.2019, що підтверджується датуванням самої постанови (04.04.2019). Оскільки дата реєстрації та вихідний номер документа створюються автоматично, доводи скарги про порушення виконавцем строку вчинення відповідної дії не приймаються колегією суддів.

Крім цього, за письмовими поясненнями, наданими державним виконавцем, в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень є два етапи при винесенні постанов, а саме - дата створення документа (проект постанови), що і було здійснено стосовно оскаржуваної постанови у день відкриття виконавчого провадження - 04.04.2019, та другий етап - дата прийняття рішення (становлення актуальним), що і було в подальшому (09.04.2019) здійснено шляхом актуалізації рішення виконавця.

При цьому, за нормами абз.3 ч.5 ст.13 Закону України "Про виконавче провадження" порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.

Відповідно до ст.343 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи, що матеріалами справи спростовані доводи скарги стосовно порушення Закону України "Про виконавче провадження" під час накладення арешту на майно, Господарським судом Дніпропетровської області постановлено законну та обґрунтовану ухвалу про відмову у задоволенні скарги Відповідача.

Господарський суд повно з`ясував обставини справи, дав їм належну правову оцінку, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, що у відповідності до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282-284, 343 ГПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Коновалівське" м. Дніпро - залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 22.05.2019 року у справі № 904/1479/18 - залишити без змін.

Судові витрати Товариства з обмеженою відповідальністю "Коновалівське" м. Дніпро за подання апеляційної скарги на ухвалу суду покласти на заявника апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 30.07.2019 року.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя О.В. Березкіна

Суддя М.О. Дармін