ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД Закарпатської області
УХвала

"02" серпня 2019 р. м. Ужгород Справа № 907/693/17

Суддя Господарського суду Закарпатської області Ремецькі О.Ф.,

розглянувши без повідомлення сторін подання Ужгородського міського ВДВС ГТУЮ Закарпатській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника у виконавчому провадженні з примусового виконання наказу Господарського суду Закарпатської області від 20.03.2018

у справі №907/693/17

за позовом заступника військового прокурора Ужгородського гарнізону в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції у спірних правовідносинах Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова в особі відокремленого підрозділу Ужгородського військового лісництва м. Перечин до фізичної особи-підприємця Легези Олександра Володимировича, м. Ужгород про стягнення заборгованості за лісопродукцію в сумі 10820,62 грн.

Представники: не викликались

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 04.12.2017 р. позов заступника військового прокурора Ужгородського гарнізону в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції у спірних правовідносинах Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова в особі відокремленого підрозділу Ужгородського військового лісництва м. Перечин до фізичної особи-підприємця Легези Олександра Володимировича, м. Ужгород про стягнення заборгованості за лісопродукцію в сумі 10820,62 грн. задоволено у повному обсязі.

На примусове виконання вказаного рішення суду 20.03.2018 року видано наказ суду.

31.07.2019 до суду від Ужгородського міського ВДВС ГТУЮ Закарпатській області надійшло подання про тимчасове обмеження боржника ( Легези Олександра Володимировича ) у виконавчому провадженні з примусового виконання наказу Господарського суду Закарпатської області від 20.03.2018 у праві виїзду за межі України шляхом заборони перетинати державний кордон України по повного виконання своїх зобов`язань по заборгованості у виконавчому провадженні ВП №56061762.

В обґрунтування подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ( Легези Олександра Володимировича ) державний виконавець зазначає, що боржником не виконано рішення суду, заходи державного виконавця щодо розшуку майна боржника на момент подачі подання виявились безрезультатними, а боржник фактично ухиляється від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 19 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Закон України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України", право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.02.2013р. "Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України" однією з підстав для відмови у задоволенні подань, що складає основну частину розглянутих справ, є неповнота вчинення виконавчих дій, відсутність доказів на підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх боргових зобов`язань і відомостей про обізнаність боржника щодо наявності відкритого виконавчого провадження та строків його добровільного виконання.

На підставі наведеного вище можна зробити висновок, що поняття "ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Слід зазначити, що право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду зобов`язань, тобто наявність лише самого зобов`язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Крім того, головний державний виконавець не надав доказів того, що боржник має паспорт громадянина Украйни для виїзду за кордон і відповідно має реальну можливість виїхати за межі України.

Законом України "Про виконавче провадження" передбачено право виконавця на привід боржника у разі його нез`явлення на виклик та право накладати штрафи, звертатись до відповідних органів з поданням про притягнення боржника до відповідальності, однак, неявка боржника на виклики приватного виконавця та ненадання відомостей про доходи не є підставою для застосування до боржника такого виключного заходу як обмеження виїзду за кордон.

Матеріали справи не містять доказів накладення приватним виконавцем штрафів на боржника, звернення до правоохоронних органів з відповідними поданнями, тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 Господарського процесуального кодексу України тимчасове обмеження фізичної особи - боржника у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як виключний захід забезпечення виконання судового рішення.

Державний виконавець не надав відповідних доказів у необхідності застосування обмеження фізичної особи-боржника у праві виїзду за кордон як виключного заходу забезпечення виконання судового рішення.

Згідно з ч. 3 ст. 337 ГПК України суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Статтею 338 ГПК України встановлено, що процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом.

Враховуючи викладене та те, що наявність лише самого зобов`язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон, а державним виконавцем не надано доказів того, що боржник ухиляється від виконання рішення суду та ним вичерпано всі заходи, надані йому Законом України "Про виконавче провадження", подання Ужгородського міського ВДВС ГТУЮ Закарпатській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника у виконавчому провадженні з примусового виконання наказу Господарського суду Закарпатської області від 20.03.2018 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 234, 337 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд Закарпатської області, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні подання Ужгородського міського ВДВС ГТУЮ Закарпатській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ( Легези Олександра Володимимровича ) у виконавчому провадженні ВП №56061762 з примусового виконання наказу Господарського суду Закарпатської області від 20.03.2018 у справі №907/693/17.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та підлягає оскарженню в порядку передбаченому ст.ст. 254, 255 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу підписано 02.08.2019.

Суддя Ремецькі О.Ф.