ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2019 року м. ОдесаСправа № 916/2421/18
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Разюк Г.П.,

суддів: Колоколова С.І., Савицького Я.Ф.

при секретарі судового засідання Полінецькій В.С.

за участю представників сторін:

від позивача адвоката Семаки В.Ю. за довіреністю №1080 від 19.03.2019, ордером №361074 від 8.02.2019 та свідоцтвом серії ОД №00329916.05.2018;

/відповідач поштову кореспонденцію за юридичною адресою не отримує, ухвали суду повертаються у зв`язку з закінченням строку зберігання (див. поштові довідки про причини повернення від 24.05, 9.06,12.07.2019), тому про час та місце судового засідання повідомлений на офіційному веб-порталі "Судова влада України"/

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Південної філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація морського порту Південний)

на рішення Господарського суду Одеської області від 18.04.2019, проголошене о 15.54 суддею Оборотовою О.Ю. у м. Одесі, повний текст якого складено 26.04.2019

у справі №916/2421/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МІЛЕНІУМ МЕРИТАЙМ»

до скаржника

про стягнення 558 086,16 грн.

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «МІЛЕНІУМ МЕРИТАЙМ» звернулось до Господарського суду Одеської області із позовом до Южненської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація морського порту «Южний»), яку за клопотанням позивача ухвалою суду першої інстанції від 29.01.2019 замінено на належного відповідача, а саме - Державне підприємство «Адміністрація морських портів України» в особі Южненської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація морського порту «Южний»), яке пізніше перейменовано на Південну філію Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація морського порту Південний) /далі- Адміністрація, АМПУ/. Позивач вимагав про стягнення інфляційних втрат за період з 05.11.2017 по 30.10.2018 у сумі 233 737,35 грн., 3% річних за період з 05.11.2017 по 30.10.2018 у сумі 90 726, 94 грн. та пені за період з 05.11.2017 по 05.05.2018 у розмірі 236 394,08 грн. за Договором про надання послуг №44-В-АМПУ-16 від 11.04.2016.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Господарського суду Одеської області від 02.05.2018 у справі № 916/3152/17, яке набрало законної сили 19.07.2018, оскільки було залишено без змін Одеським апеляційним господарським судом та Касаційним господарським судом, стягнуто з АМПУ на користь ТОВ «МІЛЕНІУМ МЕРИТАЙМ» 3 066 234,50 грн. боргу за надані послуги та 45 993,52 грн. судового збору. Боржником здійснена оплата вищевказаного боргу лише 23.08.2018, отже позивач вважає, що той повинний сплатити ТОВ «МІЛЕНІУМ МЕРИТАЙМ» пеню, 3% річних та інфляційні втрати на підставі ч. 1 ст. 230 ГК України та ст. 625 ЦК України через несвоєчасне виконання грошового зобов`язання.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 18.04.2019 позов ТОВ «МІЛЕНІУМ МЕРИТАЙМ» задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача пеню в розмірі 236 394,08 грн., 3 % річних у сумі 73 589,63 грн., інфляційні втрати в розмірі 172 206,96 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 7 232,86 грн. В решті позовних вимог відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що наявні в справі матеріали доводять обґрунтованість позовних вимог, але господарський суд здійснив власні розрахунки заявлених до стягнення сум пені, 3% річних та інфляційних втрат, виправивши помилки позивача, а саме періоди нарахування зазначених величин.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду, АМПУ звернулась до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати, справу закрити на підставі ч. 3 ст. 48 ГПК України, ч. 1 п. 1 ст. 231 ГПК України. Також, скаржник просить стягнути з ТОВ «МІЛЕНІУМ МЕРИТАЙМ» сплачений судовий збір за розгляд апеляційної скарги.

Скаржник зазначає, що 14.01.2019 відповідач подав до суду клопотання про закриття провадження у справі, оскільки позовна заява у даній справі подана до неналежного відповідача, а саме до філії, яка не має статусу юридичної особи, у зв`язку з цим, на думку скаржника, спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Крім цього, апелянт вважає, що приймаючи ухвалу від 29.01.2019 про заміну неналежного відповідача належним та продовження строку підготовчого засідання, суд першої інстанції порушив норми процесуального права, що призвело до винесення по суті протиправного та незаконного рішення Господарського суду Одеської області від 18.04.2019, яке за своїм змістом не відповідає вимогам ГПК України, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Також, на думку скаржника, суд першої інстанції не надав належної правової оцінки спірним відносинам у даній справі, зокрема не звернув уваги на те що порушення грошового зобов`язання відбулось виключно за відсутності вини (умислу або необережності) у відповідача щодо затягування здійснення оплати за Договором, наслідком чого, на думку скаржника, має бути звільнення відповідача від відповідальності та застосування штрафних санкцій.

Відзив на апеляційну скаргу від ТОВ «МІЛЕНІУМ МЕРИТАЙМ» до Південно-західного апеляційного господарського суду не надходив.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши представника скаржника, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія дійшла до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, 11.04.2016 року між Адміністрацією (замовник) та ТОВ «МІЛЕНІУМ МЕРИТАЙМ» (виконавець) укладено Договір про надання послуг №44-В-АМПУ-16 (надалі -Договір), за умовами якого виконавець зобов`язується надати замовнику послуги з ремонту суднових технічних засобів та корпусних конструкцій багатоцільового аварійно-рятувального судна Олександр Охрименко за кодом ДК 016-2010 33.15.1 (Ремонтування та технічне обслуговування суден і човнів) в обсязі передбаченому попередньою ремонтною відомістю, а замовник прийняти і оплатити такі послуги в порядку та на умовах, визначених цим договором.

У зв`язку з неналежним виконанням Адмінітсрацією взятих на себе зобов`язань у частині оплати вартості наданих послуг з ремонту суднових технічних засобів та корпусних конструкцій багатоцільового аварійно-рятувального судна «Олександр Охрименко» за договором від 11.04.2016 № 44-В-АМПУ-16, ТОВ «МІЛЕНІУМ МЕРИТАЙМ» звернулось до господарського суду з позовом про стягнення коштів у сумі 3 615 936,22 грн.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 02.05.2018 у справі №916/3152/17, яке залишено без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 19.07.2018 та постановою Верховного Суду від 11.10.2018, позов задоволено частково; стягнуто з Адміністрації на користь ТОВ «МІЛЕНІУМ МЕРИТАЙМ» 3 066 234,50 грн. боргу за надані послуги, в решті позову відмовлено, з Адміністрації на користь ТОВ «МІЛЕНІУМ МЕРИТАЙМ» стягнуто відповідну суму судових витрат зі справи.

Відповідно до ч.4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Факт неналежного виконання зобов`язання за договором про надання послуг від 11.04.2016 № 44-В-АМПУ-16 та сума заборгованості встановлені судами у справі № 916/3152/17, тому не підлягають доказуванню.

Зокрема, у справі № 916/3152/17 судами встановлено, що на виконання умов договору від 11.04.2016 №44-В-АМПУ-16 20.10.2017 сторонами підписано акт приймання багатоцільового аварійно-рятувального судна «Олександр Охрименко» з ремонту.

За умовами договору від 11.04.2016 № 44-В-АМПУ-16 замовник здійснює остаточний розрахунок за договором протягом 15 банківських днів з дня підписання сторонами акту приймання судна з ремонту, надання документів, що передбачені п.5.9 цього договору, та отримання від виконавця оригіналу належним чином оформленого рахунку (п. 4.1.3. договору).

Тобто, останнім днем остаточного розрахунку за умовами договору від 11.04.2016 №44-В-АМПУ-16 було 10.11.2017 (п`ятниця), а 13.11.2017 (понеділок) перший день порушення грошового зобов`язання.

Проте, відповідач вищезазначене судове рішення у справі № 916/3152/17 виконав не своєчасно, а саме борг за надані послуги позивачем, відповідач сплатив лише 21.08.2018, що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням № 1409 від 21.08.2019 на суму 3 066 234, 50 грн. (т. 1, а.с. 150).

Отже, позивач, як кредитор, вправі вимагати стягнення в судовому порядку сум інфляційних нарахувань, пені та процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання, з 13.11.2017 по 20.08.2018 включно, оскільки день фактичної сплати суми 21.08.2019 не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені (п. 1.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14).

Відповідно до частин першої, третьої статті 549 ЦК України та частини першої статті 230 ГК України неустойкою (штрафними санкціями) визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За змістом частин четвертої і шостої статті 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Частиною шостою статті 232 ГК України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено договором або законом, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно із п. 8.5. договору надання послуг, за прострочення оплати рахунків замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочки.

Відтак, суд першої інстанції, встановивши факт неналежного виконання Адміністрацією взятих на себе зобов`язань за договором надання послуг, вірно застосував положення вищезазначених правових норм та дійшов правомірного висновку щодо стягнення пеня, однак судова колегія зазначає, що період стягнення пені з 05.11.2017 по 05.05.2018, який вказаний позивачем є помилковим, оскільки правильним періодом стягнення пені є з 13.11.2017 по 05.05.2018 (останній день визначений позивачем судова колегія не змінює на 20.08.2018, оскільки у суду відсутнє право виходити за межі позовних вимог, збільшуючи період нарахування останніх).

Враховуючи викладене, судова колегія зробила власний розрахунок суми пені за період з 13.11.2017 по 05.05.2018

Сума боргу (грн..)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
3 066 234,5013.11.2017 - 14.12.20173213.5 %0.074 %72 581,55
3 066 234,5015.12.2017 - 25.01.20184214.5 %0.079 %10 2319,83
3 066 234,5026.01.2018 - 01.03.20183516. 0%0.088 %94 087,20
3 066 234,5002.03.2018 - 12.04.20184217.0 %0.093 %11 9961,17
3 066 234,5013.04.2018 - 05.05.20182317.0 %0.093 %65 693,02
Таким чином, загальна сума пені складає 454 642,77 грн., тобто розмір останньої за вказаний період перевищує суму пені, заявлену до стягнення позивачем (236 394,08 грн.). Враховуючи, що у суду відсутні повноваження щодо збільшення позовних вимог, а таке право - відповідно до ст. 46 ГПК України - належить виключно позивачу, суд не виходить за межі позовних вимог та зазначає, що заявлена позивачем сума пені 236 394,08 грн підставно стягнута судом першої інстанції.

Крім вимоги щодо стягнення з Адміністрації пені, позивачем на підставі ст. 625 ЦК України заявлено вимогу про стягнення 3% річних та інфляційних втрат.

Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання (така ж правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 15.11.2010 у справі № 4/720, від 04.07.2011 у справі № 13/210/10, від 24.10.2011 у справі № 16/5/5022-103/2011 (2/43-654), від 14.11.2011 у справі № 12/207).

Таким чином, законом встановлено обов`язок боржника у разі прострочення виконання грошового зобов`язання сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення виконання зобов`язання.

Матеріалами справи підтверджено стягнення основної заборгованості за договором, тому в даному випадку інфляційні нарахування та 3 % річних мають бути стягнуті окремо.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат за період з 05.11.2017 по 19.10.2018 та розрахунок господарського суду за період з 05.11.2017 по 22.08.2018, судова колегія не погоджується як з розрахунком позивача, так і суду першої інстанції, оскільки вони містять арифметичні помилки та помилки щодо періоду нарахування, у зв`язку з цим, судова колегія зробила власний розрахунок за період з 13.11.2017 (перший робочий день після спливу 15 банківських днів з дати підписання акту приймання наданих послуг 20.10.2017 /п. 4.1.3. договору/) по 20.08.2018 (остаточна оплата за надані послуги 21.08.2018), в який необхідно нараховувати 3% річних та індекс інфляції /розрахунок наводиться/.

Розрахунок 3% річних:

Сума боргу (грн.)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів (грн.)
3 066 234,5013.11.2017 - 20.08.20182813 %70 817,42
Розрахунок інфляційних втрат:

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за періодІнфляційне збільшення суми боргу (грн.)
13.11.2017 - 20.08.20183 066 234,501.056172 206,96
Приймаючи до уваги виправлені судовою колегією методологічні помилки, які мали місце у розрахунках позивача та господарського суду, до стягнення з відповідача підлягають 236 394,08 грн. пені, 70 817,42 грн. 3% річних та 172 206,96 грн. інфляційних втрат, отже позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а рішення господарського суду в частині стягнення 3% річних - зміні.

Судова колегія не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, що спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства та те, що приймаючи ухвалу від 29.01.2019 про заміну неналежного відповідача належним та продовження строку підготовчого засідання, суд першої інстанції порушив норми процесуального права, що призвело до винесення по суті протиправного та незаконного рішення, у зв`язку з наступним.

З матеріалів справи вбачається, що дійсно ТОВ «МІЛЕНІУМ МЕРИТАЙМ» звернулось із позовом до Южненської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація морського порту «Южний»), яка відповідно до положення не є юридичною особою. Ухвалою від 18.12.2018 суд першої інстанції закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 18.01.2019. Однак, у зв`язку з надходженням 14.01.2019 до суду клопотання Южненської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація морського порту «Южний») про закриття провадження у справі, в судовому засіданні 18.01.2019 розгляд справи по суті позовних вимог не було розпочато, а була оголошена перерва до 29.01.2019.

29.01.2019 до господарського суду від позивача надійшло клопотання про заміну неналежного відповідача, яке було обґрунтоване тим, що причиною яка послугувала підставою для заміни неналежного відповідача, є заміна сторони договору про надання послуг №44В-АМПУ-16 від 11 квітня 2016 року, де «Замовником послуг» виступило ДП «Адміністрація морських портів України», від імені якого діяла філія «Морська пошуково-рятувальна служба» ДП «Адміністрація морських портів України» (розділ 15 договору «юридичні адреси та банківські реквізити сторін»), яку відповідно до Наказу ДП «Адміністрація морських портів України» від 15.07.2016 №248 «Про передачу багатоцільового аварійно-рятувального судна « ОСОБА_1 Охрименко» разом із відповідним майном з окремого балансу філії «Морська пошуково-рятувальна служба» ДП «АМПУ» передано на окремий баланс Южненської філії ДП «АМПУ».

Судова колегія вважає, що задовольняючи клопотання позивача про заміну неналежного відповідача у справі, суд першої інстанції діяв відповідно до положень ст. 48 ГПК України, ч. 3 якої передбачено, що після спливу строків, зазначених в частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Отже, враховуючи, що судове засідання призначене на 18.01.2019 по суті не було відкрито, а було оголошено перерву до 29.01.2019, то позивач подав до суду клопотання про заміну неналежного відповідача (на стадії підготовчого засідання) в строки передбачені господарським процесуальним кодексом України.

Також, судова колегія звертає увагу, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.

Наведеними нормами процесуального закону визначено, що вирішення питання щодо заміни належного відповідача, залучення до участі у справі співвідповідача здійснюється лише під час розгляду справи в суді першої інстанції до початку розгляду справи по суті (аналогічний висновок містить постанова Верховного Суду від 19.06.2019 у справі №914/429/18).

Наведене свідчать, що суд першої інстанції приймаючи ухвалу від 29.01.2019 дотримався принципу рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, а також змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, як основних засад судочинства, встановлених пунктами 1, 3 частини 2 статті 129 Конституції України.

Відповідно до статті 236 ГПК судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За змістом ч. 1 ст. 237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.

Приймаючи до уваги викладене, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги в частині закриття провадження на підставі ч. 3 ст. 48 ГПК України, ч. 1 п. 1 ст. 231 ГПК України, скасувавши рішення суду першої інстанції, однак судова колегія вважає, що рішення господарського суду підлягає зміні в частині визначення суми стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних, адже розрахунок даної суми містив помилки.

Згідно із ст.129 ГПК України витрати по сплаті судового збору за розгляд позовної заяви та апеляційної скарги відшкодовуються пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 276, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

1.Апеляційну скаргу Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Південної філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація морського порту Південний) задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Одеської області від 18.04.2019 частково змінити, виклавши пункт другий резолютивної частини в наступній редакції:

«Стягнути з Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Південної філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація морського порту Південний) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МІЛЕНІУМ МЕРИТАЙМ» пеню у розмірі 236 394,08 грн.; 3% річних у розмірі 70 817,42 грн.; інфляційні втрати у розмірі 172 206, 96 грн. та витрати по сплаті судового збору за розгляд позовної заяви у розмірі 7 191,28 грн.».

В іншій частині рішення Господарського суду Одеської області від 18.04.2019 залишити без змін.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «МІЛЕНІУМ МЕРИТАЙМ» на користь Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Південної філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація морського порту Південний) витрати зі сплати судового збору за подану та розглянуту апеляційну скаргу у розмірі 150,98 грн.

Видачу наказу за постановою з зазначенням повних реквізитів сторін доручити Господарському суду Одеської області.

Відповідно до ст.284 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом 20 днів, які обчислюються у відповідності до ст.288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 25.07.2019 о 16.40.

Головуючий суддя Разюк Г.П.

Суддя Колоколов С.І.

Суддя Савицький Я.Ф.