ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2019 року

м. Київ

Справа № 904/3096/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Білоуса В.В. - головуючого, Жукова С.В., Ткаченко Н.Г.,

за участю секретаря судового засідання - Кондратюк Л.М.;

за участю представників:

позивача - адвоката Овдій Я.П.

відповідача -1 - адвоката Бабіча О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Екоспецінвест"

на постанову Центрального апеляційного господарського суду

від 16.04.2019

у складі колегії суддів: Пархоменко Н.В. (головуючого), Коваль Л.А., Чередка А.Є.

та на рішення Господарського суду Дніпропетровської області

від 04.12.2018

у складі судді: Ліпинського О.В.

у справі № 904/3096/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Екоспецінвест"

до відповідачів: 1. Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат"; 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Локарус Україна"

про зобов`язання вчинення дій та стягнення збитків,-

ВСТАНОВИВ:

1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Екоспецінвест" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просило: зобов`язати Приватне акціонерне товариство "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" повернути майно кисневі балони в кількості 223 одиниці в придатному технічному стані, що на праві приватної власності належать позивачу; стягнути солідарно з ПрАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Локарус Україна" 631 090,00 грн збитків у вигляді упущеної вигоди, пеню за несвоєчасне виконання зобов`язання в розмірі

37 771,92 грн, інфляційні втрати в розмірі 2 584,21 грн, 3% річних в розмірі 4 047,00 грн.

2. 30.08.2018 ПрАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" подало до господарського суду клопотанням про залишення позову без розгляду у зв`язку з наявністю третейського застереження в договорі № 1341 від 01.10.2014.

Короткий зміст оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанції

3. Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 04.12.2018 у даній справі: позов в частині вимог про зобов`язання ПрАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" повернути майно кисневі балони у кількості 223 одиниці в придатному технічному стані, що на праві приватної власності належать ТОВ "Екоспецінвест" - залишено без розгляду; відмовлено в задоволенні позову в частині вимог про солідарне стягнення з відповідачів збитків у вигляді упущеної вигоди в розмірі 631 090,00 грн., пені за несвоєчасне виконання зобов`язання в розмірі 37 771,92 грн., інфляційних втрат в розмірі 2 584,21 грн., трьох процентів річних в розмірі 4 047,00 грн.; витрати зі сплати судового збору в розмірі 10 402,40 грн покладено на позивача.

4. Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, ТОВ "Екоспецінвест" звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.12.2018 у справі №904/3096/18 та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

5. Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 16.04.2019 апеляційну скаргу ТОВ "Екоспецінвест" залишено без задоволення, рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.12.2018 у даній справі змінено, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови; в іншій частині оскаржуване судове рішення залишено без змін; витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладено на позивача.

6. Судом апеляційної інстанції встановлено наступне.

6.1. 01.10.2014 між Публічним акціонерним товариством "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", яке в подальшому змінило назву на Приватне акціонерне товариство "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Екоспецінвест" (постачальник) укладений договір поставки №1341, відповідно до умов якого, постачальник зобов`язався передати, а покупець прийняти та оплатити матеріали згідно специфікацій до цього договору (надалі - ресурси) на умовах, передбачених цим договором.

6.2. Відповідно до пункту 2.1 договору, кількість, номенклатура ресурсів зазначаються в специфікаціях до цього договору, які є його невід`ємною частиною.

6.3. Сторонами узгоджені та підписані Специфікації № 116 (а.с. 109-137, том 1), відповідно до яких постачальник мав здійснити поставку кисню газоподібного технічного, двоокису вуглецю та азоту газоподібного технічного.

6.4. Умовами зазначених специфікації, сторони погодили, що поставка ресурсів здійснюється в повірених та технічно справних балонах постачальника. На кожну поставку кисню в балонах підписується акт приймання-передачі балонів із зазначенням їх номерів. Розмір відшкодування за втрачений, зіпсований балон, який не придатний для подальшого використання становить 2000,00 грн. без ПДВ за один балон.

6.5. Товариство з обмеженою відповідальністю "Екоспецінвест" посилається на те, що на виконання умов зазначеного вище договору поставки, протягом 2015-2016 років Приватному акціонерному товариству "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" були поставлені ресурси в сосудах (балонах), які є зворотною тарою, які не були повернуті Товариству з обмеженою відповідальністю "Екоспецінвест" в повному обсязі.

6.6. На підтвердження поставки ресурсів в балонах Товариством з обмеженою відповідальністю "Екоспецінвест" додані копії актів прийому-передачі у відповідальне зберігання ТМЦ (балони кисневі) та акти прийому-передачі повернення ТМЦ (балони кисневі).

6.7. За підрахунками Товариства з обмеженою відповідальністю "Екоспецінвест", кількість неповернутих Приватним акціонерним товариством "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" балонів становить 223 одиниці.

6.8. Відповідно до пункту 9.1 договору поставки № 1341 від 01.10.2014 спори та розбіжності, які виникли у зв`язку з цим договором або стосуються його укладення, зміни, виконання, порушення, розірвання, недійсності, будуть за можливістю вирішуватися шляхом переговорів.

6.9. Якщо спори та розбіжності, визначені в пункті 9.1 цього договору, не будуть врегульовані шляхом переговорів, їх вирішення здійснюється у Постійно діючому Регіональному Третейському суді України при Асоціації "Регіональна правова група" згідно до Регламенту вказаного суду. Рішення Третейського суду є остаточним і обов`язковим для сторін та підлягає виконанню (пункт 9.2 договору).

Надходження касаційної скарги до Верховного Суду

7. 15.05.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю "Екоспецінвест" звернулось до Верховного Суду із касаційною скаргою вих. № 15 від 15.05.2019 на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 16.04.2019 та на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.12.2018 у справі № 904/3096/18 в частині залишення без розгляду позовних вимог ТОВ "Екоспецінвест" до ПАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", підтвердженням чого є накладна служби кур`єрської доставки.

8. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду касаційної скарги у справі № 904/3096/18 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді - Білоуса В.В., судді - Ткаченко Н.Г., судді - Жукова С.В., що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 17.05.2019.

9. Крім того, касаційна скарга ТОВ "Екоспецінвест" вих. № 15 від 15.05.2019 містить клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Центрального апеляційного господарського суду від 16.04.2019 у справі № 904/3096/18. Також, заяву про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Центрального апеляційного господарського суду від 16.04.2019 у справі № 904/3096/18 містять матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Екоспецінвест".

10. Ухвалою Верховного Суду від 27.05.19 поновлено ТОВ "Екоспецінвест" строк на касаційне оскарження постанови Центрального апеляційного господарського суду від 16.04.2019 та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.12.2018 у справі № 904/3096/18; відкрито касаційне провадження у справі № 904/3096/18 за касаційною скаргою ТОВ "Екоспецінвест" вих. № 15 від 15.05.2019 на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 16.04.2019 та на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.12.2018 в частині залишення без розгляду позовних вимог ТОВ "Екоспецінвест" до ПАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат"; призначено розгляд касаційної скарги на 24 липня 2019 року о 14:45.

Короткий зміст вимог касаційної скарги з узагальненими доводами особи, яка подала касаційну скаргу

11. Не погоджуючись з прийнятою постановою, ТОВ "Екоспецінвест" подано касаційну скаргу, в якій скаржник просить оскаржувані постанову суду апеляційної інстанції та рішення суду першої інстанції в частині залишення без розгляду позовних вимог ТОВ "Екоспецінвест" до ПАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" скасувати та направити на новий розгляд до Центрального апеляційного господарського суду.

12. Касаційну скаргу мотивовано наступними доводами.

12.1. Суд апеляційної інстанції не надав належної оцінки порушенню ч. 2 ст. 226 ГПК України судом першої інстанції, відповідно до вимог якої - при залишенні позову без розгляду постановляється ухвала, а не постанова.

12.2. Суди безпідставно роз`єднали позовні вимоги, оскільки вони взаємопов`язані, відтак суд мав розглянути по суті обидві вимоги.

12.3. Договір поруки не містить третейського застереження, відповідач 2 не надав згоду на передачу справи на розгляд Третейського суду. Правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 20.02.2018 у справі № 904/5464/16.

12.4. Відповідачем 1 не дотримано п. 9.2 Договору укладеного між позивачем і відповідачем 1 (в частині врегулювання щодо проведення переговорів), що є обов`язковою передумовою для звернення до Третейського суду.

12.5. Відповідно до правової позиції викладеній у постанові Верховного Суду від 18.10.2017 юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, які виникають у державі, ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом. Відсутність взаємної згоди саме сторін спору на його вирішення комерційним (арбітражним) судом, оформленим арбітражним застереженням, незалежно від попередньої домовленості про це, унеможливлює розгляд спору таким судом. Водночас, Велика Палата Верховного Суду відступила від правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 18.10.2017 у справі № 910/8318/16.

12.6. У постанові Верховного Суду від 27.03.2019 у справі № 904/4147/18 суд касаційної інстанції дійшов висновку, що відсутність взаємної згоди всіх сторін спору (позивача та двох солідарних відповідачів) на його вирішення третейським судом, оформленої відповідним третейським застереженням, виключає можливість розгляду спору таким судом.

12.7. Судом апеляційної інстанції не надано належної оцінки тому факту, що третейське застереження не відповідає вимогам закону.

12.8. У судовому засіданні 24.07.2019 представник позивача підтримав касаційну скаргу.

Узагальнений виклад позиції інших учасників у справі

13. ПАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" подано відзив касаційну скаргу, в якому останнє просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

14. У судовому засіданні 24.07.2019 представник відповідача 1 заперечив проти касаційної скарги з підстав, наведених у відзиві.

Позиція Верховного Суду

15. Колегія суддів, заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представників сторін, обговоривши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, перевіривши правильність застосування господарськими судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягають задоволенню з наступних підстав.

16. Відповідно статті 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

17. Суд касаційної інстанції саме в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права.

18. Ухвалою Верховного Суду від 27.05.2019, відкрито касаційне провадження у справі № 904/3096/18 за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Екоспецінвест" вих. № 15 від 15.05.2019 на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 16.04.2019 та на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.12.2018 в частині залишення без розгляду позовних вимог ТОВ "Екоспецінвест" до ПАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат".

19. Як встановлено судами попередніх інстанцій, предметом судового розгляду є вимога продавця повернути тару багаторазового використання (кисневі балони) та стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди у зв`язку із несвоєчасним поверненням тари багаторазового використання (кисневих балонів).

20. Відповідно до статті 1 Закону України "Про третейські суди" до третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, що виникає з цивільних та господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

21. Приписами статті 5 Закону України "Про третейські суди" визначено, що юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

22. Статтею 6 Закону України "Про третейські суди" визначено, що третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком: 1) справ у спорах про визнання недійсними нормативно-правових актів; 2) справ у спорах, що виникають при укладенні, зміні, розірванні та виконанні господарських договорів, пов`язаних із задоволенням державних потреб; 3) справ, пов`язаних з державною таємницею; 4) справ у спорах, що виникають із сімейних правовідносин, крім справ у спорах, що виникають із шлюбних контрактів (договорів); 5) справ про відновлення платоспроможності боржника чи визнання його банкрутом; 6) справ, однією із сторін в яких є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт під час здійснення ним владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, державна установа чи організація, казенне підприємство; 7) справ у спорах щодо нерухомого майна, включаючи земельні ділянки; 8) справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення; 9) справ у спорах, що виникають з трудових відносин; 10) справ, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, пов`язаних із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цих товариств; 11) інших справ, які відповідно до закону підлягають вирішенню виключно судами загальної юрисдикції або Конституційним Судом України; 12) справ, коли хоча б одна із сторін спору є нерезидентом України; 13) справ, за результатами розгляду яких виконання рішення третейського суду потребуватиме вчинення відповідних дій органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими чи службовими особами та іншими суб`єктами під час здійснення ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень; 14) справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної

23. Частинами 1, 4, 6, 9 статті 12 Закону України "Про третейські суди", передбачено, що третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди; третейська угода вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами чи укладена, зокрема, шляхом обміну листами; посилання у договорі, контракті на документ, який містить умову про третейський розгляд спору, є третейською угодою за умови, що договір укладений у письмовій формі і це посилання є таким, що робить третейську угоду частиною договору; третейська угода може містити як вказівку про конкретно визначений третейський суд, так і просте посилання на вирішення відповідних спорів між сторонами третейським судом.

24. Відповідно до статті 22 Господарського процесуального кодексу України спір, який відноситься до юрисдикції господарського суду, може бути переданий сторонами на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу, крім: 1) спорів про визнання недійсними актів, спорів про державну реєстрацію або облік прав на нерухоме майно, прав інтелектуальної власності, прав на цінні папери, а також спорів, що виникають при укладанні, зміні, розірванні та виконанні договорів про публічні закупівлі з урахуванням частини другої цієї статті; 2) спорів, передбачених пунктами 2, 3, 7 - 13 частини першої, пунктами 2, 3, 6 частини другої статті 20 Господарського процесуального кодексу України , з урахуванням частини другої цієї статті; 3) інших спорів, які відповідно до закону не можуть бути передані на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу.

25. Статтями 627, 629 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони є вільними, зокрема, в укладенні договору, визначенні умов договору, а також, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

26. Як встановлено судами попередніх інстанцій, сторони, укладаючи договір №1341 від 01.10.2014 із третейським застереженням погодили, що будь-які суперечки та спори щодо даного договору між ними підлягають розгляду третейським судом.

27. Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 226 Господарського процесуального кодексу України суд залишає позов без розгляду, якщо сторони уклали угоду про передачу даного спору на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу, і від відповідача не пізніше початку розгляду справи по суті, але до подання ним першої заяви щодо суті спору надійшли заперечення проти вирішення спору в господарському суді, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

28. Як встановлено судами попередніх інстанцій ПрАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" до початку розгляду справи по суті та до подання першої заяви по суті спору надало заперечення проти вирішення спору в господарському суді та клопотанням про залишення позову без розгляду у зв`язку з наявністю третейського застереження в договорі № 1341 від 01.10.2014.

29. Суди попередніх інстанцій дослідивши договір та матеріали справи дійшли висновку, що доказів недійсності, втрати чинності чи неможливості виконання вказаної третейської угоди матеріали справи не містять.

30. За таких обставин, суд касаційної інстанції вважає, що суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що позовна вимога ТОВ "Екоспецінвест" про зобов`язання ПрАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" повернути майно кисневі балони в кількості 223 одиниці в придатному технічному стані підлягає залишенню без розгляду.

31. Доводи касаційної скарги, щодо порушення місцевим господарським судом норм процесуального права щодо залишення частини позовних вимог без розгляду не в ухвалі, а в рішенні суду, колегія суддів касаційного суду вважає необґрунтованими та зазначає, що судом апеляційної інстанції було надано належну правову оцінку вказаним обставинам та правомірно зазначено, що оскільки позовна заява мала кілька позовних вимог до кількох відповідачів, тому рішення місцевого господарського суду прийнято з урахуванням приписів статті 238 Господарського процесуального кодексу України щодо кожної позовної вимоги та щодо кожного із відповідачів.

32. Доводи касаційної скарги щодо різної практики Верховного Суду щодо спірних правовідносин на думку колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду є необґрунтованими з огляду на наступне.

32.1. Верховний Суд України у постанові від 18.10.2017 у справі № 910/8318/16, посилаючись на частину другу статті 124 Конституції України, статті 7, 8 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", частину третю статті 1, частину другу статті 12 ГПК України в редакціях, чинних на час розгляду справи, частину першу статті 16 ЦК України, дійшов висновку про те, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, які виникають у державі; ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом; кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У постанові Верховного Суду України зроблено такі висновки:

- третейська угода про передання спору на розгляд третейського суду не є відмовою від права на звернення до суду, а одним зі способів реалізації права на захист своїх прав. У зв`язку з викладеним у сторін існує виключно правова можливість, а не обов`язок звертатися до третейського суду. При цьому обмеження права звернення до господарського суду не допускається;

- відсутність взаємної згоди саме сторін спору на його вирішення комерційним судом (арбітражем), оформленої відповідним арбітражним застереженням, незалежно від попередньої домовленості про це, унеможливлює розгляд спору таким судом;

- у разі відсутності такого застереження господарський суд зобов`язаний припинити провадження у справі лише за наявності волі обох сторін про розгляд конкретного спору арбітражем, що оформлюється відповідним зверненням до суду.

32.2. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28.08.2018 у справі № 906/493/16 дійшла висновку про необхідність відступити від правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 18.10.2017 у справі № 910/8318/16, шляхом його уточнення (доповнення) такими висновками:

- у разі наявності арбітражної угоди між сторонами спору та поданого стороною відповідно до вимог ГПК України клопотання про припинення провадження господарський суд може продовжити розгляд справи за умови встановлення в передбаченому законом порядку недійсності, втрати чинності або неможливості виконання вказаної угоди не пізніше початку розгляду справи по суті;

- господарський суд має тлумачити будь-які неточності в тексті арбітражної угоди та розглядати сумніви щодо її дійсності, чинності та виконуваності на користь її дійсності, чинності та виконуваності, забезпечуючи принцип автономності арбітражної угоди;

- суд може визнати угоду такою, що не може бути виконана, внаслідок істотної помилки сторін у назві арбітражу, до якого передається спір (відсилання до неіснуючої арбітражної установи), за умови відсутності в арбітражній угоді вказівки на місце проведення арбітражу чи будь-яких інших положень, які б дозволяли встановити дійсні наміри сторін щодо обрання певної арбітражної установи чи регламенту, за яким має здійснюватись арбітражний розгляд. У разі невизначеності арбітражної установи сторона арбітражної угоди не має обов`язку перед зверненням до компетентного державного суду звертатися до однієї чи декількох арбітражних установ для того, щоб вони вирішили питання щодо своєї компетенції стосовно цього спору.

32.3. З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій прийнято у відповідності до діючої судової практики Верховного Суду.

33. Посилання скаржника на постанову Верховного Суду від 27.03.2019 у справі № 904/4147/18, в якій касаційний суд дійшов висновку, що відсутність взаємної згоди всіх сторін спору (позивача та двох солідарних відповідачів) на його вирішення третейським судом, оформленої відповідним третейським застереженням, виключає можливість розгляду спору таким судом, колегія суддів касаційного суду вважає безпідставним та необгрунтованим, оскільки в наведеній постанові від 27.03.2019 предметом касаційного перегляду є судові рішення щодо розгляду вимог позивача до відповідачів, зокрема, боржника і поручителя, про солідарне стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок неналежного виконання боржником своїх зобовязань щодо оплати за договором № 483-52-10 та невиконання договору поруки від 10.08.2018 № 12КР, у якому поручитель не є стороною третейського застереження, оскільки ним не укладалися третейські угоди. Водночас, у даній справі № 908/6036/14 касаційним судом переглядаються судові рішення в частині залишення без розгляду позовних вимог ТОВ "Екоспецінвест" до ПрАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", які є сторонами третейського застереження за договором поставки №1341. Отже, обставини справи наведеної скаржником не є тотожними до обставин даної справи

№ 908/6036/14.

34. Інші доводи касаційної скарги є необґрунтованими та спростовуються встановленими судами попередніх інстанцій обставинами справи.

35. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, позиція суду касаційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

36. У справі, що розглядається, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в касаційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків судів попередніх інстанцій.

37. Відповідно статті 309 Господарського процесуального кодексу України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

38. Відповідно до діючого законодавства обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

39. Оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції та рішення суду першої інстанції таким вимогам закону відповідають.

40. Рішення суду має прийматися у цілковитій відповідності з нормами матеріального та процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних та допустимих доказів у конкретній справі.

41. Вказані вимоги судами попередніх інстанцій при винесенні оскаржуваних постанови та рішення були дотримані.

42. Оскільки підстав для скасування постанови суду апеляційної інстанції та рішення суду першої інстанції немає, то судовий збір за подачу касаційної скарги покладається на скаржника.

Керуючись статтями 240, 300, 301, 308, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Екоспецінвест" вих. № 15 від 15.05.2019 на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 16.04.2019 та на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.12.2018 в частині залишення без розгляду позовних вимог ТОВ "Екоспецінвест" до ПрАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" у справі № 904/3096/18 залишити без задоволення.

2. Постанову Центрального апеляційного господарського суду від 16.04.2019 та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.12.2018 в частині залишення без розгляду позовних вимог ТОВ "Екоспецінвест" до ПАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" у справі № 904/3096/18 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. В. Білоус

Судді С. В. Жуков

Н. Г. Ткаченко