ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2019 року

м. Київ

Справа № 915/945/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Случ О. В. - головуючий, Волковицька Н. О., Могил С. К.,

розглянувши у письмовому провадженні касаційну скаргу Акціонерного товариства «Миколаївобленерго» на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 08.04.2019 (головуючий суддя Поліщук Л. В., судді Богатир К. В., Таран С. В.)

за позовом Акціонерного товариства «Миколаївобленерго»

до Миколаївської міської ради

про визнання права власності за набувальною давністю,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. У серпні 2018 Акціонерне товариство «Миколаївобленерго» (далі - позивач, АТ «Миколаївобленерго») звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовом до Миколаївської міської ради (далі - відповідач) про визнання права власності за набувальною давністю на таке майно:

- будівлю закритої трансформаторної підстанції - ЗТП-6/0,4 кВ № 1112, яка розташована у дворі будинку № 17 по вулиці Потьомкінській у місті Миколаєві ;

- рухоме майно, встановлене у будівлі закритої трансформаторної підстанції - ЗТП-6/0,4 кВ № 1112, яка розташована у дворі будинку № 17 по вулиці Потьомкінській у місті Миколаєві , а саме: розподільчий пристрій - РУ-04, кВ, розподільчий пристрій - РУ-6 кВ, силовий трансформатор ТМГ-400 кВа, заводський номер 1339403, 1992 року випуску;

- кабельну лінію напругою 6 кВ ААБлу 3*120мм2 довжиною 840 метрів від РП 72 до ЗТП-6/0,4 кВ № 1112, прокладену вздовж вул. Шевченка, вул. Обсерваторна та вул. Потьомкінська в місті Миколаєві;

- кабельну лінію напругою 6 кВ ААБлу 3*120мм2 довжиною 650 метрів від ЗТП-6/0,4 кВ № 112 до ТП № 1006, прокладену вздовж вул. Потьомкінська та вул. Обсерваторна у місті Миколаєві (далі - майно).

1.2. Позов обґрунтований тим, що позивач добросовісно, відкрито та безперервно володіє майном з 2007 року з метою забезпечення потреб юридичних та фізичних осіб в отриманні електричної енергії, здійснює його ремонт та обслуговування, несе витрати з його утримання, а тому вважає, що на підставі статті 344 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) набув право власності на це майно за набувальною давністю.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

2.1. Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 19.11.2018 у справі № 915/945/18 позов АТ «Миколаївобленерго» задоволено повністю.

2.2. Задовольняючи позов, місцевий господарський суд виходив з того, що позивачем доведена сукупність певних юридичних обставин, які мають значення, виходячи зі змісту статті 344 ЦК України, а саме: законність володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння спірним майном.

2.3. Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Господарського суду Миколаївської області від 19.11.2018 у справі № 915/945/18 з підстав неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду обставинам справи. Відповідач просив ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову повністю.

2.4. 08.04.2019 Південно-західним апеляційним господарським судом винесено постанову у справі № 915/945/18, якою апеляційну скаргу Миколаївської міської ради задоволено, рішення Господарського суду Миколаївської області від 19.11.2018 скасовано, у задоволенні позовних вимог АТ «Миколаївобленерго» відмовлено повністю.

2.5. Постанова суду апеляційної інстанції обґрунтована тим, що позивач не довів наявність сукупності певних юридичних фактів, які мають значення для справи та для застосування до спірних правовідносин статті 344 ЦК України.

2.6. При цьому суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що інститут набуття права власності за набувальною давністю не застосовується у випадку необхідності набуття права власності на безхазяйне нерухоме майно. Набуття права власності на нерухоме майно за набувальною давністю можливе у разі існування відомостей про попереднього власника, що унеможливлює набуття права власності на спірний об`єкт нерухомості як на безхазяйну річ.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги та аргументи учасників справи

3.1. АТ «Миколаївобленерго», не погоджуючись з винесеною постановою суду апеляційної інстанції, звернулось із касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 08.04.2019 у справі № 915/945/18 повністю і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

3.2. Скаржник не погоджується із висновком суду апеляційної інстанції стосовно того, що інститут набуття права власності за набувальною давністю не застосовується у випадку необхідності набуття права власності на безхазяйне майно, а застосування норм статті 344 ЦК України можливе лише у разі існування відомостей про попереднього власника. При цьому, скаржник посилається на правовий висновок Верховного Суду, який викладено у постанові від 01.08.2018 у справі № 201/12550/16-ц, відповідно до якого за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

3.3. На думку скаржника, суд апеляційної інстанції при винесенні постанови неправильно застосував норми матеріального права, а саме статті 344 ЦК України.

4. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

4.1. Відповідач по справі правом на подання відзиву на касаційну скаргу не скористався.

5. Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

5.1. У дворі будинку № 17 по вул. Потьомкінській у місті Миколаєві розташовано будівлю закритої трансформаторної підстанції - ЗТП-6/0,4 кВ №1112 (далі - ЗТП-6/0,4 кВ № 1112), у якій встановлено електричне обладнання:

1) розподільчий пристрій РУ-0,4 кВ, до складу якого входять: рубильник Р-600 (1 шт.), вимикач автоматичний 63 А (4 шт.);

2) розподільчий пристрій РУ-6 кВ, до складу якого входить вимикач навантаження марки ВН 10/630 (2 шт.);

3) силовий трансформатор ТМГ-400 кВа, заводський номер 1339403, 1992 року випуску.

5.2. Від РП 72 до ЗТП-6/0,4 кВ №1112 вздовж вул. Шевченка, вул. Обсерваторна та вул. Потьомкінська в місті Миколаєві у 1995 році прокладено кабельну лінію напругою 6 кВ ААБлу 3*120 мм2 довжиною 840 метрів (далі - Кабельна лінія №1).

5.3. ЗТП-6/0,4 кВ № 1112 є транзитною і нерозривно задіяна у передачі електричної енергії до об`єкту електроенергетики АТ «Миколаївобленерго», а саме: до ТП № 1006. Постачання електричної енергії від ЗТП-6/0,4 кВ № 1112 до ТП № 1006 здійснюється через кабельну лінію напругою 6 кВ ААБлу 3*120 мм2 довжиною 650 метрів, яка прокладена у 1995 році вздовж вул. Потьомкінська та вул. Обсерваторна у місті Миколаєві (далі - Кабельна лінія № 2).

5.4. До ЗТП-6/0,4 кВ № 1112 приєднані споживачі, а саме: 17 точок обліку юридичних осіб та мешканці житлового будинку, розташованого за адресою: місто Миколаїв, вул. Потьомкінська, 17 .

5.5. Позивач здійснює ремонтно-відновлювальні роботи ЗТП-6/0,4 кВ № 1112 з травня 2007 року, що підтверджується Актом № 76 приймання виконаних робіт за травень 2007 року, Актом приймання виконаних робіт від 28 грудня 2017 року.

5.6. У 2007 році позивачем складено Паспорт трансформаторної підстанції ЗТП-6/0,4 кВ № 1112, в якому зазначено схему енергетичного обладнання встановленого у ЗТП, характеристики зазначеного обладнання та будівлі ЗТП.

5.7. Позивач здійснює ремонтно-відновлювальні роботи Кабельної лінії № 1 з лютого 2007 року, що підтверджується Актом №108 приймання виконаних робіт за лютий 2007 року (здійснено капітальний ремонт кабельної лінії), Актом №109 приймання виконаних робіт за лютий 2007 року (технічне обслуговування кабельної лінії).

5.8. У 2014 році позивачем складено паспорт № 880 кабельної лінії на напругу до 35 кВ (РП72-ТП 1112), в якому зазначено схему траси кабельної лінії, її характеристики, дані профілактичних випробувань, відомості про ремонт кабельної лінії.

5.9. Працівниками позивача проводяться огляди Кабельної лінії № 1, що підтверджується листками огляду за червень 2007 року, червень 2009 року, лютий 2012 року, березень 2013 року, жовтень 2014 року, червень 2017 року.

5.10. Позивач здійснює ремонтно-відновлювальні роботи Кабельної лінії № 2 з липня 2007 року, що підтверджується Актом № 598 приймання виконаних робіт за липень 2007 року, Актом № 599 приймання виконаних робіт за липень 2007 року.

5.11. У 2014 році позивачем складено паспорт № 880 кабельної лінії на напругу до 35 кВ (ТП 1112-ТП10006), в якому зазначено схему траси кабельної лінії, її характеристики, дані профілактичних випробувань, відомості про ремонт кабельної лінії.

5.12. Працівниками позивача проводився огляд Кабельної лінії № 2, що підтверджується листками огляду за червень 2007 року, червень 2009 року, квітень 2012 року, листопад 2013 року, жовтень 2014 року, червень 2017 року.

5.13. Договорами про користування електричною енергією, укладеними між позивачем та споживачами електричної енергії, що живляться від ЗТП-6/0,4 кВ № 1112, а також Актами розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін, які є додатками до вищевказаних договорів, визначено межі балансової належності електромереж та установок.

5.14. Відповідно до вказаних документів межі балансової належності електромереж встановлені на наконечниках кабелю живлення, приєднаних вихідних клем комутаційного пристрою встановленого в РУ-0,4 кВ ЗТП-6/0,4 кВ № 1112 (наприклад, договір про постачання електричної енергії № 44/45 від 21.05.2015 із споживачем ПАТ «Миколаївська теплоцентраль»), або на болтовому з`єднанні КЛ-0,4 кВ (від ЗТП-6/0,4 кВ № 1112) в ВРУ-0,4 кВ ж/б по вул . Потьомкінській , 17.

5.15. Позивач з 2010 року неодноразово звертався до Департаменту житлово-комунального господарства Миколаївського виконавчого комітету, а також до Миколаївського міського голови щодо вирішення питання передачі у власність позивача безгосподарної ЗТП-6/0,4 кВ № 1112, що підтверджується копіями листів від 24.03.2010 № 02-15/200, від 09.04.2013 № 1175/02-23, від 07.02.2017 № 878/02-08).

5.16. Згідно з листами Департаменту економічного розвитку та регіональної політики Миколаївської обласної державної адміністрації від 23.02.2018 № 259/01.01.-17 та Управління комунального майна Миколаївської міської ради від 20.02.2018 № 307/10.01-07/18, вищевказане майно не обліковується серед об`єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Миколаївської області та серед об`єктів, що належать до комунальної власності територіальної громади міста Миколаєва.

5.17. Власників ЗТП-6/0,4 кВ № 1112, встановленого у ній енергетичного обладнання, Кабельної лінії № 1 та Кабельної лінії № 2 не виявлено.

6. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

6.1. Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

6.1.1. Відповідно до частини першої статті 300 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

6.1.2. За приписами частини четвертої статті 300 ГПК України суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

6.2. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

6.2.1. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (стаття 316 ЦК України).

6.2.2. Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

6.2.3. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд (стаття 319 ЦК України).

6.2.4. Частиною першою статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

6.2.5. За змістом статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

6.2.6. Відповідно до статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Набувальна давність поширюється на випадки фактичного безпідставного володіння чужим майном за певних умов.

6.2.7. Інститут набувальної давності є одним із первинних способів виникнення права власності, тобто такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ - не базується на попередній власності та відносинах правонаступництва, а базується на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація).

6.2.8. Так, набути право власності на майно за набувальною давністю може будь-який учасник цивільних правовідносин, якими за змістом статті 2 ЦК України є фізичні особи та юридичні особи, держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права.

6.2.9. Проте не будь-який об`єкт може бути предметом такого набуття права власності. Право власності за набувальною давністю можна набути виключно на майно, не вилучене із цивільного обороту, тобто об`єкт володіння має бути законним.

6.2.10. Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

6.2.11. Добросовісне володіння означає, що особа не знала і не повинна була знати, що володіє річчю незаконно. Тому встановлення добросовісності залежить від підстав набуття майна.

6.2.12. Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився би із ним власник.

6.2.13. Давнісне володіння є безперервним, якщо воно не втрачалося володільцем протягом усього строку, визначеного законом для набуття права власності на майно за набувальною давністю. При цьому втрата не зі своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності в разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування (абзац 2 частини 3 статті 344 ЦК України); не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є правонаступником іншого володільця, адже в такому випадку ця особа може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина 2 статті 344 ЦК України). Також не перериває набувальної давності здійснення володільцем фактичного розпорядження майном у виді передання його у тимчасове користування іншій особі.

6.2.14. Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Тривалість володіння передбачає, що має спливти визначений у Цивільному кодексі України строк, який різниться залежно від речі (нерухомої чи рухомої), що перебуває у володінні певної особи. Для нерухомого майна такий строк становить десять років.

6.2.15. Також для набуття права власності на майно за набувальною давністю закон не повинен обмежувати чи забороняти таке набуття. При цьому право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається виключно за рішенням суду.

6.2.16. Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх наведених умов у сукупності.

6.2.17. Зазначене узгоджується з позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.05.2019 у справі № 910/17274/17.

6.2.18. Переглядаючи справу в апеляційному порядку, суд апеляційної інстанції не погодився із висновком місцевого господарського суду про доведеність позивачем наявності всіх умов, передбачених статтею 344 ЦК України (на яку позивач посилався у своїй позовній заяві), необхідних для набуття права власності за давністю володіння. Суд апеляційної інстанції, приймаючи постанову у справі, не установив добросовісності заволодіння позивачем спірним майном як умови для набуття права власності за набувальною давністю.

6.2.19. Колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що суттєвим для виникнення права власності за набувальною давністю є, зокрема, встановлення моменту виникнення права власності за набувальною давністю, а також обставини, за яких виникло володіння спірним майном.

6.2.20. У відповідності до частини третьої статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

6.2.21. При набувальній давності тягар доказування добросовісності лягає на зацікавлену сторону - на позивача.

6.2.22. З огляду на наведене, як зазначив суд апеляційної інстанції, правових підстав для визнання за позивачем права власності на спірне майно за набувальною давністю немає, оскільки позивачем не надано жодних ґрунтовних пояснень щодо обставин заволодіння спірним майном, що свідчить про недоведеність факту добросовісності заволодіння чужим майном.

6.2.23. Оцінюючи докази у справі, враховуючи те, що позивачем не доведена сукупність певних юридичних обставин, зазначених у статті 344 ЦК України для набуття права власності на майно за набувальною давністю, а саме добросовісність заволодіння майном, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованих висновків про відмову у задоволенні позову.

6.2.24. Відсутність добросовісності в позивача під час заволодіння ним спірним майном звільняє від потреби аналізувати інші умови набуття права власності за набувальною давністю, передбачені статтею 344 ЦК України.

6.2.25. Водночас колегія суддів зазначає, що суд апеляційної інстанції, при вирішенні цього спору, дійшов необґрунтованого висновку щодо того, що набуття права власності на нерухоме майно за набувальною давністю можливе у разі існування відомостей про попереднього власника, що унеможливлює набуття права власності на спірний об`єкт нерухомості як на безхазяйну річ.

6.2.26. Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий).

6.2.27. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного суду від 14.05.2019 у справі № 910/17274/17.

6.2.28. Вищенаведене залишилося поза увагою апеляційного господарського суду, тому посилання суду апеляційної інстанції на те, що набуття права власності на майно за набувальною давністю можливе у разі існування відомостей про попереднього власника є помилковим, що однак не вплинуло на результат і вирішення справи судом апеляційної інстанції.

7. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

7.1. Звертаючись з касаційною скаргою, АТ «Миколаївобленерго» не спростувало висновків суду апеляційної інстанції та не довело неправильного застосування норм матеріального і процесуального права, зокрема статті 344 ЦК України, як необхідної передумови для скасування прийнятої постанови апеляційної інстанції.

8. Судові витрати

8.1. Оскільки суд відмовляє у задоволенні касаційної скарги та залишає без змін оскаржуване судове рішення, відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати необхідно покласти на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 316, 317 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства «Миколаївобленерго» залишити без задоволення.

2. Постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 08.04.2019 у справі № 915/945/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Случ

Судді Н. О. Волковицька

С. К. Могил