УХВАЛА

м. Київ

29.07.2019Справа № 910/9473/19

Суддя Привалов А.І., розглянувши

заяву акціонерного товариства «Азеркосмос»

про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з державного підприємства «Укркосмос» 6 000 доларів США за договором оренди ресурсу транспондеру № AZCS-SM-UKRRS-3-2-1-Ku від 16.12.2015р.,

ВСТАНОВИВ:

17.07.2019р. до Господарського суду міста Києва надійшла заява акціонерного товариства «Азеркосмос» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з державного підприємства «Укркосмос» заборгованості в розмірі 6 000 доларів США, яка виникла у період з березня по квітень 2019 року за Договором оренди ресурсу транспондеру № AZCS-SM-UKRRS-3-2-1-Ku від 16.12.2015р.

Розглянувши подану заявником заяву та додані до неї документи, суд дійшов висновку про відмову в прийнятті заяви про видачу судового наказу з огляду на наступне.

Відповідно до статті 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У статті 150 Господарського процесуального кодексу України наведені вимоги до форми і змісту заяви про видачу судового наказу.

Так, згідно з ч. 2, 3 вказаної статті, у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника;

3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання;

4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються;

5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

До заяви про видачу судового наказу додаються:

1) документ, що підтверджує сплату судового збору;

2) документ, що підтверджує повноваження представника, - якщо заява підписана представником заявника;

3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості;

4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Як встановлено судом, заявником до заяви про видачу судового наказу додано дублікат квитанції АТ «КБ «Приватбанк» №0.0..1 від 26.06.2019р.

Натомість, згідно відомостей комп`ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду", квитанцію АТ «КБ «Приватбанк» №0.0..1 від 26.06.2019р. було використано акціонерним товариством «Азеркосмос» в якості доказу оплати судового збору за подання заяви про видачу судового наказу у справі №910/8936/19, яку судом задоволено та видано судовий наказ від 15.07.2019р. (суддя Борисенко І.І.).

З огляду на наведене квитанція №0.0..1 від 26.06.2019р. не приймається судом як належний доказ сплати судового збору, оскільки її вже було використано в якості доказу сплати судового збору за подання іншої заяви, яка була розглянута судом.

Крім того, приписами статті 91 Господарського процесуального кодексу України визначено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Відповідно до пункту 5.27 Національного стандарту України ДСТУ 4163-2003 "Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації" (затверджений Наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003р. №55), відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціали та прізвища, дати засвідчення копії і проставляють нижче реквізиту "підпис".

Отже, копії документів засвідчуються шляхом проставлення печатки підприємства на кожній сторінці документа, або на зворотній сторінці прошитої копії документа, напису "Згідно з оригіналом" та назви посади, особистого підпису особи, що має відповідні повноваження та засвідчує копію, її ініціали та прізвища, дати засвідчення копії.

Як вбачається з документів, наданих в обґрунтування заявлених вимог, жодна з копій документів, доданих до заяви, належним чином не засвідчена, а відтак суд дійшов висновку, що позивачем не додано до заяви про видачу судового наказу доказів, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.152 Господарського процесуального кодексу України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням вимог статті 150 цього Кодексу.

Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

При цьому, суд звертає увагу заявника, що відповідно до ст. 153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п.п.1, 2, 8, 9 ч.1 ст.152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись ст.ст. 147-153, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити акціонерному товариству «Азеркосмос» у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з державного підприємства «Укркосмос» 6 000 доларів США за договором оренди ресурсу транспондеру № AZCS-SM-UKRRS-3-2-1-Ku від 16.12.2015р.

2. Згідно ч. 2 ст.235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею - 29.07.2019р. та може бути оскаржена у порядку, встановленому статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя А.І.Привалов