ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.07.2019 року м.Дніпро Справа № 904/192/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),

суддів: Широбокової Л.П., Дарміна М.О.

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику (повідомлення) сторін апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства "Промважмаш", м. Дніпро на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 05.03.2019, повний текст якого підписаний 11.03.2019 (суддя Манько Г.В., м. Дніпро) у справі №904/192/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрметпром", м. Дніпро

до Закритого акціонерного товариства "Промважмаш", м. Дніпро

про стягнення 184 764 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрметпром" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Закритого акціонерного товариства "Промважмаш" про стягнення 184 764,00 грн, з яких: сума передплати 150 000 грн., інфляційні втрати 16 312 грн. 31 коп., 3% річних 4 906 грн. 85 коп., відсотки за користування чужими коштами у розмірі 13545 грн. 49 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором №2711/1-З від 30.10.2017 з повної та своєчасної поставки передплаченого товару, що стало підставою для розірвання договору в односторонньому порядку з боку позивача, пред"явленням вимоги про повернення передплачених коштів та їх неповернення, у зв`язку з чим позивач нарахував проценти за користування чужими грошовими коштами за період з 14.12.2017 по 15.01.2019 на підставі ст.ст.536, 1048, 1214 ЦК України, інфляційні втрати за період з 14.12.2017 по 15.01.2019 та відсотки річних за грудень 2017-грудень 2018 року.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 05.03.2019 у справі №904/192/19 (суддя Манько Г.В.) позовні вимоги задоволені частково.

Стягнуто з закритого акціонерного товариства "Промважмаш" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Укрметропром" основну суму передплати 150 000 грн., судовий збір в сумі 2250 грн.

В решті суми позову відмовлено.

Не погодившись із прийнятим рішенням місцевого господарського суду у задоволеній частині, Закрите акціонерне товариство "Промважмаш" звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, з посиланням на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування всіх обставин справи, просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 05.03.2019 року, ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

При цьому, скаржник в апеляційній скарзі посилається на те, що суд першої інстанції неналежним чином дослідив умови договору (зокрема, п.п.3.1, 4.1. 7.1.1, 7.3.1, 7.4.1, 11.1, 11.2 договору) та специфікації до нього, як його невід"ємної частини, та з урахуванням відсутності здійсненої позивачем попередньої оплати, здійснив висновок про порушення договору з боку відповідача, в той час, як постачальник (відповідач) не порушував умов договору в частині своєчасної поставки продукції, оскільки письмової заявки покупця про передачу товару з доказами вручення такої заявки, як обов"язкової умови поставки товару, матеріали справи не містять.

Також скаржник звертає увагу, що господарським судом неправильно застосовано норми матеріального права, а саме ст. ст.663, 665, 693 ЦК України, а позивачем не доведено настання строку виконання зобов"язання з передачі товару, а відтак, права вимоги здійсненої попередньої оплати.

Скаржник зауважує, що позивачем порушені умови договору та норми чинного законодавства стосовно відмови від договору в односторонньому порядку, зокрема, обґрунтовуючи рішення про розірвання договору позивач посилається на п.7.2.1 договору, відповідно до умов якого Замовник має право достроково розірвати цей Договір у разі невиконання умов Договору та своїх зобов`язань Постачальником, повідомивши про це його у строк 5 днів з дня прийняття такого рішення; натомість, згідно матеріалів справи, станом на 06.12.2017 постачальником зобов"язання порушено бути не могло за відсутністю спливу строку на поставку товару та відсутністю заявки на поставку твору з боку замовника; при цьому, з урахуванням положень ст.188 ГК України у разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду; позивачем, в свою чергу, не було надано належних та допустимих доказів, на підставі яких можна встановити факт дострокового розірвання Договору в односторонньому порядку.

Крім того, скаржник також посилається на порушення норм процесуального права, оскільки вважає, що рішення ухвалено за відсутності сторони, не повідомленої належним чином про час та місце судового розгляду справи.

Вважає все перелічене сприяло ухваленню рішення, яке не відповідає нормам процесуального та матеріального права, що є підставою для його скасування.

У відзиві на апеляційну скаргу, позивач проти задоволення апеляційної скарги заперечує, зазначає про відповідність оскаржуваного судового рішення вимогам чинного законодавства, фактичним обставинам та матеріалам справи, вказує, що посилання скаржника на порушення судом норм процесуального права є неспроможними, оскільки судом здійснені всі дії, необхідні для повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи; ухвали по справі направлялись за відомою адресою відповідача, розміщеною у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, вчасно оприлюднені в Єдиному державному реєстрі судових рішень, який є відкритим; ухвали суду повертались з відміткою "за закінченням терміну зберігання"; сам лише факт неотримання скаржником кореспонденції, яку суд, з додержанням вимог процесуального закону надсилав за належною адресою та яка повернулась через неотримання її адресатом, не може вважатись поважною причиною необізнаності відповідача з розглядом справи, оскільки зумовлено суб"єктивною поведінкою сторони стосовно отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.

В зв"язку з викладеним позивач не погоджується з поважністю пропуску відповідачем строку на оскарження рішення суду, вважає що останнім штучно створені обставини з метою затягування судових процесів та повернення грошових коштів позивачеві.

Позивач не погоджується з доводами скарги про не здійснення всієї передоплати за договором, оскільки останнім та специфікацією до нього передбачена поетапна оплата. Крім цього, договором передбачений контроль використання попередньої оплати (п.п.4.3, 7.2.2), в межах якого позивач прибув у місце визначене відповідачем (Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, смт. Ювілейне, вул. Совхозна, 80) де замість обумовленого договором устаткування виявив лише станину з ознаками корозії, яка категорично не відповідала якісним параметрам замовленого товару; іншого необхідного наповнення верстату виявлено не було; на запитання про механічне та електронне наповнення верстату відповіді представники відповідача не надали, а повідомили, що саме відповідач не має наміру продовжувати виконувати умови договору. Позивач стверджує, що заволодівши коштами, керівництво відповідача зникло та перестало відповідати на телефонні дзвінки; позивач неодноразово звертався до національної поліції із заявами про кримінальне правопорушення. Поривач не погоджується з твердженням апелянта про його добропорядність, оскільки ним було вжито заходів щодо розшуку відповідальних осіб відповідача та відновленню порушених прав позивача, про що в матеріалах справи містяться докази - неодноразові вимоги про повернення коштів, направлені як на адресу відповідача, розміщену в реєстрі юридичних осіб, так і на адреси засновників підприємства відповідача; вказані вимоги повертались адресату через відсутність учасників та керівництва відповідача за місцями їх реєстрації, відмови від отримання кореспонденції.

Стверджує, що з позовом звернувся лише в січні 2019 року, а скаржник за період з 2017 по 2019 рік жодного разу не звертався до позивача ні з вимогою здійснення подальшої передплати, ні стосовно готовності відповідача до подальшого виконання умов договору; станом на 23.07.2019 відповідачем передплата не повернута, про готовність здійснити поставку товару не повідомлено, жодних претензій щодо виконання умов договору не заявлено.

Посилання скаржника на ст.538 ЦК України позивач вважає безпідставним, оскільки відповідач письмово не повідомляв позивача про намір зупинити виконання зобов"язання, зазначає, що відповідних письмових доказів до скарги апелянт не надав, що, на його думку, також підтверджує навмисне ухилення скаржника від виконання умов договору. Позивач вважає, що саме він підставно, згідно вимог ст.538 ЦК України, зупинив виконання зобов"язання з подальшої оплати зі своєї сторони; вважає, що апелянт не довів підстав можливості скористатись ст.538 ЦК України. Вказує, що при візуальному огляді наданого товару встановлена невідповідність замовленого товару та наявність очевидних підстав вважати, що постачальник не виконає свого обов"язку у повному обсязі, а заява постачальника про відсутність наміру подальшого виконання умов договору - підтвердила відмову від виконання договору.

Зауважує, що підставою для дострокового розірвання договору стала відмова скаржника від виконання умов договору стосовно передачі проданого товару в асортименті та якості, узгодженої договором, та відмови покупця від прийняття товару, в зв"язку з чим було прийнято рішення замовника про припинення договору на підставі п.3.7, а не сплин строку поставки товару, як вказане подає скаржник.

Також зазначає, що умисне ухилення скаржника від отримання поштової кореспонденції з вимогами позивача, не дає підстав вважати вимогу не пред"явленою (вказаний висновок викладений в Оглядовому листі Вищого господарського суду України від 29.04.2013 № 01-06/767/2013 "Про деякі питання практики застосування господарськими судами законодавства по відповідальність за порушення грошових зобов"язань"). В даному випадку вважає бездіяльність відповідача (отримання передплати, не поставку товару, ігнорування вимог про повернення коштів) відмовою від договірних зобов"язань, що надає право позивачу для відмови від договору, регламентоване ч.1 ст.665 ЦК України, яке ним реалізовано у вимозі від 06.12.2017 № 0612/2-1. З урахування законної відмови від договору, припинення зобов"язань у разі його розірвання, не поставки товару у строк, неповернення передплати, вважає законним ухвалене судом рішення про повернення передплати.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 03.07.2019 року (колегія суддів у складі: Іванов О.Г. (головуючий, доповідач), Широбокова Л.П., Антонік С.Г.) скаржнику відновлено строк на апеляційне оскарження рішення суду; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 05.03.2019 року у справі №904/192/19 та з урахуванням суми спору вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, в порядку письмового провадження; зупинено дію рішення на час розгляду апеляційної скарги; сторонам наданий строк для подання відзиву, заяв, клопотань.

30.07.2019 року розпорядженням керівника апарату суду відповідно до пункту 2.4.6 Засад використання автоматизованої систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи №904/192/19 у зв`язку з відпусткою суддів Антоніка С.Г.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.07.2019, справу №904/192/19 передано колегії суддів у складі: Іванов О.Г. (головуючий, доповідач), Дармін М.О., Широбокова Л.П.

Ухвалою від 30.07.2019 справу № 904/192/19 прийнято до свого провадження вказаною колегією суддів.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.

30 жовтня 2017 року між ТОВ "Укрметпром" (замовник за договором. Позивач по справі та ЗАТ "Промважмаш" ( постачальник за договором, відповідач по справі) укладений Договір про закупівлю товарів № 2711/1-3 (надалі - Договір), відповідно до предмету якого замовник доручає, а постачальник приймає на себе зобов`язання у 2017 - 2018 році поставити замовнику товар, зазначений у Специфікації щодо придбання токарно-карусельного верстата, який був у використанні (не новий), після капітального ремонту, придатний для ремонту колісних пар вагонів метро, а замовник - прийняти і оплатити вказаний товар (п.1.1 договору (а.с.19-21)).

Предмет поставки: токарно-карусельний верстат придатний для ремонту колісних пар вагонів метро. За "Єдиним закупівельним словником" ДК 021:2015 код CPV 42620000-8 - Токарні, розточувальні та фрезерувальні верстати (п. 1.2 договору).

Відповідно до п. 2.1 Договору товар, що постачається Постачальником, повинен бути укомплектований документом, підтверджуючим якість поставленого товару.

Відповідно до п. 3.1 Договору строк поставки товару вказується в специфікації №1 до цього Договору. Постачальник здійснює поставку на умовах франко-склад Постачальника (EXW в редакції Інкотермс 2010).

За пунктами 3.3, 3.4 договору передача-приймання товару здійснюється у присутності представників замовника та постачальника з обов"язковим складанням акта приймання-передачі, який підписується уповноваженими представниками замовника і постачальника; факт приймання-передачі товару засвідчується замовником та постачальником шляхом підписання акту приймання-передачі у 2-х примірниках (по одному примірнику для постачальника та замовника); додатково між замовником та постачальником підписується видаткова накладна.

Пунктом 3.7 договору визначено, що замовник має право відмовитись прийняти товар від постачальника, якщо умови не відповідають умовам зазначеним у специфікації (додаток 1).

Відповідно до п. 4.1. Договору, сума визначена у Договорі складає 1 543 200,00 грн. Розрахунок суми наводиться в Специфікації №1.

Згідно п. 4.2. Договору Замовник оплачує поставлений Постачальником Товар за ціною, зазначеною у Специфікації №1.

Ціна, вказана в Специфікації №1 (Додаток 1), включає вартість перевезення, відвантаження, пакування та маркування, встановлюється твердою і перегляду не підлягає (п. 4.3. Договору).

Відповідно до п. 4.3. Договору, за цільове використання попередньої оплати відповідальність несе Постачальник. Замовник має право контролювати використання наданих Постачальнику сум попередньої оплати.

Відповідно до п. 4.7. договору оплата за поставлений Товар проводиться Замовником після передачі Постачальником рахунку на оплату Товару.

Згідно п. 5.1. Договору постачальник зобов`язаний передати Замовнику Товар в асортименті, кількості, погодженими Сторонами. Якщо Постачальник передав Товар в асортименті, що не відповідає умовам даного Договору, Замовник має право відмовитись від його прийняття та оплати.

Згідно п. 5.2. Договору, якщо Постачальник передав Замовнику частину Товару, асортимент яких відповідає умовам Договору, і частину з порушенням асортименту, Замовник має право на свій вибір:

5.2.1. Прийняти частину Товару, що відповідає умовам Договору, і відмовитись від

решти Товару.

5.2.2. Відмовитись від усього Товару.

5.2.3. Вимагати заміни частини Товару, що не відповідає асортименту, Товаром в асортименті, який встановлено даним Договором.

5.2.4. Прийняти увесь Товар.

У відповідності до п. 7.2.1, 7.2.2 Договору Замовник має право достроково розірвати цей Договір у разі невиконання умов Договору та своїх зобов`язань Постачальником, повідомивши про це його у строк 5-ть днів з дня прийняття такого рішення; контролювати поставку товарів у строки, встановлені цим договором.

Пунктом 11.2 договору передбачено, що розірвання договору здійснюється за взаємною згодою сторін, одностороння відмова від виконання договору (цілком або частково) допускається тільки у випадку істотного порушення умов договору однією із сторін (якщо інше не передбачено самим договором).

Також 30.10.2017 сторонами підписано Специфікацію № 1 до Договору, відповідно до якої поставці підлягав верстат токарно-карусельний, придатний для ремонту колісних пар вагонів метро після капітального ремонту (без експлуатації після капітального ремонту) з установкою системи числового програмного керування верстатом з урахуванням вартості обладнання ЧПУ, у кількості 1 шт. в терміни - 165 днів, вартістю 1 286 000,00 грн, без ПДВ (а.с.22).

При цьому здійснено розшифрування вартості по частинах механізму: механічна частина верстату має бути поставлена у термін 60 днів, її вартість 735 000,00 грн; електрична частина вартістю 173 000 грн поставляється у строк 115 днів; система числового програмного керування верстатом вартістю 378 000 грн поставляється у строк 165 днів.

Ціна обладнання зазначена без урахування транспортних витрат, які несе покупець. Поставка здійснюється за умовами франко-склад постачальника (EXW в редакції Інкотермс 2010).

Розділом 4 специфікації визначено, що термін поставки і ремонту: протягом 165 календарних днів з моменту письмової заявки покупця.

Розділом 5 Специфікації № 1 від 30.10.2017 встановлено наступний порядок оплати товару: Термін оплати поставленого Обладнання:

механічна частина верстата - протягом 5 днів з моменту підписання договору;

електрична частина верстата - на протязі 55 днів з моменту підписання договору;

система числового програмного керування верстатом (ЧПУ) - протягом 110 днів з моменту підписання договору.

Таким чином, з урахуванням умов договору та специфікації щодо поетапної оплати товару, позивач мав здійснити наступну передплату:

- механічної частини у сумі 882 000 грн (735 000 грн + ПДВ 147 000 грн) у строк до 04.11.2017 року;

- електричної частини верстату у сумі 207 600 (173 000 + ПДВ 34600 грн) у строк до 24.12.2017 року;

- системи числового програмного керування верстатом у сумі 453 600 грн (378 000 грн + ПДВ 75 600 грн) у строк до 17.02.2018.

На виконання умов договору відповідачем виставлено позивачу рахунок на оплату від 30.10.2017 № 535, згідно якого вартість токарно-карусельного верстата разом з ПДВ складає 1 543 200,00 грн. (а.с.23).

16.11.2017 позивачем за платіжним дорученням № 455 здійснено передплату за товар згідно рахунку № 535 від 30.10.2017 в сумі 150 000 грн (а.с.24).

Доказів решти оплати, як і доказів поставки товару матеріали справи не містять.

06.12.2017 протоколом загальних зборів ТОВ "Укрметпром" № 17/12/06-1 прийнято рішення про дострокове розірвання договору № 2711/1-3 від 30.10.2017 відповідно до умов п.7.2.1 договору, ст.665 ЦК України, необхідність повідомлення ЗАТ "Промважмаш" про розірвання договору та необхідність повернення передплати (а.с.26).

Листом від 06.12.2017 № 0612/2-1 позивач звернувся до відповідача з вимогою про дострокове розірвання договору та повернення суми попередньої оплати (а.с.27, 28).

Аналогічна вимога направлена відповідачу листом від 05.01.2018 № 0501/2-2 (а.с.29-31) та на адреси засновників підприємства відповідача (а.с.32-38).

Вважаючи договір розірваним, з урахуванням відсутності поставки товару та повернення здійсненої передплати, позивач звернувся з відповідним позовом до господарського суду.

Задовольняючи позовні вимоги частково, місцевий господарський суд дійшов висновку, що матеріалами справи підтверджена наявність передплати за товар, в свою чергу, відповідачем товар позивачу у строки, визначені специфікацією № 1, не поставлений, передплата на вимогу позивача не повернута, що є підставою для стягнення попередньої оплати в примусовому порядку.

Відмовляючи у стягненні процентів за користування чужими грошовими коштами, місцевий господарський суд вказав, що даний вид відповідальності та її розмір не передбачені сторонами у договорі, а посилання позивача на ст.1048 ЦК України є безпідставним, з огляду на врегулювання даною нормою взаємовідносин за договором позики.

Нарахування позивачем інфляційних втрат та відсотків річних суд визнав помилковим, оскільки зобов"язання з повернення попередньої оплати не є грошовим, отже, до нього не може бути застосована ст.625 ЦК України.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, з наступних мотивів.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Правовідносини, що виникли між сторонами у справі на підставі договору поставки є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно положень ст.ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Аналогічні приписи містяться у статті 265 Господарського кодексу України відповідно до якої за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення ЦК України про договір купівлі-продажу.

Статтею 655 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Таким чином, відносини, що виникли між сторонами по справі на підставі договору поставки товару, є господарськими зобов`язаннями, а згідно з приписами статей 193 ГК України, 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

За ст.662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Статтею 663 Цивільного кодексу України передбачено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ч.1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

За приписами ч.1 ст.693 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.

Згідно зі ст.538 ЦК України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання. При зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту. Сторона, яка наперед знає, що вона не зможе виконати свого обов`язку, повинна своєчасно повідомити про це другу сторону. У разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

Згідно статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Звертаючись із позовною заявою, позивач вказав, що ним розірвано договір достроково на підставі п.7.2.1, який регламентує розірвання з підстав невиконання умов договору та своїх зобов"язань постачальником, а вимога про повернення суми передплати не виконана, попередню оплату в розмірі 150 00 грн відповідачем не повернуто. При цьому, підставою дострокового розірвання договору позивач зазначив ту обставину, що у місці визначеному відповідачем, позивачу надано замість обумовленого договором обладнання, інше устаткування, яке не відповідало умовам договору, крім того, не у повному комплекті, а також стверджував, що його повідомлено представниками відповідача про відсутність наміру продовжувати виконання умов договору з боку відповідача.

Колегія суддів зазначає, що згідно умов договору та специфікації щодо поетапної оплати товару, позивач мав здійснити наступну передплату за товар:

- механічної частини верстату у сумі 882 000 грн (735 000 грн + ПДВ 147 000 грн) у строк до 04.11.2017 року;

- електричної частини верстату у сумі 207 600 (173 000 + ПДВ 34600 грн) у строк до 24.12.2017 року;

- системи числового програмного керування верстатом у сумі 453 600 грн (378 000 грн + ПДВ 75 600 грн) у строк до 17.02.2018.

Рахунок на повну суму вартості товару - верстату (1 543 200 грн) позивач отримав 30.10.2017.

В свою чергу, позивач здійснив оплату першої (механічної) частини верстату, яка мала становити 882 000 грн та бути оплаченою в строк до 04.11.2017, тільки 16.11.2017 та лише в сумі 150 000 грн.

Таким чином, колегія суддів констатує, що саме позивачем були порушені умови договору про закупівлю товарів від 30.10.2017 в частині здійснення повної та своєчасної передоплати за товар.

Крім того, слід зауважити, що умовою поставки товару є строк 165 днів з моменту письмової заявки покупця (п.4 специфікації), якої матеріали справи не містять, жодною із сторін під час розгляду справи судам обох інстанцій така заявка не надавалась.

За приписами ч.1 ст.613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку.

З огляду на відсутність в матеріалах справи заявки покупця на поставку товару, порушення самим позивачем умов договору стосовно здійснення передоплати за першим етапом поставки, приписи ст.ст.538, 613 ЦК України, слід зазначити, що обов"язок з поставки товару відповідачем у спірних відносинах не наступив.

З огляду на викладене, доводи позовної заяви про порушення умов договору відповідачем є безпідставними, спростованими матеріалами справи, нормами чинного законодавства.

Крім цього, згідно з вимогами п.п.3.3, 3.4 договору передача товару здійснюється у присутності замовника і постачальника, а факт приймання-передачі товару має засвідчуватись актом, підписаним сторонами, втім, доказів підтвердження доводів позовної заяви, що позивачу у місці, визначеному відповідачем, був переданий товар невідповідної якості та він від його приймання відмовився, матеріали справи не містять, як не містять доказів повідомлення відповідачем позивача про відсутність намірів виконувати зобов"язання за договором (про що також зазначено у позовній заяві).

Згідно зі ст.ст.76-79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно з вимогами ст.80 ГПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

З урахуванням викладених норм права, колегія суддів констатує, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами порушення (істотне порушення) умов договору відповідачем, що надавало би йому право за умовами п.7.2.1 договору достроково розірвати договір в односторонньому порядку (у разі невиконання умов договору та своїх зобов"язань постачальником).

Враховуючи наведене, є безпідставним, здійсненим з порушенням норм чинного законодавства дострокове розірвання договору з боку позивача в односторонньому порядку, отже, договір є таким, що діє.

Оскільки момент поставки товару пов"язаний з письмовою заявкою покупця, якої матеріали справи не містять, як і доказів її вручення відповідачу (постачальнику), отже, строк поставки товару є таким, що не наступив, самим позивачем первісно здійснено порушення умов договору в частині здійснення передоплати товару, безпідставно розірвано договір в односторонньому порядку, то застосування до спірних відносин ст.693 ЦК України є безпідставним, як і задоволення позовних вимог в частині повернення передплати.

Господарський суд належної правової оцінки укладеному між сторонами договору та специфікації, правовідносинам сторін, не надав, обґрунтованих правових висновків доказам, наявним у справі не навів, що стало підставою неповного з"ясування обставин справи, прийняття рішення з порушенням норм матеріального права, що має наслідком його скасування.

Отже, доводи апеляційної скарги в частині порушення судом норм матеріального права знайшли своє підтвердження, що є підставою для часткового задоволення апеляційної скарги.

В свою чергу, колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги стосовно порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що виразилось у розгляді справи без сторони належним чином повідомленої про час та місце розгляду справи, з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 93 ЦК України місцезнаходження юридичної особи визначається місцем її державної реєстрації, якщо інше не встановлено законом.

Поштова кореспонденція направлялась відповідачу у справі в установленому порядку на адресу, вказану у спеціальному витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (49000, Дніпропетровська область, м. Дніпро, пр. Миру, буд.65, к.24) (а.с. 57-59).

Матеріали справи не містять заяви Відповідача про зміну його місцезнаходження під час розгляду справи.

Пунктом 99 Правил надання поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №270 від 05.03.2009, передбачено, що рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка", рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час видачі у приміщенні об`єкта поштового зв`язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, який проживає разом з ним.

У разі відсутності адресата до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

За змістом пункту 116 зазначених Правил у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення, внутрішні поштові перекази зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення. Не вручені з поважних причин рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка" повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через п`ять календарних днів з дня надходження листа до об`єкта поштового зв`язку місця призначення із зазначенням причини невручення.

Відповідно до пункту 117 Правил поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику у разі закінчення встановленого строку зберігання.

Відповідно до ч. 7 статті 120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Відповідно до п. 5 частини шостої статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

В матеріалах справи містяться оригінали повідомлень про вручення поштового відправлення, які не отримано відповідачем у зв`язку "із закінчення встановленого строку зберігання" (а.с. 68-71, 89-96).

Колегія суддів констатує, що причини повернення (невручення) поштового відправлення співробітниками поштового зв`язку зазначені на стандартному бланку Ф.20, який не містить такої графи як "за відсутністю особи за адресою місцезнаходження".

В той же час,

- дії співробітників пошти, спрямовані на вручення одержувачу поштового відправлення;

- невручення поштового відправлення через відсутність адресата;

- залишення у абонентській поштовій скриньці адресата повідомлення про надходження поштового відправлення;

- збереження об`єктом поштового зв`язку місця призначення не вручених з поважних причин рекомендованих листів та їх повернення за зворотною адресою,

у своїй сукупності свідчать саме про відсутність відповідного учасника судового процесу за адресою свого місцезнаходження або про свідому відмову від отримання копії судового рішення.

Відповідач в апеляційній скарзі зазначив, що не отримував жодної кореспонденції від місцевого господарського суду, всупереч тому, що іншу кореспонденцію отримує вчасно, втім, вказані доводи спростовані також здійсненням повернення ухвали суду апеляційної інстанції про відкриття апеляційного провадження, направленої на юридичну адресу підприємства, яка повернулась з відміткою "за закінченням терміну зберігання".

Враховуючи наведене, беручи до уваги, що об`єкт поштового зв`язку в даному випадку є незаінтересованою особою у вирішенні спору, ненадання Відповідачем будь-яких доказів неналежного виконання співробітниками пошти своїх обов`язків, колегія суддів вважає, що неотримання судових повісток (листів з ухвалами суду) відповідачем та повернення їх до суду з поміткою "повернуто відправнику за закінченням встановленого строку зберігання" є наслідками свідомого діяння (бездіяльності) відповідача щодо їх належного отримання.

За таких обставин, господарським судом були вжиті достатні заходи для повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи № 904/192/19.

З огляду на наведене, відповідно до ч. 7 статті 120 ГПК України Відповідач вважається повідомленим про відкриття провадження у справі та призначені судові засідання належним чином, оскільки судом було виконано всі покладені на нього обов`язки, а Відповідач, натомість, проявив процесуальну бездіяльність. Тому судові засідання проведено за відсутності його повноважного представника і причини неявки цього представника у засідання судом не визнано поважними.

Відповідно до п.п. 1, 3, 4 до ч. 1 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є неповне з`ясування обставин, що мають значення справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

За наведених вище обставин, які були встановлені у ході апеляційного провадження у даній справі, колегія суддів апеляційного господарського суду, проаналізувавши застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, доходить висновку, що доводи апеляційної скарги про неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, порушення норм матеріального права знайшли своє підтвердження.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду є таким, що не відповідає нормам матеріального та процесуального законодавства, в зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення господарського суду підлягає скасуванню. Слід прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Колегія суддів звертає увагу позивача, що останній не позбавлений права звернутись до господарського суду з позовом про розірвання договору в судовому порядку та повернення коштів на підставі ст.1212 ЦК України, як безпідставно утримуваних.

Зважаючи на часткове задоволення апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв`язку із апеляційним оскарженням, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 269, 275, 277, 282-284 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства "Промважмаш", м. Дніпро на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 05.03.2019 року у справі №904/192/19 - задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 05.03.2019 року у справі № 904/192/19 - скасувати.

В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрметпром", м. Дніпро до Закритого акціонерного товариства "Промважмаш", м. Дніпро про стягнення 184 764 грн. - відмовити.

Судові витрати за подання позову покласти на позивача.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрметпром", м. Дніпро на користь Закритого акціонерного товариства "Промважмаш", м. Дніпро 3375,00 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Видачу відповідного наказу, з урахуванням необхідних реквізитів, доручити Господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду лише у випадках, передбачених пунктом 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України, протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення .

Повне рішення складено та підписано 30.07.2019.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя Л.П. Широбокова

Суддя М.О. Дармін