ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"22" липня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/1385/19

Господарський суд Одеської області у складі:

судді С.В. Літвінова

при секретарі Т.А. Липі

за участю представників:

від позивача - не з`явився

від відповідача - Боровицька Л.О. - довіреність

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Державне підприємство "Ізмаїльський морський торговельний порт"; (вул.Портова, 7,Ізмаїл,Одеська область,68600)

до відповідача: Приватне акціонерне товариство "Українське Дунайське пароплавство" (вул. Пароходна, 28, Ізмаїл, Одеська область, 68600)

про стягнення 34259,13 грн.;

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Ізмаїльський морський торговельний порт" звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до Приватне акціонерне товариство "Українське Дунайське пароплавство", в якому просить господарський суд: про стягнення 34259,13 грн..

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне відповідачем договору №35 КВ-П/438 КФО від 08.12.2016р. та договору №51 КВ-П/805 СЕФ від 14.12.2018р. про надання послуг з обслугогування флоту.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 27.05.2019 року було відкрито позовне провадження у справі № 916/1385/19 за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідач, 18.06.2019 року надав суду відзив на позов, відповідно якому проти позову заперечує частково в сумі 7922,10грн. та просить суд відмовити позивачу в задоволені позовних вимог в частині 26337,03грн..

Обґрунтовуючи відзив, відповідач зазначає, що позивачем невірно здійснений розрахунок пені, 3% річних та індексу інфляції та надає свій розрахунок.

Позивач своїм правом на надання відповіді на відзив не скористався але надав 10.07.2019р. клопотання в якому позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить справу розглянути без участі представника.

Представник відповідача заперечення викладені у відзиві підтримав в повному обсязі.

У судовому засіданні 22.07.2019р. було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив.

Між Державним підприємством «Ізмаїльський морський торговельний порт» (далі - ДП «ІЗМ МТП», Позивач) і Приватним акціонерним товариством «Українське Дунайське пароплавство» (далі - ПрАТ «УДП», Відповідач) укладено Договір № 35 КВ-П/438 КФО від 08.12.2016 та Договір № 51 КВ-П/805 СЕФ від 14.12.2018 про надання послуг з обслуговування флоту (далі - Договори).

Відповідно до п. 2.5 Договорів Підприємство своєчасно оформлює і передає

Судновласнику рахунки на оплату послуг, наданих Підприємством, з підтверджуючими документами.

На виконання пункту 2.5. договорів ДП «ІЗМ МТП» виставило до сплати 27 (двадцять рахунків на загальну суму 1 180 055,92 грн, які були направлені ПрАТ «УДП» разом із актами виконаних робіт кур`єром. Факт отримання рахунків Судновласником підтверджується записами Журналу реєстрації вихідної кореспонденції економічного сектору ФП (рахунки ПрАТ «УДП» на оплату). Крім того, доказами отримання рахунків, також є їх оплата.

Позивач посилається на п. 4.3. Договорів, яким передбачено, що рахунки за послуги, надані Підприємством, сплачуються Судновласником не пізніше 5 (п`ять) робочих днів з дати отримання рахунку, оформленого на підставі підписаного уповноваженими представниками та скріпленого печатками обох Сторін Акту наданих послуг.

Позивач зазначає, що Судновласник не виконав належним чином свого зобов`язання щодо оплати виставлених рахунків у повному обсязі та в строк.

Враховуючи оплату відповідачем свого зобов`язання з порушенням строку позивач на підставі ст. 231 ГК України та п. 5.2. Договорів нарахував пеню в розмірі 26926,57грн.

Крім того, враховуючи ст. 625 ЦК України та п. 5.1. Договорів нарахував відповідачу 3% річних в розмірі 2243,89грн. та інфляційні в розмірі 5088,67грн.

Враховуючи неналежне виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договорами позивач звернувся до суду з позовною заявою, згідно якої просить суд стягнути з відповідача пеню в розмірі 26926,57грн, 3% річних в розмірі 2243,89грн., інфляційні в розмірі 5088,67грн. та витрати на оплату судового збору в сумі 1921грн.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, суд дійшов наступних висновків.

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: припинення правовідношення.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Він може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ст.ст.202, 205 Цивільного кодексу України).

За положеннями ч.ч.1, 2 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За приписами ст. 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію: передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За правилами ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст.530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст.627 ЦК України, відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Аналогічні положення містяться в ч.ч.1,7 ст.193 ГК України, в яких визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом; не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 3 ст. 903 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Стаття 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

Як встановлено судом, дійсно між ДП ІМТП та ПрАТ УДП, були укладені Договори №35КВ-П/438КФО від 08.12.2016р, та №51КВ-П/805 СЕФ від 14.12.2018р про надання послуг з обслуговування флоту.

Предметом цих договорів є надання ДП ІМТП (Підприємство) послуг суднам, що належать ПрАТ УДП (Судновласник), або знаходяться в його оперуванні, та визначення порядку сплати ПрАТ УДП послуг, що надані ДП ІМТП

Умовами цих договорів передбачені права та обов`язки Підприємства та Судновласника по виконанню цього договору.

Одним із умов цих договорів є строки розрахунків по наданим послугам та відповідальність за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань.

Позивачем в якості доказів порушення ПрАТ УДП умов договорів №35КВ-П/438КФО від 08.12.2016р, та №51КВ-П/805 СЕФ від 14.12.2018р., про надання послуг з обслуговування флоту, були надані розрахунки штрафних санкції. Згідно цих розрахунків, прострочення по сплаті платежів досягають від 21 до 42 днів. На ці дні прострочення і була нарахована пеня та три відсотка річних.

ПрАТ УДП повністю оплатив рахунки які надав позивач, на даний час не має заборгованості перед позивачем, та сплата цих рахунків відбулася з затримкою про що не заперечує відповідач.

Суд погоджується з запереченнями ПрАТ УДП та не погоджується зі строками прострочення та наведеними розрахунками штрафних санкції, які надані позивачем до позовної заяви.

Згідно ст.625 зазначеного кодексу боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як передбачено ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (ч. 1 ст. 631 ЦК України). Згідно зі статтями 251, 253 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення; перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договором №35КВ-П/438КФО від 08.12.2016р передбачені наступні строки виконання зобов`язань: - згідно абзацу 3 п.4.3. цього договору, оплата здійснюється шляхом банківського переказу грошових коштів Судновласника на поточний рахунок Підприємства протягом десяти робочих днів від дати отримання рахунку; - п.5.2. Договору передбачено відповідальність за порушення Судновласником більш ніж на 20 (двадцять) робочих днів строків оплати, вказаних у цьому договорі.

Згідно цього договору, Позивач має право стягнути з Відповідача пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Виходячи з умов даного договору, відповідальність Відповідача перед Позивачем виникає на тридцять перший робочий день прострочення строків оплати. Також виходячи зі змісту п.5.2., розмір пені обчисляється за кожний робочий день прострочення платежу.

Згідно цих умов, прострочення Відповідача по сплаті рахунків є не більше 9 робочих днів, а саме:

- рахунок №1445/6 від 27.12.2018р на суму 20000,00грн., був отриманий ПрАТ УДП 03.01.2019р, повинен був сплачений до 15 лютого 2019р включно, та був сплачений 22 лютого 2019р., тобто з простроченням на 4 робочих днів.

- рахунок №1458/6 від 27.12.2018р на суму 6903,36грн., був отриманий ПрАТ УДП 03.01.2019р, повинен був сплачений до 15 лютого 2019р включно, та був сплачений 22 лютого 2019р., тобто з простроченням на 4 робочих днів.

- рахунок №1446/6 від 28.12.2018р на суму 12346,99грн., був отриманий ПрАТ УДП 03.01.2019р, повинен був сплачений до 15 лютого 2019р включно, та був сплачений 22 лютого 2019р., тобто з простроченням на 4 робочих днів.

- рахунок №1447/6 від 28.12.2018р на суму 12324,31грн., був отриманий ПрАТ УДП 03.01.2019р, повинен був сплачений до 15 лютого 2019р включно, та був сплачений 22 лютого 2019р., тобто з простроченням на 4 робочих днів.

- рахунок №1459/6 від 28.12.2018р на суму 6940,08грн., був отриманий ПрАТ УДП 04.01.2019р, повинен був сплачений до 18 лютого 2019р включно, та був сплачений 22 лютого 2019р., тобто з простроченням на 3 робочих днів.

- Платіжний рахунок №1451/6 від 29.12.2018р, на суму 664,51грн., ПрАТ УДП отримав 03.01.2019р., і повинен був сплатити до 15 лютого 2019р, та сплатив 22 лютого 2019р., тобто з простроченням на 4 робочих днів.

- Платіжний рахунок №1461/6 від 31.12.2018р, на суму 13784,09грн., ПрАТ УДП отримав 03.01.2019р., і повинен був сплатити до 15 лютого 2019р, та сплатив 22 лютого 2019р., тобто з простроченням на 4 робочих днів.

Договором №51КВ-П/805 СЕФ від 14.12.2018р передбачені наступні строки виконання зобов`язань: - згідно абзацу 2 п.4.3. цього договору, оплата здійснюється шляхом банківського переказу грошових коштів Судновласника на поточний рахунок Підприємства протягом п`яти робочих днів від дати отримання рахунку.;- П.5.2. Договору передбачено відповідальність за порушення Судновласником більш ніж на 15 (п`ятнадцять) робочих днів строків оплати, вказаних у цьому договорі, Підприємство має право стягнути з Судновласника пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Виходячи з умов даного договору, відповідальність Відповідача перед Позивачем виникає на двадцять перший робочий день прострочення строків оплати. Також виходячи зі змісту п.5.2., розмір пені обчисляється за кожний робочий день прострочення платежу.

Згідно цих умов, прострочення Відповідача по сплаті рахунків є не більше від 2 до 9 робочих днів, а саме:

- рахунок №16/6 від 11.01.2019р на суму 41489,71грн., був отриманий ПрАТ УДП 15.01.2019р, повинен був сплачений до 12 лютого 2019р включно, та був сплачений 22 лютого 2019р., тобто з простроченням на 7 робочих днів.

- рахунок №18/6 від 16.01.2019р на суму 61270,15грн., був отриманий ПрАТ УДП 17.01.2019р, повинен був сплачений до 14 лютого 2019р включно, та був сплачений 22 лютого 2019р., тобто з простроченням на 5 робочих днів.

- рахунок №20/6 від 16.01.2019р на суму 41237,62грн., був отриманий ПрАТ УДП 17.01.2019р, повинен був сплачений до 14 лютого 2019р включно, та був сплачений 22 лютого 2019р., тобто з простроченням на 5 робочих днів.

- рахунок №24/6 від 21.01.2019р на суму 38389,34грн., був отриманий ПрАТ УДП 17.01.2019р, повинен був сплачений до 14 лютого 2019р включно, та був сплачений 28 лютого 2019р., тобто з простроченням на 9 робочих днів.

- рахунок №25/6 від 21.01.2019р на суму 66810,91грн., був отриманий ПрАТ УДП 22.01.2019р, повинен був сплачений до 19 лютого 2019р включно, та був сплачений 22 лютого 2019р., тобто з простроченням на 2 робочих днів.

- рахунок №26/6 від 21.01.2019р на суму 69567,46грн., був отриманий ПрАТ УДП 22.01.2019р, повинен був сплачений до 19 лютого 2019р включно, та був сплачений 28 лютого 2019р., тобто з простроченням на 6 робочих днів.

- рахунок №30/6 від 21.01.2019р на суму 97739,71грн., був отриманий ПрАТ УДП 22.01.2019р, повинен був сплачений до 19 лютого 2019р включно, та був сплачений 28 лютого 2019р., тобто з простроченням на 6 робочих днів.

- рахунок №34/6 від 21.01.2019р на суму 335,76грн., був отриманий ПрАТ УДП 22.01.2019р, повинен був сплачений до 19 лютого 2019р включно, та був сплачений 28 лютого 2019р., тобто з простроченням на 6 робочих днів.

- рахунок №42/6 від 24.01.2019р на суму 26981,52грн., був отриманий ПрАТ УДП 25.01.2019р, повинен був сплачений до 22 лютого 2019р включно, та був сплачений 28 лютого 2019р., тобто з простроченням на 3 робочих днів.

- рахунок №44/6 від 25.01.2019р на суму 25811,35грн., був отриманий ПрАТ УДП 28.01.2019р, повинен був сплачений до 25 лютого 2019р включно, та був сплачений 28 лютого 2019р., тобто з простроченням на 2 робочих днів.

- рахунок №59/6 від 31.01.2019р на суму 41448,05грн., був отриманий ПрАТ УДП 05.02.2019р, повинен був сплачений до 05 березня 2019р включно, та був сплачений 07.03.2019р., тобто з простроченням на 1 робочий день.

- Платіжний рахунок №66/6 від 04.02.2019р на суму 63302,88 грн., був отриманий ПрАТ УДП 05.02.2019р, повинен був сплачений до 05.03.2019р включно, та був сплачений 07.03.2019р., тобто з простроченням на 1 робочий день.

- рахунок №67/6 від 04.02.2019р на суму 78855,17грн., був отриманий ПрАТ УДП 05.02.2019р, повинен був сплачений до 05.03.2019р включно, та був сплачений 07.03.2019р., тобто з простроченням на 1 робочий день.

- рахунок №73/6 від 05.02.2019р на суму 77971,97грн., був отриманий ПрАТ УДП 06.02.2019р, повинен був сплачений до 06.03.2019р включно, та був сплачений 13.03 2019р., тобто з простроченням на 3 робочих днів.

- рахунок №75/6 від 06.02.2019р на суму 67632,34грн., був отриманий ПрАТ УДП 07.02.2019р, повинен був сплачений до 07.03.2019р включно, та був сплачений 13.03.2019р., тобто з простроченням на 2 робочих днів.

- рахунок №/46/6 від 28.01.2019р на суму 66780,46грн., був отриманий ПрАТ УДП 05.02.2019р, повинен був сплачений до 05 березня 2019р включно, та був сплачений 28лютого 2019р., тобто без прострочення.

- рахунок №47/6 від 28.01.2019р на суму 79783,03грн., був отриманий ПрАТ УДП 05.02.2019р, повинен був сплачений до 05 березня 2019р включно, та був сплачений 28 лютого 2019р., тобто без прострочення.

- рахунок №79/6 від 07.02.2019р на суму 61803,00грн., був отриманий ПрАТ УДП 11.02.2019р, повинен був сплачений до 12.03.2019р включно, та був сплачений 13.03.2019р., тобто без прострочення.

- рахунок №82/6 від 11.02.2019р на суму 50710,37грн., був отриманий ПрАТ УДП 12.02.2019р, повинен був сплачений до 13.032019р включно, та був сплачений 13.03.2019р., тобто без прострочення.

- рахунок №83/6 від 11.02.2019р на суму 49171,78грн., був отриманий ПрАТ УДП 12.02.2019р, повинен був сплачений до 13.032019р включно, та був сплачений 13.03.2019р., тобто без прострочення.

Також, Позивачем були нараховані інфляційні нарахування за період прострочення січень лютий 2019р. Але, як було вказано вище, строк виконання зобов`язань по договорам №35КВ-П/438КФО від 08.12.2016р, та №51КВ-П/805 СЕФ від 14.12.2018р Про надання послуг з обслуговування флоту, є лютий 2019р. тому розрахунок інфляції за рахунками №1445/6 від 27.12.2018р.; №1458/6 від 27.12.2018р; №1446/6 від 28.12.2018р; №1447/6 від 28.12.2018р; №1459 від28.12.2018р; №1451/6 від 29.12.2018р; №1461/6 від 31.12.2018р, є невірним.

Наданий відповідачем розрахунок пені, 3% та інфляційних витрат на думку суду, здійснений належним чином, тому судом підлягають задоволенню позовні вимоги частково, а саме пеня в розмірі 3288,97грн., інфляційні витрати в розмірі 4359,04 грн. та 3 % річних в розмірі 274,09грн. .

Станом на день розгляду справи, позивач заперечень стосовно викладених у відзиві обґрунтувань не надав, правом на подачу відповіді на відзив не скористався.

Згідно з ч.1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ч.1 ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача пропорційно задоволеним вимогам згідно ст.129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 79, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватне акціонерне товариство "Українське Дунайське пароплавство" (вул. Пароходна, 28, Ізмаїл, Одеська область, 68600, ) на користь Державне підприємство "Ізмаїльський морський торговельний порт" (вул.Портова, 7,Ізмаїл,Одеська область,68600, ) пеню в розмірі 3288,97грн. (три тисячі двісті вісімдесят вісім грн. 97 коп.), інфляційні витрати в розмірі 4359,04 грн. ( чотири тисячі триста п`ятдесят дев`ять грн. 04 коп.), 3 % річних в розмірі 274,09грн. (двісті сімдесят чотири грн. 09 коп.) та судовий збір в сумі 441,83 (чотириста сорок одна грн. 83 коп.).

3. В іншій частині позову відмовити.

Наказ видати згідно зі ст. 327 ГПК України.

Повне рішення складено 26 липня 2019 р.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Літвінов