ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2019 рокуСправа № 912/1450/19
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Бестаченко О.Л., за участю секретаря судового засідання Боруш С.М., розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 912/1450/19

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Райз-Схід", 37200, Полтавська область, м. Лохвиця, вул. Аеродромна, буд. 1/1,

до відповідача: Приватного акціонерного товариства "Новомиргородський елеватор", 26000, Кіровоградська обл., Новомиргородський район, м. Новомиргород, вул. Залізнична, буд. 45,

про вилучення майна,

представники:

від позивача - Дробот Ю.М., довіреність № б/н від 18.06.19;

від відповідача - участі не брали.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Райз-Схід" звернулось до господарського суду з позовною заявою, яка містить вимоги до Приватного акціонерного товариства "Новомиргородський елеватор" про вилучення майна, а саме: кукурудзи 3 класу у заліковій вазі 4140,292 тонн з володіння Приватного акціонерного товариства "Новомиргородський елеватор" та передання його в натурі у власність Товариству з обмеженою відповідальністю "Райз-Схід", з покладенням на відповідача витрат по сплаті судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на невиконання відповідачем зобов`язань щодо повернення на вимогу позивача зерна, переданого Приватному акціонерному товариству "Новомиргородський елеватор" на зберігання згідно договору складського зберігання від 31.10.2018 № 79.

Господарським судом ухвалою від 29.05.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 912/1450/19; ухвалено розглядати справу № 912/1450/19 за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 20.06.2019 о 12:00; сторонам встановлено строк для подання заяв по суті справи.

20.06.2019 господарський суд розпочав підготовче засідання.

Протокольною ухвалою від 20.06.2019 на підставі ст. 183 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву в підготовчому засіданні по розгляду справи № 912/1450/19 до 14:00 год. 04.07.2019.

04.07.2019 позивачем подано до суду клопотання про долучення додаткових доказів, які помилково не додано до позовної заяви, а саме: копії заяви (вимоги) вих. № 24 від 14.03.2019 року про відвантаження зерна (повернення зерна) кукурудзи переданого на зберігання, на підставі Договору складського зберігання зерна № 79 від 31 жовтня 2018 року; Print Screen інформації з веб-сайту інформаційно-аналітичного агентства "АПК-ІНФОРМ" про середньозважену ціну однієї тони зерна кукурудзи 3 класу на внутрішньому ринку України станом на 17.05.2019 року.

04.07.2019 господарський суд продовжив підготовче засідання.

Ухвалою від 04.07.2019 закрито підготовче провадження у справі № 912/1450/19 та призначено справу до судового розгляду по суті на 22.07.2019 о 15:10 год.

22.07.2019 господарським судом відкрито судове засідання з розгляду справи по суті.

Представник відповідача в судове засідання 22.07.2019 не з`явився.

Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позов та не повідомив суд про наявність у нього заперечень з приводу заявлених позовних вимог.

Органом поштового зв`язку повернуто конверти з вкладенням (ухвала від 29.05.2019, ухвала від 20.06.2019, ухвала від 04.07.2019) з відміткою "за зазначеною адресою не проживає", які направлялись на адресу відповідача.

Разом з цим, господарський суд вважає відповідача належним чином повідомленим про дату, час та місце проведення підготовчого засідання, оскільки господарським судом ухвали направлено на адресу місцезнаходження відповідача, а саме: 26000, Кіровоградська область, м. Новомиргород, вул. Залізнична, б. 45.

Частиною 3 статті 120 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Згідно з частиною 7 статті 120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Згідно з частиною 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є:

1) день вручення судового рішення під розписку;

2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи;

3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення;

4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;

5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Враховуючи вищезазначене, господарський суд вчинив всі необхідні дії для повідомлення відповідача про дату, час та місце проведення засідання суду.

Стаття 202 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що суд може розглядати справу за відсутності учасника справи, якщо його було належно повідомлено, проте, він не повідомив про причин неявки або така неявка є повторною.

Відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи викладене, а також те, що матеріали справи містять достатньо документів для вирішення спору по суті, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю представника відповідача.

Представником позивача позовні вимоги підтримано повністю.

В судовому засіданні 22.07.2019 судом досліджено докази у справі.

Розглянувши матеріали справи та оцінивши подані докази у справі, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

31.10.2018 між Приватним акціонерним товариством "Новомиргородський елеватор" (Зерновий склад) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Райз-Схід" (Поклажодавець) укладено договір складського зберігання зерна № 79 (далі - Договір) (а.с. 14-18).

Відповідно до п. 1.1. Договору Поклажодавець зобов`язується передати Зерновому складу плоди зернових, зернобобових та олійних культур (далі - Зерно) за заліковою вагою в кількості, яка визначається по фактичній кількості зерна, що надійшло від Поклажодавця і засвідчується відповідними складськими документами, а Зерновий склад зобов`язується прийняти таке Зерно для зберігання, при необхідності довести його до необхідних кондицій умов зберігання, на визначених цим Договором умовах і в установлений строк повернути його Поклажодавцеві або особі, зазначеній ним як одержувач, у стані, передбаченому цим Договором та законодавством.

Згідно п. 3.1. Договору Зерновий склад зобов`язаний, зокрема: прийняти від поклажодавця зерно фактичної якості, але не вище обмежувальних кондицій, забезпечити його належне зберігання у повному обсязі та здійснити відпуск Поклажодавцеві; прийняти зерно на зберігання за фізичною вагою та провести перевірку його якості; повідомити Поклажодавця про умови зберігання зерна; видати складські документи на зерно не пізніше наступного робочого дня після прийняття його на зберігання; надати додаткові послуги по сушінню та очистці зерна у разі невідповідності поставленого на зберігання зерна вимогам базисних кондицій для зберігання; зберігати зерно протягом строку, визначеного в договорі; забезпечити доступ Поклажодавця до зерна для проведення огляду протягом строку його зберігання.

Відповідно до п. 3.3. Договору Поклажодавець зобов`язаний, зокрема, забезпечити доставку зерна за власний рахунок; своєчасно розрахуватися за надані послуги з приймання, зберігання відвантаження, а також додаткові послуги; своєчасно, не пізніше ніж за 7 робочих днів повідомити Зерновий склад про необхідність відпуску чи відвантаження зерна, яке знаходиться на зберіганні та вид транспорту, на який буде відвантажуватись зерно.

Згідно п. 4.1. Договору Поклажодавець сплачує Зерновому складу вартість наданих послуг за діючими у Зерновому складі тарифами, встановлених згідно з Додатком 2 до цього Договору.

Оплата здійснюється щомісячно не пізніше трьох робочих днів з дня пред`явлення Зерновим складом рахунку за надані послуги (п. 4.3. Договору).

Відвантаження зерна Поклажодавцеві здійснюється після відшкодування витрат Зернового складу у повному обсязі (п. 4.5. Договору).

Згідно з пунктом 7.1. Договору строк зберігання зерна становить до 30.04.2019.

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 30.04.2019, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань у повному обсязі (п. 8.1. Договору).

У додатку № 2 сторони погодили тарифи на послуги зернового складу (а.с. 20).

Договір № 79 від 31.10.2018 та Додатки до нього підписані повноважними представниками сторін та скріплені печатками підприємств.

Як вказує позивач, на підставі Договору, Поклажодавець передав зерновому складу на зберігання зерно кукурудзи 3 класу у заліковій вазі 4140,292 тонн (чотири тисячі сорок тонн двісті дев`яносто два кілограми).

Позивачем повідомлено, що складські квитанції на підтвердження передачі зерна на зберігання йому не видавались.

Натомість, позивач підтверджує факт зберігання зерна Приватним акціонерним товариством "Новомиргородський елеватор" витягами № 14299 14318 з Реєстру складських документів на зерно від 08.05.2019 ДП № 002969 ДП № 002988, виданими Державним підприємством "ДЕРЖРЕЄСТРИ УКРАЇНИ", .

Також факт надання послуг Приватним акціонерним товариством "Новомиргородський елеватор" по зберіганню зерна, відповідно до Договору № 79 від 31.10.2019, підтверджується актом № НМЕ00000145 здачі-приймання робіт (надання послуг) від 31.10.2018, актом № НМЕ00000190 здачі-приймання робіт (надання послуг) від 30.11.2018, актом № НМЕ00000268 здачі-приймання робіт (надання послуг) від 31.12.2018 (а.с. 43-45).

До позовної заяви на підтвердження факту передачі зерна додано також копію довідки Приватного акціонерного товариства "Новомиргородський елеватор" від 03.01.2019 № 2, в якій вказано, що станом на 01.01.2019 на ПрАТ "Новомиргородський елеватор" по вул. Залізничній 45, м. Новомиргород, Кіровоградська обл., зберігається згідно договору складського зберігання № 79 від 31 жовтня 2018 року, кукурудза 3 класу (кормові потреби), у кількості 4140,167 тонн, що належить ТОВ "Райз-Схід" () на праві приватної власності (а.с. 41).

Сторонами також підписано акт звірки взаємних розрахунків станом на грудень 2018 року за договором № 79 від 31.10.2018 (а.с. 42).

15.03.2019 позивачем направлено відповідачу заяву на відвантаження зерна від 14.03.2019 № 24, в якій Товариство з обмеженою відповідальністю "Райз-Схід" просить зерновий склад забезпечити відвантаження кукурудзи 3 класу в обсязі 4 140,0 тонн автомобільним транспортом з 20.03.19 по 01.04.19 (а.с 61-62).

Проте, на теперішній час відвантаження зерна відповідачем не здійснено.

Таким чином, позивач вважає, що відповідачем порушено умови укладено Договору складського зберігання зерна № 79 від 31.10.2018 в частині повернення майна на вимогу позивача, що і стало підставою для звернення останнім до суду за захистом свого порушеного права.

Як слідує з викладеного, спір у даній справі виник з приводу повернення відповідачем (як Зерновим складом) прийнятого зерна на користь його володільця, а відтак спірні правовідносини підпадають під правове регулювання Глави 66 Цивільного кодексу України та Закону України "Про зерно та ринок зерна в Україні".

Відповідно до ст. 936 Цивільного кодексу України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності. Договором зберігання, в якому зберігачем є особа, що здійснює зберігання на засадах підприємницької діяльності (професійний зберігач), може бути встановлений обов`язок зберігача зберігати річ, яка буде передана зберігачеві в майбутньому.

У відповідності до ч. 1 ст. 957 Цивільного кодексу України за договором складського зберігання товарний склад зобов`язується за плату зберігати товар, переданий йому поклажодавцем, і повернути цей товар у схоронності.

За змістом ч. 1 ст. 961 Цивільного кодексу України товарний склад на підтвердження прийняття товару видає один із таких складських документів: складську квитанцію; просте складське свідоцтво; подвійне складське свідоцтво.

Законом України "Про зерно та ринок зерна в Україні" визначено, що зберігання зерна - це комплекс заходів, які включають приймання, доробку, зберігання та відвантаження зерна.

Статтею 37 Закону України "Про зерно та ринок зерна в Україні" передбачено, що зерновий склад на підтвердження прийняття зерна видає один із таких документів: подвійне складське свідоцтво; просте складське свідоцтво; складську квитанцію. Складський документ на зерно виписується після передачі зерна на зберігання не пізніше наступного робочого дня. На вимогу особи, яка здала зерно на зберігання, зерновий склад зобов`язаний виписувати окремі складські документи на зерно на будь-які частини зданого на зберігання зерна. Нові складські документи на зерно видаються в обмін на раніше виписані.

Згідно пункту 24 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про зерно та ринок зерна в Україні" визначено, що складські документи на зерно - товаророзпорядчі документи, що видаються зерновим складом власнику зерна як підтвердження прийняття зерна на зберігання та посвідчення наявності зерна і зобов`язання зернового складу повернути його володільцеві такого документа.

Статтею 43 Закону України "Про зерно та ринок зерна в Україні" встановлено якщо зерновий склад приймає зерно на зберігання без видачі простого або подвійного складського свідоцтва, то для підтвердження прийняття зерна на зберігання він повинен видати складську квитанцію. Істотні дані складської квитанції встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 46 Закону України "Про зерно та ринок зерна в Україні" після видачі зерна володільцям складських документів на зерно зернові склади повинні погасити прийняті складські документи на зерно шляхом відмітки на складському документі -погашено. Погашені складські документи на зерно в повторний обіг не допускаються і виключаються з реєстру складських документів на зерно, про що робиться відповідний запис. Погашені складські документи зберігаються зерновим складом протягом трьох років.

Отже, положеннями Закону України "Про зерно та ринок зерна в Україні" визначено чіткий перелік документів, якими підтверджується факт прийняття зерна зерновим складом. До них належать: подвійне складське свідоцтво, просте складське свідоцтво та складська квитанція. При цьому, з положень ст. 46 Закону України "Про зерно та ринок зерна в Україні" слідує, що після повернення зерна володільцям складських документів на зерно обов`язок погашення прийнятих складських документів на зерно (шляхом відмітки на складському документі - погашено) покладається саме на зерновий склад.

Позивачем вказано, що складські квитанції на зерно йому не видавались.

Разом з тим, згідно витягів з Реєстру складських документів на зерно № 14299 -14318 від 08.05.2019, виданих Державним підприємством "Держреєстри України", засвідчено, що за даними основного реєстру Товариство з обмеженою відповідальністю "Райз-Схід" (), станом на 08.05.2019, зберігає на ПрАТ "Новомиргородський елеватор" (), за адресою: 26000, Кіровоградська область, Новомиргородський район, м. Новомиргород, вул. Залізнична, буд. 45, зерно згідно договору складського зберігання від 31.10.2018 № 79. У витягах зазначено наступну інформацію про зерно: кукурудза (3 класу) в заліковій вазі 75006 кг, 100055 кг, 217701 кг, 295462 кг, 368209 кг, 311706 кг, 228381 кг, 152359 кг, 252262 кг, 202827 кг, 250227 кг, 155420 кг, 408927 кг, 354334 кг, 321467 кг, 80343 кг, 26626 кг, 203241 кг, 20809 кг, 114930 кг відповідно, з терміном зберігання - до запитання. На зерно видано складські квитанції АЧ179710, АЧ179716, АЧ179721, АЧ179724, АЧ179727, АЧ179729, АЧ179734, АЧ179740, АЧ179748, АЧ179764, АЧ179766, АЧ179771, АЧ179780, АЧ179790, АЧ179806, АЧ179812, АЧ179821, АЧ179823, АЧ179829, АЧ179832 (а.с. 21-40).

Досліджуючи докази, на які позивач посилається як на підтвердження зберігання відповідачем зерна у кількості 4140,292 тонн, суд зазначає, що за приписами ст. 45 Закону України "Про зерно та ринок зерна в Україні" зернові склади ведуть реєстр складських документів на зерно. Вимоги до реєстру складських документів на зерно та порядок його ведення визначаються Кабінетом Міністрів України.

За змістом п. 1.2. Порядку ведення реєстру складських документів на зерно та зерна, прийнятого на зберігання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.11.2004 № 1569 (надалі - Порядок), основний реєстр складських документів на зерно та зерна, прийнятого на зберігання (далі - Реєстр), - електронна база даних, що формується на основі реєстрів, які ведуться на зернових складах, що містить відомості про зерно (заставне зерно), прийняте зерновими складами на зберігання у визначеному обсязі й до визначеного строку, та про видані ними складські документи на зерно та про держателів таких документів; адміністратор Реєстру - державне підприємство "Держреєстри України", що здійснює створення Реєстру, забезпечує його функціонування, технічне, технологічне та програмне забезпечення ведення Реєстру, відповідає за збереження відомостей та захист від несанкціонованого доступу до Реєстру та від руйнування, має повний прямий доступ до структури єдиної комп`ютерної бази Реєстру, здійснює замовлення, облік, постачання і контроль за використанням реєстраторами бланків складських документів на зерно, бланків витягів з Реєстру, технічне навчання реєстраторів, здійснює інформаційно-довідкове обслуговування Реєстру та виконує інші функції, передбачені цим Порядком; реєстр зернового складу - база даних, що містить відомості про зерно (заставне зерно), що прийняте зерновим складом на зберігання у визначеному обсязі й до визначеного строку, про видані ним складські документи на зерно та про володарів таких документів. Реєстр зернового складу ведеться у двох формах: електронна база даних, яка є складовою частиною Реєстру, та на паперових носіях (Книга реєстрації).

Відповідно до п. 2.2. Порядку при заповненні обов`язкових реквізитів складського документа на зерно (заставне зерно) (далі - складський документ) у реєстр зернового складу (в електронному вигляді) вносяться відомості з присвоєнням їм порядкового номера про складський документ та зерно, на яке такий документ було виписано.

Підпунктом 2.5.4 розділу 2 Положення визначено, що зерновий склад щоденно надсилає державному підприємству "Держреєстри України" дані в електронному вигляді в порядку, визначеному Міністерством аграрної політики України, відомості про видані та погашені зерновим складом протягом попереднього робочого дня складські документи на зерно.

Відомості про погашення складських квитанцій АЧ179710, АЧ179716, АЧ179721, АЧ179724, АЧ179727, АЧ179729, АЧ179734, АЧ179740, АЧ179748, АЧ179764, АЧ179766, АЧ179771, АЧ179780, АЧ179790, АЧ179806, АЧ179812, АЧ179821, АЧ179823, АЧ179829, АЧ179832 у Реєстрі складських документів на зерно відсутні.

Оскільки Реєстр складських документів на зерно є електронною базою даних, що формується на основі інформації реєстрів, які ведуться на зернових складах, і у згаданому реєстрі міститься інформація про наявність непогашених складських квитанцій, виданих відповідачем позивачу на підтвердження прийняття кукурудзи (3 класу) загальною заліковою вагою 4140,292 тонн, суд вважає доведеними твердження позивача про те, що станом на момент розгляду справи передане зерно вагою 4140,292 тонн повернуто позивачу не було.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 938 Цивільного кодексу України зберігач зобов`язаний зберігати річ протягом строку, встановленого у договорі зберігання. Якщо строк зберігання у договорі зберігання не встановлений і не може бути визначений виходячи з його умов, зберігач зобов`язаний зберігати річ до пред`явлення поклажодавцем вимоги про її повернення.

Одночасно положення ст. 953 Цивільного кодексу України встановлено, що зберігач зобов`язаний на першу вимогу поклажодавця повернути річ, навіть якщо строк її зберігання не закінчився.

За приписами ст. 35 Закону України "Про зерно та ринок зерна в Україні" зерновий склад зобов`язаний за першою вимогою володільця складського документа повернути зерно, навіть якщо передбачений договором складського зберігання строк його зберігання ще не закінчився.

Отже, згідно наведених законодавчих норм у відповідача наявний обов`язок повернути зерно зі зберігання за вимогою позивача, навіть якщо строк зберігання такого зерна не закінчився.

Як свідчать обставини справи, позивач звертався до відповідача із заявою про відвантаження кукурудзи (3 класу) в кількості 4 140,0 тонн, проте, як зазначає позивач, на теперішній час відвантаження зерна відповідачем не здійснено.

Господарський суд враховує положення п. 4.3., 4.4, 4.5. Договору, відповідно до яких оплата здійснюється щомісячно не пізніше трьох робочих днів з дня пред`явлення Зерновим складом рахунку за надані послуги; у випадку несплати Поклажодавцем вартості послуг з приймання, очищення, сушіння та зберігання в термін, вказаний в п. 4.3. Договору, Зерновий склад має право без згоди Поклажодавця утримати заборгованість зерном по ринковій ціні на дату стягнення шляхом реалізації відповідного об`єму зерна від імені Поклажодавця і внесення коштів в касу Зернового складу; відвантаження зерна Поклажодавцеві здійснюється після відшкодування витрат Зернового складу у повному обсязі.

Відповідачем не надано до матеріалів справи доказів пред`явлення Зерновим складом рахунків на оплату послуг. За твердженням представника позивача, такі рахунки Товариству з обмеженою відповідальністю "Райз-Схід" не пред`являлись, здійснити оплату наданих послуг не видається можливим у зв`язку з накладенням арештів на рахунки відповідача.

В силу положень ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Пунктом 5 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України визначено, що способами захисту прав та інтересів може бути примусове виконання обов`язку в натурі.

За таких обставин, невиконання відповідачем покладених на нього зобов`язань за Договором складського зберігання зерна дає позивачу право на захист порушених прав позивача шляхом спонукання відповідача до виконання обов`язку відповідно до приписів п. 5 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач в порушення прийнятих на себе зобов`язань за Договором складського зберігання зерна та приписів ст. 953 Цивільного кодексу України, ст. 35 Закону України "Про зерно та ринок зерна" на момент розгляду справи не повернув належного позивачу зерна кукурудзи (3 класу) у кількості 4140,292 тонн. Дана обставина відповідачем не заперечена, будь-яких доказів в спростування вищевикладеного відповідач до суду не надав.

Враховуючи наведене, господарський суд дійшов висновку щодо підтвердження наявності обов`язку відповідача повернути позивачеві в натурі зерно кукурудзи (3 класу) у кількості 4140,292 тонн. Позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір, сплачений позивачем за подання позову, покладається на відповідача повністю.

Керуючись ст. ст. 74, 76, 77, 129, 233, 236-241, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Вилучити майно, а саме: кукурудзу 3 класу у заліковій вазі 4140,292 тон (чотири тисячі сто сорок тон 292 кілограми) з володіння Приватного акціонерного товариства "Новомиргородський елеватор" (26000, Кіровоградська область, м. Новомиргород, вул. Залізнична, 45, ідентифікаційний код 00954685) та передати його в натурі у власність Товариства з обмеженою відповідальністю "Райз-Схід" (37200, Полтавська область, м. Лохвиця, вул. Аеродромна, буд. 1/1, ідентифікаційний код 41104731).

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Новомиргородський елеватор" (26000, Кіровоградська область, м. Новомиргород, вул. Залізнична, 45, ідентифікаційний код 00954685) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Райз-Схід" (37200, Полтавська область, м. Лохвиця, вул. Аеродромна, буд. 1/1, ідентифікаційний код 41104731) 276 364,49 грн судового збору за подання позовної заяви.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Належним чином засвідченні копії рішення направити Товариству з обмеженою відповідальністю "Райз-Схід" (37200, Полтавська область, м. Лохвиця, вул. Аеродромна, буд. 1/1); Приватному акціонерному товариству "Новомиргородський елеватор" (26000, Кіровоградська обл., Новомиргородський район, м. Новомиргород, вул. Залізнична, буд. 45).

Повне рішення складено 26.07.2019.

Суддя О.Л. Бестаченко