номер провадження справи 5/110/19
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.07.2019 Справа № 908/1574/19

м. Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі: судді Проскурякова К.В., при секретарі Рачук О.О., розглянувши матеріали справи

За позовом: Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Запорізького обласного управління (69063, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 48, )

До відповідача: Фізичної особи-підприємця Алексєєва Андрія Вадимовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

про стягнення 17 217,94 грн.

Без виклику представників сторін

СУТНІСТЬ СПОРУ:

В провадженні Господарського суду Запорізької області знаходиться справа №908/1574/19 за позовом Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Запорізького обласного управління до Фізичної особи-підприємця Алексєєва Андрія Вадимовича про стягнення 17 217,94 грн.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.06.2019р. справу №908/1574/19 розподілено судді Проскурякову К.В.

Ухвалою суду від 25.06.2019р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №908/1574/19 в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та без повідомлення учасників справи. Присвоєно справі номер провадження - 5/110/19.

Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення. Судом у судовому засіданні 29.07.2019р. підписано вступну та резолютивну частини рішення

Відповідно до ч. 3 ст. 222 Господарського процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.

В обґрунтування своєї позиції позивач у позовній заяві посилається на наступне: 03.04.2017р. між ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Запорізького обласного управління та ФОП ОСОБА_1 укладено договір на еквайрингове обслуговування торгово-сервісного підприємства №08ТЕ201695. 08.11.2017р. банк з вимогою за вих. №107.0265/8/2874 звернувся до відповідача з проханням погасити заборгованість в сумі 1 780,00 грн. за оренду устаткування та повернути устаткування. Також 18.09.2018р. банк звернувся до відповідача з претензією за вих. №107.14/1 погасити заборгованість за період з квітня 2017 р. по вересень 2018р. у сумі 5 080,00 грн. за оренду устаткування та повернути устаткування. Однак, відповіді від відповідача не отримав. Таким чином, у відповідача за період з 27.04.2017р. по 19.05.2019р. виникла заборгованість за оренду устаткування в розмірі 7 480,00 грн. У зв`язку з порушенням відповідачем строків орендної плати позивачем нараховано пеню в розмірі 2 987,94 грн., а також просить суд стягнути з відповідача вартість устаткування в розмірі 6 750,00 грн. На підставі викладеного, посилаючись ст.ст. 11, 526, 530, 617, 620, 629 Цивільного кодексу України, ст.ст. 174, 193, 218, 230 Господарського кодексу України, позивач просить суд позов задовольнити.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі №908/1574/19 від 25.06.2019р. була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, а саме: АДРЕСА_1.

З матеріалів справи вбачається, що до суду повернуто зазначену копію ухвали суду з відміткою пошти «за зазначеною адресою не проживає».

Відповідно до ч. 7 ст. 120 ГПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Згідно з ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Запропонований ухвалою суду про відкриття провадження від 05.03.2019р. №908/512/19 відзив на позовну заяву та додані до нього документи відповідач на адресу суду не надіслав, правами, передбаченими ст. 42 ГПК України, не скористався.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Щодо клопотання позивача про зміну найменування від 26.07.2019р. за вих. №107.20/2-1248, у якому позивач просить суд змінити найменування юридичної особи, а саме позивача з Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України» на належне - Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України», у зв`язку із тим, що 05.06.2019р. Кабінетом Міністрів України прийнято постанову «Питання акціонерного товариства «Державний щадний банк України» за №568, якою у новій редакції затверджено Статут акціонерного товариства «Державний ощадний банк України». 10.07.2019р. вказана Постанова набрала чинності. 18.07.2019р. тип Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» було змінено з публічного на приватне, у зв`язку з чим, було змінено найменування Банку - на Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України». Вказане підтверджено додатками до клопотання.

З огляду на зазначене, у зв`язку з зміною найменування позивача - Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України» на Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України», суд дійшла висновку щодо наявності підстав для заміни найменування позивача.

Наявні матеріали справи дозволяють розглянути справу по суті.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи у судовому засіданні без виклику представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 03.04.2017р. між Публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" (далі - Банк) в особі філії - Запорізького обласного управління та Фізичною особою-підприємцем Алексєєвим Андрієм Вадимовичем (далі - Торговець) було укладено Договір на еквайрингове обслуговування торгово-сервісного підприємства №08ТЕ201695 (далі - Договір).

Розділом 2 визначено предмет Договору, а саме відповідно до п. 2.1. - 2.4. Договору, цей Договір регулює порядок взаємодії між Торговцем і Банком під час технологічного, інформаційного обслуговування Банком Торговця та з проведення платежів і розрахунків за Операціям, здійсненими з використанням Спеціального платіжного засобу відповідної Платіжної системи під час оплати товарів, робіт та/або послуг в Торговельних точках Торговця (здійснення еквайрінгу). За даним Договором Торговець бере на себе зобов`язання приймати в Торговельних точках Торговця до сплати СПЗ в якості рівноцінного платіжного засобу за товари, роботи та/або послуги за процедурою, що визначена в цьому Договорі. Банк забезпечує на умовах цього Договору обробку документів і перерахування коштів на поточний рахунок Торговця за операціями, які були проведені за допомогою СПЗ з використанням Устаткування Банку. Для проведення платежів здійсненими з використанням Спеціального платіжного засобу відповідної Платіжної системи під час оплати товарів, робіт та/або послуг у Торговельних точках Торговця Банк передає в строкове, платне, тимчасове користування Торговцю Устаткування, порядок та умови користування яким визначаються в цьому Договорі. Строк оренди Устаткування обчислюється з дати підписання Сторонами Акта приймання-передавання Устаткування, форма якого наведена в Додатку 8 до цього Договору, та становить 1 (один) рік.

Відповідно до пп. 3.1.1, 3.1.3., 3.1.6. п. 3.1. Договору, Банк зобов`язується цілодобово проводити Авторизацію Операцій, які здійснюються з використанням СПЗ в Торгівельних точках Торговця; здійснювати зарахування коштів на поточний рахунок Торговця, зазначений Торговцем у Додатку 5 до цього Договору, не пізніше 2 (двох) робочих днів з дня надходження до Банку звітів Торговця про проведені операції з використанням СПЗ під час здійснення еквайрінгу, за винятком випадків, коли Операція визнається недійсною відповідно до умов, зазначених у розділі 8 цього Договору; передати Торговцю в тимчасове користування (оренду) Устаткування, зазначене в Додатку 7 до цього Договору шляхом підписання уповноваженими представниками Сторін Акта приймання-передавання Устаткування, форма якого наведена в Додатку 8 до цього Договору, в робочому стані, придатному для використання за цільовим призначенням відповідно до п. 2.3. цього Договору. Виставляти рахунок Торговцю на суму орендної плати не пізніше 5-го числа місяця, наступного за розрахунковим періодом сплати оренди.

Торговець зобов`язався: проводити операції з використанням СПЗ тільки після одержання коду авторизації в Процесинговому центрі; приймати СПЗ як платіжний засіб, рівноцінний готівці, використовуючи ті самі ціни та умови оплати у валюті платежу, що і при оплаті готівкою; виконувати встановлені цим Договором та законодавством України вимоги з товарно-касового обліку при здійсненні Операцій з використанням СПЗ; перевіряти відповідність суми на товарному чеку сумі на Чеку Устаткування; приймати всі дійсні СПЗ без будь-якої дискримінації і разі їх належного представлення до оплати; до 20:00 години кожного робочого дня направляти звіти шляхом передавання даних за проведеними даних, за проведеними по Операціях з використанням Устаткування (балансування РОS-терміналу по погоджених із Банком каналах зв`язку; використовувати для обслуговування операцій з використанням СПЗ надане Банком у тимчасове користування (оренду) устаткування в торгівельних точках Торговця; своєчасно вносити орендну плату в розмір й порядку, передбаченому Розділом 7 цього Договору (пп. 3.2.1, 3.2.2, 3.2.8, 3.2.11, 3.2.28 п. 3.2 Договору).

Торговець надає Банку щоденний звіт по всіх проведених Операціях з використанням СПЗ за допомогою Устаткування, що надане та обслуговується Банком, шляхом пересилання відповідної інформації по погодженому Сторонами каналу зв`язку в кінці кожного робочого дня (п. 6.1. Договору).

У пункті 7.4 Договору встановлено, що розмір орендної плати складає 300 (триста) грн. 00 коп., у тому числі ПДВ 50 (п`ятдесят) грн. 00 коп., за місяць оренди за кожну одиницю Устаткування згідно з Додатком № 7 до цього Договору. Орендна плата сплачується з урахування умов та розміру згідно п. 7.4. в безготівковому порядку на поточний рахунок Банку, зазначений в розділі 14 до цього Договору, протягом 5 (п`яти) банківських днів від дня отримання оригіналу рахунку, виставленого Банком. У випадку пролонгації Договору на кожний наступний рік відповідно до п. 12.3. цього Договору, Торговець зобов`язаний сплачувати/сплатити орендну плату з урахуванням умов та розміру, які зазначено в п. 7.4. цього Договору, в безготівковому порядку на поточний рахунок Банку, відповідно до п. 7.5. протягом 5 (п`яти) банківських днів від дня отримання оригіналу рахунку, виставленого Банком. (п. п. 7.5 Договору).

Відповідно до п. 9.1. Договору, усі спори, що виникають між Сторонами за цим Договором, підлягають врегулюванню шляхом переговорів. У випадку неможливості врегулювання спору шляхом переговорів такий спір підлягає розгляду в судовому порядку відповідно до вимог чинного законодавства України.

Даний Договір набуває чинності з дня його підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення їх підписів відбитками печаток сторін і діє протягом 1 (одного) року. При цьому, у випадку невиконання будь-якою із сторін своїх зобов`язань за цим Договором строк дії Договору продовжується до повного виконання Сторонами всіх своїх зобов`язань за цим Договором (п. 12.1. Договору).

Між сторонами було підписано Додаткові угоди 1-8, які скріплені підписами з обох сторін.

Судом враховано, що станом на час подання позовної заяви договір є чинним. Доказів розірвання договору чи додаткових угод або визнання недійсними суду не надано.

Відповідно до п.п. 1.8, 1.9, 1.42 ст. 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" визначено, що еквайрингова установа (еквайр) - це юридична особа, яка здійснює еквайрінг. Еквайрінг - послуга технологічного, інформаційного обслуговування розрахунків за операціями, що здійснюються з використанням електронних платіжних засобів у платіжній системі; торговець - суб`єкт підприємницької діяльності, який, відповідно до договору з еквайром або платіжною організацією, приймає до обслуговування платіжні інструменти з метою проведення оплати вартості товарів чи послуг (включаючи послуги з видачі коштів у готівковій формі).

Згідно ст. 11 ЦК України, визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Аналогічні положення містить ст. 174 Господарського кодексу України, згідно з якою господарські зобов`язання між суб`єктами господарювання виникають, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом.

Матеріали справи свідчать про те, що між сторонами у справі виникли зобов`язання, які за своєю правовою природою є правовідносинами, що випливають із договору найму (оренди).

Відповідно до ст. 283 Господарського кодексу України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

При цьому п. 6 зазначеної норми визначено, що до відносин оренди застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно, ст. 759 ЦК України визначено зміст зобов`язань з оренди, зокрема, згідно вказаної норми, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 760 ЦК України предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживча річ).

За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму; плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (ч. ч. 1, 5 ст. 762 ЦК України).

За умовами ч. 1 ст. 763 ЦК України, договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Також, згідно з ч. 4 ст. 284 ГК України строк договору оренди визначається за погодженням сторін.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно статті 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У відповідності до ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Матеріалами справи підтверджено, що Додатком №5 до Договору сторонами узгоджено картку торговця, згідно з якою Торговцем визначено відповідача, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, вказано його поточний рахунок та визначено назву торгівельної мережі, а саме Продукти "Патріот".

Умовами Договору, а саме пунктом 2.4. Договору сторони погодили, що строк оренди устаткування обчислюється з дати підписання сторонами акта приймання-передачі устаткування, форма якого наведена в Додатку №8 до цього Договору, та становить 1 (один) рік.

Відповідно до підписаного між сторонами у справі 03.04.2019р. Додатку №8 до Договору на еквайрингове обслуговування торгово-сервісного підприємства №08ТЕ201695 від 03.04.2017р. Банк передав, а Торговець прийняв у строкове, платне тимчасове користування наступне устаткування: Ingenico іСТ250 PGEM (GPRS), заводський номер НОМЕР_2 у кількості 1 шт., балансова вартість якого складає 6 750,00грн.

Підписаний між сторонами у справі 03.04.2017р. Додаток №8 до Договору підтверджує факт передачі позивачем та прийняття відповідачем у строкове, платне тимчасове користування устаткування: : Ingenico іСТ250 PGEM (GPRS), заводський номер НОМЕР_2 у кількості 1 шт.

Враховуючи наведене, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість з орендної плати у розмірі 7 480,00 грн.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ч. 2 ст. 530 ЦК України).

Позивачем на адресу відповідача було надіслано Вимогу про повернення устаткування від 08.11.2017р. за вих. №107.0265/8/2874 та Претензію від 18.09.2018р. за вих. №107.14/1-507, у яких позивач повідомляв відповідача про невиконання взятих на себе зобов`язань за Договором, також зазначав про необхідність повернення устаткування та сплати заборгованості.

Однак, відповіді від відповідача позивачем отримано не було отримано.

Згідно з ч. 2 ст. 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Пунктом 2 частини 1 статті 42 ГПК України закріплено, що учасники справи мають право подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам.

Відповідно до п. 6.1. Договору сторони обумовили, що торговець надає Банку щоденний звіт по всіх проведених Операціях з використанням СПЗ за допомогою Устаткування, що надане та обслуговується Банком, шляхом пересилання відповідної інформації по погодженому Сторонами каналу зв`язку в кінці кожного робочого дня.

Докази надання відповідачем позивачу щоденного звіту, щодо виконання проведених операціях з використанням СПЗ за допомогою устаткування, які підтверджували використання відповідачем устаткування, позивачем до позовної заяви не було додано.

Як вбачається з матеріалів справи, п. 7.5. Договору сторони встановили, що орендна плата сплачується в безготівковому порядку на поточний рахунок Банку, зазначений в розділі 14 до цього Договору, протягом 5 банківських днів від дня отримання оригіналу рахунку, виставленого Банком.

Проте, позивачем до позову не надано оригіналів рахунків чи належним чином засвідчених їх копій, які виставлялись позивачем відповідачу на сплату орендних платежів та докази їх направлення відповідачем. Позивач не довів належними та допустимими доказами настання обов`язку у відповідача сплатити вартість орендної плати за обладнання, оскільки умовами договору не передбачено, що відповідач мав сплачувати орендну плату самостійно до певного строку.

А тому у суду відсутні підстави щодо стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати та пені на заборгованість по договору за оренду устаткування.

Посилання позивача на п. 7.8. та п. 7.9. Договору в обґрунтування підстав стягнення балансової вартості терміналу (устаткування) Ingenico іСТ250 PGEM (GPRS), заводський номер НОМЕР_2 судом до уваги не приймаються, оскільки вказані пункти передбачають відшкодування знищеного/пошкодженого устаткування, проте позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, що вказане устаткування знищено або пошкоджено. Крім цього, Договір не передбачає інших підстав для покладення на орендаря боязку відшкодовувати вартість отриманого у нам устаткування.

Частиною 1 ст. 620 ЦК України встановлено, що у разі невиконання боржником обов`язку передати кредиторові у власність або у користування річ, визначену індивідуальними ознаками, кредитор має право витребувати цю річ у боржника та вимагати її передання відповідно до умов зобов`язання.

Таким чином, позивач мав право звернутися до суду із позовом про витребування устаткування, проте такої вимоги позовна заява не містить.

Згідно із ст.ст. 74, 76-79 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 74, 76-79, 86, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Суддя К.В. Проскуряков

Повне рішення складено: 31.07.2019р.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.