РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

05.08.2019Справа № 910/7547/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Павленка Є.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи за позовом Білоцерківського міськрайонного центру зайнятості до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київські області, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - фізичної особи ОСОБА_1 , про стягнення 27 521,88 грн.,

без виклику представників сторін (без проведення судового засідання).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У червні 2019 року Білоцерківський міськрайонний центр зайнятості (далі - Центр) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київські області (далі - Управління) збитків у розмірі 27 521,88 грн., завданих позивачу у зв`язку з безпідставною виплатою фізичній особі ОСОБА_1 вказаних коштів у якості допомоги по безробіттю.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11 червня 2019 року позовну заяву Центру прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/7547/19 та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення/виклику представників учасників справи (без проведення судового засідання). Крім того, цією ухвалою до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, було залучено фізичну особу ОСОБА_1 .

Слід також зазначити, що цією ухвалою відповідачу було визначено строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали.

1 липня 2019 року через загальний відділ канцелярії суду надійшло клопотання відповідача від 26 червня 2019 року № 06/1750, в якому останній просив суд зупинити провадження у справі № 910/7547/19 до набрання законної сили судовим рішенням у пов`язаній з нею справі № 357/11560/18, яка перебуває у провадженні Верховного Суду. В обґрунтування заявленого клопотання Управління посилалося на те, що предметом спору у справі № 910/7547/19 є стягнення збитків у розмірі 27 521,88 грн., завданих позивачу у зв`язку з безпідставною виплатою відповідачем фізичній особі ОСОБА_1 вказаних коштів у якості допомоги по безробіттю, тоді як предметом розгляду в рамках справи № 357/11560/18, яка перебуває у провадженні Верховного Суду, є законність наказу про звільнення зазначеної особи.

Водночас судом було встановлено, що рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 січня 2019 року у справі № 357/11560/18, яким скасовано наказ Управління від 25 вересня 2018 року № 475-к про звільнення ОСОБА_1 , було залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 24 квітня 2019 року.

Зважаючи на те, що судове рішення у справі № 357/11560/18 на момент звернення відповідача до Господарського суду міста Києва з клопотанням про зупинення провадження у справі № 910/7547/19, набрало законної сили, ухвалою суду від 12 липня 2019 року в задоволенні вказаного клопотання Управління про зупинення провадження у справі було відмовлено.

Як було зазначено вище, ухвалою суду про відкриття провадження у справі № 910/7547/19 Управлінню було визначено строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення цієї ухвали.

Проте відповідач у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву не подав, будь-яких заяв чи клопотань по суті спору на адресу суду не направив.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, у порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до частини 11 статті 242 ГПК України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

За змістом статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" місцезнаходження юридичної особи визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

В силу положень статті 10 наведеного Закону, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи та про його право подати відзив на позовну заяву, копія ухвали суду від 11 червня 2019 року про відкриття провадження у справі № 910/7547/19 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на зазначену в позовній заяві та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань адресу відповідача, а саме: 03148, місто Київ, вулиця Тимофія Строкача, будинок 2.

Відповідно до частини 3 статті 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Приписами пункту 1 частини 6 статті 242 ГПК України встановлено, що днем вручення судового рішення є день вручення судового рішення під розписку.

З матеріалів справи вбачається, що копія вищенаведеної ухвали Господарського суду міста Києва від 11 червня 2019 року була отримана уповноваженим представником відповідача 14 червня 2019 року, про що свідчить наявне у матеріалах справи відповідне повідомлення про вручення цього судового відправлення.

Про обізнаність Управління щодо розгляду судом наведеної справи свідчить також подане відповідачем клопотання від 26 червня 2019 року № 06/1750 про зупинення провадження у даній справі.

Проте відповідач у встановлений строк відзив на позов не подав та не скористався наданими йому процесуальними правами.

Положеннями частини 9 статті 165 ГПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Приймаючи до уваги те, що Управління належним чином було повідомлено про розгляд даної справи, а також враховуючи наявність у матеріалах справи достатньої кількості документів для розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про її розгляд за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Наказом Управління від 25 вересня 2018 року № 475-к ОСОБА_1 26 вересня 2018 року звільнено з посади начальника Білоцерківського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області на підставі пункту 8 статті 36 Кодексу законів про працю України відповідно до підстав, передбачених контрактом. Зазначеним наказом також було вирішено виплатити третій особі грошову компенсацію за 9 календарних днів щорічної основної відпустки та 8 календарних днів щорічної додаткової відпустки за ненормований робочий день за період роботи з 1 серпня 2017 року по 26 вересня 2018 року, а також провести з ОСОБА_1 повний розрахунок та письмово повідомити її про нараховані суми, належні до виплати при звільненні.

У зв`язку з наведеними обставинами, 3 жовтня 2018 року ОСОБА_1 до Центру було подано відповідну заяву про надання їй статусу безробітного та призначення передбаченої законом виплати допомоги по безробіттю.

Відповідно до наказу Центру від 3 жовтня 2018 року № НТ181003 ОСОБА_1 було надано статус безробітної, а згідно наказу позивача від 10 жовтня 2018 року № НТ181010 - призначено останній допомогу по безробіттю.

Судом встановлено, що згідно з наказом Центру від 30 листопада 2018 року № НТ181130 третій особі було розпочато виплату допомоги з 10 жовтня 2018 року.

Водночас з матеріалів справи також вбачається, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 січня 2019 року у справі № 357/11560/18 за позовом ОСОБА_1 до Управління про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, вимоги позивача у цій справі задоволено. Скасовано наказ Управління від 25 вересня 2018 року № 475-к про звільнення ОСОБА_1 , поновлено останню на посаді начальника Білоцерківського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області, а також стягнуто з відповідача на користь цієї особи середній заробіток за час її вимушеного прогулу в сумі 64 617,52 грн.

Вказане судове рішення було залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 24 квітня 2019 року та на час розгляду даного спору відповідно до частини 2 статті 273 Цивільного процесуального кодексу України у встановленому законом порядку набрало законної сили.

На виконання вказаного рішення суду наказом Управління від 30 січня 2019 року № 47-к ОСОБА_1 поновлено на посаді начальника Білоцерківського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області.

Зі змісту поданої Центром позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 за період перебування на обліку в службі зайнятості з 3 жовтня 2018 року по 30 січня 2019 року отримала допомогу по безробіттю у розмірі 27 521,88 грн.

За умовами пункту 2 частини 1 статті 31 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі поновлення безробітного на роботі за рішенням суду.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до наказу позивача від 8 лютого 2019 року № НТ190208 третій особі було припинено здійснення виплат допомоги по безробіттю з 30 січня 2019 року у зв`язку із поновленням її на роботі за рішенням суду відповідно до пункту 2 частини 1 статті 31 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

Наказом Центру від 8 лютого 2019 року № НТ190208 було прийнято рішення про припинення реєстрації безробітної ОСОБА_1 у зв`язку з поновленням її на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили.

З матеріалів справи вбачається, що 18 березня 2019 року позивач звернувся до Управління з претензією № 280-02 про повернення суми виплаченої допомоги у розмірі 27 521,88 грн.

У відповідь на вказану претензію відповідач направив на адресу Центру лист від 22 квітня 2019 року № 06/1020, в якому просив відстрочити повернення вищенаведених коштів.

Враховуючи те, що спірна сума грошових коштів відповідачем на користь Центру в добровільному порядку перерахована не була, останній звернувся до Господарського суду міста Києва з даним позовом.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття визначаються Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" (далі - Закон), який, згідно його преамбули, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

За частинами 1, 2 статті 6 Закону право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги мають застраховані особи.

Право на забезпечення та соціальні послуги відповідно до цього Закону має також молодь, яка закінчила або припинила навчання у загальноосвітніх, професійно-технічних і вищих навчальних закладах, звільнилася із строкової військової або альтернативної (невійськової) служби і яка потребує сприяння у працевлаштуванні на перше робоче місце у разі реєстрації в установленому порядку відповідних осіб як безробітних.

Статтею 7 цього Закону передбачено такий вид забезпечення безробітного, як допомога по безробіттю.

Як було зазначено вище, згідно з пунктом 2 частини 1 статті 31 Закону виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі поновлення безробітного на роботі за рішенням суду.

Відповідно до частини 4 статті 35 Закону із роботодавця утримуються: сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Таким чином, положеннями статті 35 Закону передбачено право Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі його поновлення на роботі за рішенням суду, а також обов`язок роботодавця відшкодувати суму виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

При цьому достатньою умовою для відшкодування роботодавцем суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному є факт поновлення безробітного на роботі за рішенням суду.

Як було встановлено судом, з 3 жовтня 2018 року на обліку в Центрі як безробітна перебувала ОСОБА_1 , яка з 3 жовтня 2018 року по 30 січня 2019 року отримала допомогу по безробіттю в розмірі 27 521,88 грн.

Відповідно до пункту 37 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2013 року № 198, підставою для припинення центром зайнятості реєстрації у зв`язку з поновленням на роботі за рішенням суду є його фактичне виконання, а саме - наказ роботодавця про поновлення на роботі, з яким обов`язково ознайомлюється особа, яку поновлюють.

Згідно зі статтею 235 Кодексу законів про працю України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Поновлення на роботі - відновлення працівника на колишній роботі і в колишній посаді у разі його незаконного звільнення.

Питання, пов`язане з фактом поновлення на роботі, вирішується відповідно до рішення суду: видається наказ про поновлення працівника на роботі та вносяться зміни до трудової книжки працівника відповідно до пункту 2.10 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення від 29 липня 1993 року № 58, зокрема, визнається недійсним запис, зроблений відповідно до наказу, визнаного судом незаконним.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 січня 2019 року у справі № 357/11560/18 скасовано наказ Управління від 25 вересня 2018 року № 475-к про звільнення ОСОБА_1 , поновлено останню на посаді начальника Білоцерківського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області, а також стягнуто з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 64 617,52 грн. Вказане судове рішення та на час розгляду даного спору набрало законної сили та не було скасовано.

За приписами статті 65 Закону України "Про виконавче провадження" рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується невідкладно в порядку, визначеному статтею 63 цього Закону. Рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Таким чином, вищевказаними нормами припинення реєстрації та, відповідно, припинення виплати допомоги по безробіттю, прямо пов`язані з днем поновлення зареєстрованого безробітного на роботі за рішенням суду.

У той же час днем поновлення зареєстрованого безробітного на роботі є день видачі роботодавцем відповідного наказу або розпорядження про поновлення працівника на посаді.

Судом встановлено, що наказом Управління від 30 січня 2019 року № 47-к ОСОБА_1 поновлено на посаді начальника Білоцерківського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області.

Водночас суд звертає увагу на те, що пред`явлення ОСОБА_1 позову до суду про поновлення її на роботі не позбавляло останню права на отримання допомоги по безробіттю до моменту поновлення на роботі за рішенням суду, а тому не може свідчити про наявність правових підстав для звільнення відповідача від обов`язку компенсувати вартість фактично здійснених третій особі соціальних виплат на підставі частини 4 статті 35 Закону за період з моменту реєстрації останньої як безробітної, до зняття її з відповідного обліку внаслідок поновлення її на роботі.

Зважаючи на встановлені обставини справи та приписи вищевикладених правових норм, враховуючи встановлений судом факт невиконання відповідачем своїх зобов`язань, як роботодавця, щодо відшкодування позивачу виплаченої застрахованій особі допомоги по безробіттю (розрахунок якої є арифметично вірним та відповідає вимогам закону), а також беручи до уваги, що на момент прийняття рішення Управління не надало відповідних доказів погашення заборгованості, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог Центру про стягнення з відповідача 27 521,88 грн., виплачених третій особі як допомога по безробіттю.

За таких обставин вказаний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача у зв`язку із задоволенням позову.

Керуючись статтями 86, 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київські області (03148, місто Київ, вулиця Тимофія Строкача, будинок 2; ідентифікаційний номер 41316012) на користь Білоцерківського міськрайонного центру зайнятості (09100, Київська область, місто Біла Церква, вулиця Ярослава Мудрого, будинок 36; ідентифікаційний номер 22199887) виплачену ОСОБА_1 допомогу по безробіттю у розмірі 27 521 (двадцять сім тисяч п`ятсот двадцять одна) грн. 88 коп., а також

1 921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва (пункт 17.5 частини 1 Перехідних положень ГПК України) протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 5 серпня 2019 року

Суддя Є.В. Павленко