РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2019 року м. Харків Справа №913/264/19

Провадження №14/913/264/19

Господарський суд Луганської області у складі судді Лісовицького Є.А.,

за участю секретаря судового засідання Рвачова О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Українського фонду підтримки підприємництва, м. Київ

до відповідача Фізичної особи - підприємця Ларченко Леоніда Павловича, м. Хрустальний Луганської області

про стягнення 280156 грн. 73 коп.

У засіданні брали участь:

від позивача: представник не прибув;

від відповідача: представник не прибув.

в с т а н о в и в:

Український фонд підтримки підприємництва (далі - позивач) звернувся до Господарського суду Луганської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Фізичної особи - підприємця Ларченко Леоніда Павловича (далі - відповідач) заборгованість за договором про мікрокредитування №38-12 від 19.12.2012 в загальному розмірі 280233 грн. 79 коп., з яких:

- 243806 грн. 45 коп. - заборгованість за кредитом;

- 36427 грн. 34 коп. - заборгованість по відсоткам.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору про мікрокредитування №38-12 від 19.12.2012 в частині своєчасного та повного повернення кредитних коштів та сплати відсотків.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 15.05.2019 позовну заяву №1-8/16 від 08.05.2019 Українського фонду підтримки підприємництва залишено без руху.

Суд ухвалив Українському фонду підтримки підприємництва протягом 10 днів з дня вручення ухвали суду усунути недоліки позовної заяви та надати суду:

- обґрунтований розрахунок сум, що стягуються;

- інформацію щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

- попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;

- докази сплати судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Цією ж ухвалою суд роз`яснив Українському фонду підтримки підприємництва, що в разі не усунення всіх недоліків у встановлений судом строк, заява вважається неподаною і повертається згідно з ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.

28.05.2019 на адресу Господарського суду Луганської області надійшла за супровідним листом №1-8/17 від 24.05.2019 заява про уточнення позовних вимог №1-8/19 від 24.05.2019, за якою позивачем усунено недоліки позовної заяви, та зазначено, зокрема, що до стягнення підлягає заборгованість за кредитом в розмірі 280156 грн. 73 коп. (в тому числі заборгованість за основним боргом (кредитом) - 243806 грн. 45 коп., заборгованість по відсоткам - 36350 грн. 28 коп.).

Також, Українським фондом підтримки підприємництва на виконання вимог ухвали суду від 15.05.2019 повідомлено, що оригінали всіх документів (письмових доказів), копії яких були додані до позовної заяви є в наявності у позивача.

В той же час, позивачем надано до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, які складаються зі сплаченого судового збору, та надано докази сплати судового збору.

Таким чином, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог №1-8/19 від 24.05.2019, судом розглядаються позовні вимоги про стягнення з Фізичної особи - підприємця Ларченко Леоніда Павловича заборгованості за договором про мікрокредитування №38-12 від 19.12.2012 в загальному розмірі 280156 грн. 73 коп., з яких:

- 243806 грн. 45 коп. - заборгованість за кредитом;

- 36350 грн. 28 коп. - заборгованість по відсоткам.

Відповідно до ч. 1 ст. 176 Господарського процесуального кодексу України, за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 174 цього кодексу.

Враховуючи те, що позивачем було усунуто недоліки позовної заяви, ухвалою Господарського суду Луганської області від 30.05.2019 відкрито провадження у справі №913/264/19. Суд ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначив на 24.06.2019 об 11 год. 00 хв.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 24.06.2019 у справі №913/264/19 відкладено підготовче засідання на 15.07.2019 о 14 год. 55 хв.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 15.07.2019 закрито підготовче провадження у справі №913/264/19 та призначено справу до судового розгляду по суті на 29.07.2019 о 10 год. 50 хв.

Позивач правом на участь в судовому засіданні 29.07.2019 свого повноважного представника не скористався.

Відповідач у судове засідання не прибув, відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не надав.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Між Українським фондом підтримки підприємництва (Сторона 1) та Фізичною особою - підприємцем Ларченко Леонідом Павловичем (Сторона 2) укладено договір про мікрокредитування №38-12 від 19.12.2012 (далі - Договір).

Відповідно до п. 1 Договору, Сторона 1 зобов`язується надати мікрокредит Стороні 2 в сумі 250000 гривень, а Сторона 2 зобов`язується використати його за цільовим призначенням, сплатити відсотки на рівні 1,5 облікової ставки НБУ, а саме 11,25% річних і повернути мікрокредит у визначений цим Договором строк.

Згідно з рішенням Конкурсної комісії (протокол №2 від 17 грудня 2012 року), мікрокредит надається для придбання автобусу (п. 2 Договору).

У відповідності до п. 3.1.2. Договору, Сторона 1 має право вимагати від Сторони 2 повернення одержаних коштів мікрокредиту відповідно до графіку (Додаток 2) та сплати відсотків.

Згідно з п. 3.2.1. Договору, Сторона 1 зобов`язана надати у безготівковому порядку платіжним дорученням шляхом переказу зазначену в договорі суму мікрокредиту на поточний рахунок Сторони 2, відкритий у банківській установі.

Відповідно до п. 3.4.2. Договору, Сторона 2 зобов`язана використати кошти на зазначені у Договорі цілі відповідно до Плану використання коштів (Додаток 1), який є невід`ємною частиною цього Договору.

За умовами п. 3.4.3. Договору, Сторона 2 зобов`язана повернути кошти мікрокредиту, згідно з встановленим графіком (Додаток 2).

Згідно з п. 3.4.4. Договору, Сторона 2 зобов`язана щомісяця до 10 числа наступного за розрахунковим місяцем сплатити відсотки за користування мікрокредитом на поточний рахунок Сторони 1 в АТ «Укрексімбанк», п/р № НОМЕР_1 , МФО 322313.

Відсотки за користування мікрокредитом нараховуються від дати перерахування коштів Стороною 1 і до дня, передуючого моменту їх зарахування на поточний рахунок. При цьому розрахунок відсотків за користування мікрокредитом здійснюється щомісячно з першого по останнє число поточного місяця за фактичну кількість календарних днів користування мікрокредитом (або його частиною) із розрахункової кількості днів у році 365 днів.

Відповідно до п. 3.4.6. Договору, Сторона 1 зобов`язана повернути при невиконання пункту 3.4.4 цього договору кошти наданого мікрокредиту в сумі 250000 гривень.

За умовами п. 4.1. Договору, мікрокредит надається Стороні 2 строком на 36 місяців, з відстрочкою виплати основного боргу на 12 місяців.

Сторона 2 повертає мікрокредит згідно з встановленим графіком (Додаток 2) та сплачує відсотки (п. 4.2. Договору).

За несвоєчасне повернення коштів мікрокредиту та сплату відсотків Сторона 2 сплачує Стороні 1 пеню за кожний день прострочення платежу, яка обчислюється від суми простроченого боргу у розмірі облікової ставки Національного банку України, що діє у період, за який обчислюється пеня (п. 5.1. Договору).

У відповідності до п. 7.1. Договору, цей договір набирає чинності з дати його підписання повноважними представниками сторін.

Цей договір діє до повного повернення Стороною 2 коштів мікрокредиту та повного виконання ним будь-яких інших грошових зобов`язань, передбачених цим договором (п. 7.2. Договору).

Позивач свої зобов`язання за договором про мікрокредитування №38-12 від 19.12.2012 виконав в повному обсязі та на виконання умов договору, Український фонд підтримки підприємництва 26.12.2012 надав Фізичній особі - підприємцю Ларченко Леоніду Павловичу мікрокредит в сумі 250000 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням №536 від 26.12.2012.

У відповідності до п. 3.4.3. Договору, відповідач зобов`язан повернути кошти мікрокредиту, згідно з встановленим графіком (Додаток 2).

Проте, відповідач неналежно виконує свої зобов`язання за договором. Так, згідно розрахунків позивача, станом на 08.05.2019 заборгованість відповідача за договором про мікрокредитування №38-12 від 19.12.2012 становить 280156 грн. 73 коп., в тому числі: заборгованість за кредитом в сумі 243806 грн. 45 коп. та заборгованість по відсоткам в сумі 36350 грн. 28 коп.

Позивач звернувся з позовом про стягнення даних сум.

Оцінивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

У відповідності до статті 11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань) є, зокрема, договір.

Згідно з ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з п. 6 Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для мікрокредитування суб`єктів малого підприємництва, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №794 від 27.07.2011, Фонд надає бюджетні кошти суб`єктам малого підприємництва на конкурсних засадах на поворотній основі за умови забезпечення виконання зобов`язання щодо їх повернення та сплати відсотків за користування бюджетними коштами на рівні 1,5 облікової ставки Національного банку, яка діє на дату укладення договору, зазначеного у пункті 9 цього Порядку, в розмірі: від 50000 до 100000 гривень - на строк до одного року; від 100001 до 250000 гривень - на строк до трьох років з відстроченням повернення основної суми зобов`язання до одного року.

Як було зазначено вище, між Українським фондом підтримки підприємництва та Фізичною особою - підприємцем Ларченко Леонідом Павловичем було укладено договір про мікрокредитування №38-12 від 19.12.2012, за умовами якого позивач надав відповідачу мікрокредит в сумі 250000 грн. 00 коп., а відповідач зобов`язався використати його за цільовим призначенням та сплатити відсотки у розмірі 11,25% річних та повернути мікрокредит у визначений договором термін (до грудня 2015 року включно).

Згідно статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору, Фізична особа - підприємець Ларченко Леонід Павлович 26.12.2012 отримав від Українського фонду підтримки підприємництва 250000 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням №536 від 26.12.2012.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч. 3 ст. 1049 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За умовами договору відповідач повинен був повернути позивачу у визначений договором термін - 250000 грн. 00 коп. Втім, відповідач повернув кредитні кошти в сумі 6193 грн. 55 коп.

Крім того, з розрахунків позивача вбачається, що відповідачу за період з грудня 2012 року по грудень 2015 року нараховані відсотки за користування кредитом в загальній сумі 78767 грн. 16 коп. Проте, відповідач сплатив лише 42416 грн. 88 коп.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем договору, станом на 08.05.2019 утворилась заборгованість в загальній сумі 280156 грн. 73 коп., з яких:

- 243806 грн. 45 коп. - заборгованість за кредитом;

- 36350 грн. 28 коп. - заборгованість по відсоткам.

Доказів, які б підтверджували оплату відповідачем заборгованості по кредиту та відсоткам за користування кредитом, суду не надано.

Оскільки кошти не сплачені і строк на їх оплату минув, позовні вимоги про стягнення даних сум обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у сумі 4202 грн. 35 коп.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 129, 233, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

1. Позов Українського фонду підтримки підприємництва до Фізичної особи - підприємця Ларченко Леоніда Павловича про стягнення 280156 грн. 73 коп. задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Ларченко Леоніда Павловича (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) на користь Українського фонду підтримки підприємництва (ідентифікаційний код 19019491, місцезнаходження: 01011, м. Київ, вул. Арсенальна, будинок 9/11) заборгованість за кредитом в сумі 243806 грн. 45 коп., заборгованість по відсоткам 36350 грн. 28 коп. та витрати зі сплати судового збору в сумі 4202 грн. 35 коп.

3. Видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано - 31 липня 2019 року.

Суддя Є.А. Лісовицький