ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

01.08.2019 р. Справа№ 914/1337/19

Господарський суд Львівської області у складі судді Трускавецького В. П., секретаря судового засідання Корчинський О. І., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали

заяви:товариства з обмеженою відповідальністю «Сервістеплоенергомонтаж», м. Новий Розділ, Львівська область,
про:про забезпечення позову,
у справі за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю «Сервістеплоенергомонтаж», м. Новий Розділ, Львівська область,
до відповідача:приватного підприємства «Тіз-Карбогаз», м. Львів,
про: стягнення 933 401,89 грн (з яких: 716 088,80 грн основний борг, 129 170,50 грн - пеня, 66954,23 грн інфляційні втрати, 21 188,36 грн три відсотки річних).
За участю представників сторін:
позивача:Олійник А. Р. адвокат,
відповідача:Зарічний І. Я. адвокат.
Обставини справи

На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов товариства з обмеженою відповідальністю «Сервістеплоенергомонтаж» до приватного підприємства «Тіз-Карбогаз» про стягнення 933401,89 грн (з яких: 716 088,80 грн основний борг, 129 170,50 грн - пеня, 66 954,23 грн інфляційні втрати, 21 188,36 грн три відсотки річних).

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 15.07.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 01.08.2019.

26 липня 2019 року позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову (вх. № 2048/19). Ухвалою Господарського суду Львівської області від 26.07.2019 вказану заяву призначено до розгляду у судовому засіданні з викликом представників сторін на 01.08.2019.

Позиція заявника

Предметом вказаного позову є стягнення заборгованості, пені, інфляційних збитків та трьох відсотків річних з відповідача у зв`язку з невиконанням зобов`язання за Договором.

Ціна позову 933 401,89 грн є значною. Відповідач припинив виконувати свої зобов`язання за Договором ще з липня 2018 року, ігнорує усі претензії-вимоги (як усні, так і письмові) Позивача щодо позасудового врегулювання спору, не погодився на жодну пропозицію про часткову сплату заборгованості або її реструктуризацію, не здійснив жодних дій, спрямованих на погашення цієї заборгованості протягом року, що в сукупності дає достатні підстави Позивачу вважати, що Відповідач не має наміру повертати зазначену суму та намагатиметься ухилятися від виконання рішення суду, у тому числі відчужить належне йому майно, або зніме кошти зі своїх розрахункових рахунків, та таким чином створить перешкоди для виконання рішення у майбутньому.

Тому для уникнення порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів Позивача, вважає за необхідне звернутись до суду з цією заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти, які належать та обліковуються на розрахункових рахунках ПП «Тіз-Карбогаз» у розмірі ціни позову.

Крім того, враховуючи той факт, що розмір статутного капіталу Відповідача - ПП «Тіз-Карбогаз», відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань становить 500 000,00 грн, ТзОВ «Сервістеплоенергомонтаж», в межах правовідносин, які склались між Позивачем та Відповідачем, опинилося в ситуації, коли навіть у випадку задоволення позову про стягнення заборгованості з Відповідача, Позивач не зможе отримати результат виконання такого рішення за рахунок коштів, які складають статутний капітал боржника, оскільки: загальна сума заборгованості Відповідача перед Позивачем складає більшу суму, що має суттєве значення для вирішення питання про забезпечення позову.

У зв`язку з тим, що Відповідач залишив без відповіді Претензію від 16.03.2018 вих.№01-16/18 та Претензію-вимогу від 20.06.2019 про погашення заборгованості за Договором поставки № 2111/2 від 21.11.2017 вважає, що вжиття заявлених Позивачем заходів забезпечення позову для уникнення порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів Позивача, не порушить прав та охоронюваних законом інтересів ПП «Тіз-Карбогаз», а лише запровадить тимчасові обмеження, існування яких дозволить створити належні умови для запобігання перешкод у виконанні рішення суду у разі задоволення позовних вимог та сприятимуть його виконанню. Тоді як невжиття заявлених Позивачем заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду у даній справі, що в свою чергу призведе до нівелювання функції судового рішення як механізму дійсного поновлення порушених прав та інтересів Позивача.

Пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення: беручи до уваги, що Позивач клопоче про забезпечення позову лише в межах ціни позову, при цьому, обраний захід забезпечення позову не матиме наслідком повного припинення господарської діяльності Відповідача та погіршення його фінансового стану, оскільки заявлений захід забезпечення позову не позбавляє Відповідача його конституційних прав на підприємницьку діяльність, отримання доходів, не перешкоджає займатись господарською діяльністю, а лише обмежує його право на період дії відповідного заходу вільно користуватись грошовими коштами лише в межах ціни позову. Крім того, звертаємо увагу суду, що Відповідач - ПП «Тіз-Карбогаз» працює на ринку виробництва, поставок, монтажу та пуско-налагоджувальних робіт, гарантійного та пост-гарантійного обслуговування вуглекислотного обладнання з 2004 року, будучи однією з найбільших компаній в Україні з мільйонними оборотами, які надають спектр послуг даного напрямку. Відповідач є найбільшим постачальником С02 в Україні та вважається єдиним імпортером рідкої вуглекислоти виробництва UАВ «GАSСНЕМА» (Литва) на території України. Зважаючи на вищевказане, заявник вважає, що забезпеченням позову у даній справі Відповідачу не будуть заподіяні збитки (ні реальні збитки, ні упущена вигода), а тому, в порядку п. 6 ч. 1 ст.139 Господарського процесуального кодексу України, просить суд не застосовувати до заявника зустрічне забезпечення.

Позиція відповідача

Представник відповідача проти поданої заяви про забезпечення позову усно заперечив, вказуючи, що позивачем не обґрунтовано необхідності забезпечення позову та необхідності вжиття конкретних заходів забезпечення позову, що не підтверджено жодними доказами. Крім того, як вказує сам позивач у своїй заяві, відповідач є однією з найбільших компаній в Україні з мільйонними оборотами, є найбільшим постачальником С02 в Україні та вважається єдиним імпортером рідкої вуглекислоти виробництва UАВ «GАSСНЕМА» (Литва) на території України.

Відтак, за відсутності будь-яких доказів, які б свідчили про реальну загрозу невиконання чи утруднення виконання рішення суду відсутні законні підстави для задоволення поданої заяви про забезпечення позову.

Оцінка доказів, позиція та висновки суду

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з положеннями частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача або інших осіб з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Умовою застосування заходів по забезпеченню позову є достатньо обґрунтоване припущення, що можуть виникнути ускладнення під час виконання рішення суду в разі невжиття заходів по забезпеченню позову. Аналогічна позиція викладена і в пункті 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову».

Як вбачається із матеріалів справи, Позивач звернувся до суду із позовом про стягнення 933 401,89 грн з яких: 716 088,80 грн основний борг, 129 170,50 грн - пеня, 66954,23 грн інфляційні втрати, 21 188,36 грн три відсотки річних, підставність якого обґрунтовує у позовній заяві.

Обґрунтовуючи підставність поданої заяви про забезпечення позову, заявник вказує про те, що відповідач з липня 2018 року перестав виконувати свої договірні зобов`язання з оплати отриманого товару, не відповідає на надіслані листи вимоги та претензії про оплату боргу, жодним чином не вживає заходів з оплати боргу. Крім того, вказує, що відповідач може вживати заходів для невиконання рішення суду, відчужити належне йому майно та грошові кошти. Окрім того, статутний капітал ПП складає лише 500 000,00 грн, що у випадку задоволення позову не може гарантувати повного виконання рішення за рахунок цих коштів.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Вищого господарського суду України наданих у постанові «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» від 26.12.2011 №16, у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Суд також враховує положення пункту 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №16 про адекватність заходу до забезпечення позову. Згідно з цим пунктом постанови адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник та наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії. Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості (постанова Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» від 26.12.2011 №16).

Як вбачається з проведеного судом аналізу обґрунтованості застосування заходів забезпечення позову, заявником не доведено в порядку статей 13, 73, 74 ГПК України можливих труднощів, що можуть виникнути під час виконання рішення суду в разі невжиття заходів по забезпеченню позову. Відтак, суд дійшов висновку про необґрунтованість поданої заяви про забезпечення позову, а тому у задоволенні поданої заяви необхідно відмовити.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 136, 137, 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Сервістеплоенергомонтаж» про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена в установленому законом порядку.

Повний текст ухвали складено 02.08.2019.

Суддя Трускавецький В.П.