РІШЕННЯ

Іменем України

31 липня 2019 року м. Чернігівсправа № 927/499/19

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Фетисової І.А.,

за участю секретаря судового засідання Рослого В.В.,

розглянуто у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу №927/499/19

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім Український

аграрний ресурс вул. Автозаводська, буд.43, кв. 104, м. Київ, 04114,

до відповідача: Фермерського господарства Агросистема

вул. Гагаріна, буд. 19, с.Поповичка, Талалаївський район, Чернігівська область,

17242,

про стягнення 381629,58 грн.

представників сторін не зявились

ВСТАНОВИВ:

Товариством з обмеженою відповідальністю Торговий дім Український аграрний ресурс подано позов про стягнення з Фермерського господарства Агросистема 240304,32 грн боргу по договору № 122/21/06-18 від 21.06.2018, 96121,73 грн інфляційних нарахувань та 45203,53 грн пені.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області 02.07.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 927/499/19, ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 23.07.2019 на 10:00 год.

До початку підготовчого засідання 22.07.2019 позивачем подано клопотання про розгляд справи без участі представника позивача. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідачем отримано 03.07.2019 судову кореспонденцію, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення в матеріалах справи.

Таким чином, сторони обізнані про час, дату , місце проведення підготовчого засідання.

В підготовче засідання 23.07.2019 сторони не з`явились, заяв та клопотань суду не подавали.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 23.07.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 31 липня 2019 о 09:30 год. судове засідання по розгляду справи по суті.

В судове засідання 31.07.2019 представники сторін не з`явились.

Позивачем 29.07.2019 до початку судового засідання надіслано суду клопотання про розгляд справи без участі позивача, позов підтримує в повному обсязі та наполягає на його задоволенні.

Відповідачем отримано судову кореспонденцію про дату, час, місце проведення розгляду справи по суті, що вбачається з роздруківки відомостей з сайту УДППЗ Укрпошта за пошуковим запитом штрихкодового ідентифікатора поштової кореспонденції, яка міститься в матеріалах справи.

Відповідачем відзив на позов, докази на підтвердження свої позиції, як і клопотання та заяви суду не подавались.

Судом враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі Смірнова проти України).

Зважаючи на те, що згідно ст. 42 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи зобов`язані користуватися визначеними законом процесуальними правами; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, а тому неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, відповідно до ч.1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України.

В зв`язку з відсутністю в судовому засіданні представників сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі ч.3 ст.222 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 31.07.2019 судом здійснено розгляд справи по суті, постановлено вступну та резолютивну частини рішення, в якій роз`яснено порядок та строк оскарження рішення, дату складання повного тексту рішення.

З`ясувавши обставини справи, зміст спірних правовідносин, дослідивши та оцінивши подані докази, розглянувши подані документи, суд встановив:

21.06.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Український Аграрний Ресурс» (постачальник) та Фермерським господарством «Агросистема» (покупець) укладено договір № 122/21/06-18.

Відповідно до умов договору постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі, передати у власність покупцеві добрива комплексні торгівельної марки «УАРОСТОК» (товар), а покупець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі, прийняти та оплатити цей товар.

Відповідно до п. 1.2 договору кількість, номенклатура, ціна, терміни умови оплати та поставки кожної партії товару, що постачається за даним договором, визначається у специфікації до договору і становить його невід`ємну частину.

Відповідно до п. 2.1 договору постачальник бере на себе зобов`язання після підписання договору в строк, не пізніше вказаного в специфікації, передати покупцю товар.

Відповідно до п. 2.2 договору покупець бере на себе зобов`язання прийняти товар від постачальника і здійснити за нього оплату в строки і порядку, зазначених у специфікації.

Відповідно до п. 4.1 договору умови та порядок проведення розрахунків за кожну партію товару визначаються даним договором та специфікаціями до нього, які є його невід`ємною частиною.

Відповідно до п. 4.2 договору оплата вартості партії товару проводиться покупцем шляхом перерахування безготівкових коштів на розрахунковий/поточний рахунок постачальника на підставі виставленого останнім рахунку-фактури та узгодженої специфікації до цього договору.

Відповідно до п. 4.3 договору зобов`язання з оплати вважаються виконаними з моменту надходження коштів в повному обсязі на рахунок постачальника в строк, визначений сторонами у специфікації.

Відповідно до п. 5.4 договору загальна ціна договору складається з суми всіх партій товару, поставлених постачальником протягом строку дії договору.

Відповідно до п. 10.1 договору договір набирає сили з моменту його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2018 року, а в частині виконання зобов`язань до повного їх закінчення.

Факт укладення договору відповідачем не оспорено.

Між сторонами підписано специфікацію № 1 до договору на поставку товару на загальну суму 337880,40 грн. Згідно специфікації оплата партії товару за цією специфікацією повинна бути здійснена покупцем наступним чином: 20 % від загальної вартості товару, а саме 67576,08 грн попередньої оплати на розрахунковий рахунок постачальника згідно виставленого рахунку-фактури, решта 80 % від загальної вартості, сплачується покупцем в гривневому еквіваленті, що відповідає вартості товару в доларах США на дату підписання договору, а саме 10207,87 дол США (офіційний курс долара США НБУ на дату підписання договору становить 26 грн 48 коп) до 01 грудня 2018 року.

На виконання умов договору позивачем поставлено відповідачу товар по видатковій накладній № РН-0000359 від 22.06.2018 на суму 337880,40 грн, а відповідачем отримано що підтверджується підписом та печаткою господарства на накладній.

В матеріалах справи наявна товарно-транспортна накладна № від 22.06.2018 на поставку товару на суму 337880,40 грн.

Факт поставки товару відповідачем визнано та не оспорюється.

Враховуючи умови договору та специфікації до договору відповідач повинен був розрахуватися за отриманий товар по видатковій накладній № РН-0000359 від 22.06.2018 до 01.12.2018. Прострочення виконання зобов`язань по оплаті починається з 02.12.2018.

Відповідачем здійснено 21.06.2018 передоплату в сумі 67576,08 грн та здійснено часткову оплату 22.01.2019 отриманого товару на суму 30000 грн, що підтверджується позивачем.

Факт отримання товару на умовах договору відповідачем не оспорено. Докази повної оплати в матеріалах справи відсутні, а відповідачем суду не надано, що свідчить про неналежне виконання відповідачем зобов`язань по оплаті отриманого товару.

Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за отриманий товар в сумі 240304,32 грн.

Приписами ч.2 ст.712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом та не випливає із характеру відносин сторін.

Відповідно до ст.655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст.525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Оскільки матеріалами справи підтверджується заборгованість відповідача по оплаті отриманого товару в сумі 240304,32 грн, вимога позивача про стягнення з відповідача суми основного боргу є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Позивачем направлено відповідачу вимогу щодо сплати заборгованості № 03/04-19 від 03.04.2019 з проханням оплатити заборгованість за отриманий товар. Дана вимога отримана відповідачем 09.04.2019, що підтверджується копією поштового повідомлення про вручення № 00010933, наявним в матеріалах справи.

Відповідно до п. 8.3 договору за несвоєчасну оплату товару покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості неоплаченого товару за кожен день прострочення терміну оплати товару, а також інфляційні нарахування на суму боргу та 40 % річних за користування коштами.

Згідно ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Позивач просить стягнути з відповідача пеню в сумі 45203,53 грн за період з 01.12.2018 по 11.06.2019, за 192 дні прострочення.

Здійснивши перевірку розрахунку пені, суд приходить висновку що позовні вимоги в частині стягнення пені є обґрунтованими та підлягають задоволенню частково в сумі 43136,27 грн за 182 дні прострочення з 02.12.2018 по 01.06.2019, відповідно до приписів ст.232 ГК України.

Так, відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. Сторонами в договорі не передбачено більший період нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання.

Крім того позивачем не враховано при здійсненні розрахунку пені, що період прострочення виконання зобов`язань по оплаті починається з 02.12.2018.

Таким чином в решті позовних вимог в частині стягнення пені в сумі 2067,26 грн слід відмовити, в зв`язку з їх безпідставністю .

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить стягнути з відповідача інфляційні нарахування за користування коштами в сумі 96121,73 грн, що вбачається з прохальної частини позовної заяви. Згідно розрахунку станом на 11.06.2019 в тексті позовної заяви, позивачем здійснено розрахунок 40 % річних за користування коштами, а саме 240304,32 * 40 % = 96121,73 грн.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п.п. 3.1, 3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" №14 від 17.12.2013 року)

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. (п.4.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" №14 від 17.12.2013 року).

Слід зазначити, що нарахування річних та інфляційних за методологією є різними, оскільки інфляційні нарахування здійснюються на розмір заборгованості за кожен повний місяць, а нарахування річних відбувається за кожен день прострочки розміру невиконаного грошового обов`язку виходячи з відсоткової ставки за умовами ст.625 ЦК України або договору.

Таким чином суд приходить висновку, що позивачем здійснено невірний розрахунок інфляційних нарахувань, саме які є предметом заявленого позову, які нараховуються за період з грудня 2018 року по червень 2019 року та складають при здійсненні самостійно судом обрахунку 12015,61 грн.

А тому позовні вимоги в частині стягнення індексу інфляції підлягають задоволенню частково в сумі 12015,61 грн, в решті позовних вимог в частині стягнення 84106,12 грн відмовити.

Слід зазначити, що заяв про зміну предмету позову за приписами ст.46 ГПК України позивачем не подавалось, а суд не наділений процесуальним правом здійснення зміни предмету заявленого позову самостійно.

Відповідно до ст. 73,74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідач не надав суду жодних належних та допустимих доказів належного виконання зобов`язань за договором по своєчасній та повній оплаті отриманого товару в повному розмірі, позов не оспорив, доказів на спростування обставин існування заборгованості та на підтвердження своєчасного виконання грошових зобов`язань не надав.

А тому, оскільки відповідач, в порушення ст. 525,526,615 Цивільного кодексу України, взяті на себе зобов`язання по своєчасній оплаті товару в повному розмірі не виконав, позовні вимоги підлягають задоволенню частково борг в сумі 240304,32 грн, пеня в сумі 43136,27 грн, індекс інфляції в сумі 12015,61 грн, в решті позовних вимог в частині стягнення пені в сумі 2067,26 грн та індексу інфляції в сумі 84106,12 грн відмовити.

Відповідно до ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в сумі 4431,84 грн.

Керуючись ст. 2, 5, 42, 74, 123, 129, 202, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Український аграрний ресурс» (вул. Автозаводська, 43, кв. 104, м. Київ, 04114, ) до Фермерського господарства «Агросистема» (вул. Гагаріна, 19, с. Поповичка, Талалаївський район, Чернігівська область, 17242, ) про стягнення 381629,58 грн задовольнити частково.

2. Стягнути з Фермерського господарства «Агросистема» (вул. Гагаріна, 19, с. Поповичка, Талалаївський район, Чернігівська область, 17242, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Український аграрний ресурс» (вул. Автозаводська, 43, кв. 104, м. Київ, 04114, ) борг в сумі 240304,32 грн, пеня в сумі 43136,27 грн, індекс інфляції в сумі 12015,61 грн та 4431,84 грн судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

3. В решті позовних вимог в частині стягнення пені в сумі 2067,26 грн та індексу інфляції в сумі 84106,12 грн відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду, відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається у порядку визначеному ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складено 01.08.2019

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/. Відомості про адреси для листування та зв`язку Господарського суду Чернігівської області: пр-т. Миру, 20, м. Чернігів, 14000 , e-mail: ; тел. 676-311, факс 77-44-62.

Суддя І.А. Фетисова