Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.07.2019 м. Івано-ФранківськСправа № 909/534/19

Господарський суд Івано-Франківської області у складі: судді Фанди О.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу

за позовом: Приватного акціонерного товариства "Просто-страхування", вул. Герцена, 10, м. Київ, 04050; поштова адреса: вул. Герцена, 10, офіс 320, м. Київ, 04050,

до відповідача: Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Галицька", вул. Василіянок, 22, м. Івано-Франківськ, 76018,

про стягнення страхового відшкодування в розмірі 14 636 грн 16 к.

без повідомлення (виклику) учасників справи

установив: Приватне акціонерне товариство "Просто-страхування" (далі позивач) звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області із позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Галицька" (далі відповідач) про стягнення страхового відшкодування в розмірі 14 636 грн 16 к.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 09.10.2018 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась по вул. Петра Ніщинського в м. Києві, пошкоджено автомобіль марки "Subaru Forester", державний номер НОМЕР_1 , у зв`язку з чим Приватне акціонерне товариство "Просто-страхування" виплатило страхове відшкодування в сумі 14 636 грн 16к. Таким чином, позивач стверджує, що до нього у порядку зворотньої вимоги перейшло право на отримання від відповідача ПАТ "Страхова компанія "Галицька" компенсації шкоди, завданої внаслідок ДТП. За наведеного та у відповідності до ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", чинного законодавства України, позивач просить стягнути з відповідача 14 636 грн 16к. страхового відшкодування.

Господарський суд Івано-Франківської області ухвалою від 28.05.2019 року прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Зважаючи на малозначність справи в розумінні частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи ціну позову, характер спірних правовідносин та предмет доказування, господарським судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв`язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Вказаною ухвалою надано право сторонам, за наявності у них заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або проти розгляду справи без повідомлення (виклику) сторін, подати суду відповідні обґрунтовані заяви (клопотання) протягом п`яти днів з дня вручення даної ухвали. Встановлено сторонам строк на подачу заяв по суті справи протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Інформація про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження розміщена на офіційній сторінці суду веб-порталу судової влади України.

Судом вчинені всі належні дії для повідомлення відповідача про відкриття провадження у справі щодо нього (відповідача) про стягнення збитків в сумі 14 636 грн 16к. про що свідчить відмітка на повідомленні про вручення поштового відправлення за вх.№10846 від 06.06.2019, яке долучено до матеріалів справи.

Проте, відповідач своїм конституційним правом на захист прав і охоронюваних законом інтересів шляхом подання відзиву на позовну заяву, не скористався, причини їх не подання суд не повідомив, доводи позивача щодо наявності заборгованості не спростував.

Відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши та дослідивши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд виходить з наступного.

24 січня 2018 року між Приватним акціонерним товариством "Просто-страхування" (по договору - страховик/по справі - позивач) та ОСОБА_1 (по договору - страхувальник) укладено Договір страхування серія PKS №1800143, згідно якого страховик (позивач у справі) взяв на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки "Subaru Forester", державний номер НОМЕР_1 внаслідок ДТП. Термін дії договору з 28.01.2018 по 27.01.2019 (п.19 Договору).

09 жовтня 2018 року по вул. Петра Ніщинського в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки "Subaru Forester", державний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля марки "Chevrolet Lacetti", д.р.н. НОМЕР_2 , яким керував водій ОСОБА_3 .

Згідно постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 16.11.2018 року по справі №760/26510/18 громадянина ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні вищевказаної ДТП та притягнено до адміністративної відповідальності.

Позивач відповідно до страхового акту №131964 від 26.10.2018 року визнав дорожньо-транспортну пригоду страховим випадком та прийняв рішення про сплату страхового відшкодування, згідно Розрахунку суми страхового відшкодування, у сумі 14 636 грн 16к., про що свідчать долучені до матеріалів справи копії платіжних доручень.

Як вбачається з матеріалів справи на момент ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця аварії застраховано у відповідача, що підтверджується полісом АМ/2435090.

Відносини в сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України регламентуються ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

В силу положень п. 2.1 ст. 2 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів громадян та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати громадянами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Стаття 979 Цивільного кодексу України визначає, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Статтею 4 Закону України "Про страхування" визначено, що майнові інтереси, які пов`язані із володінням, користуванням і розпорядженням майном, а також інтереси, пов`язані з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі (страхування відповідальності) віднесені до об`єктів страхування.

Абзацом 1 статті 9 Закону України "Про страхування" визначено, що страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов`язаний провести виплату при настанні страхового випадку.

Згідно статті 990 Цивільного кодексу України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Відповідно з абз. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

У зв`язку із настанням страхового випадку, на виконання умов Договору страхування серія PKS №1800143 від 24.01.18 позивач виплатив страхове відшкодування за пошкодження автомобіля марки "Subaru Forester", державний номер НОМЕР_1 , про що свідчить долучене до матеріалів справи копія платіжного доручення №19341 від 29.10.18 на суму 7254 грн 16к. Іншу частину страхового відшкодування в розмірі 7 382 грн 00к. зараховано у сплату недоплаченої частини страхової премії шляхом взаємозаліку із Управлінням по роботі з клієнтами АТ "Просто-страхування".

Заявою про страхове відшкодування №04-126 від 17.01.2019 року позивач звернувся до відповідача про відшкодування страхових коштів в сумі 14 636 грн 16к.

Однак вимоги викладені в даному звернені відповідачем виконані не були, що і стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

За наведених обставин, суд виходить з наступного.

Згідно з ч.1 ст.1166 Цивільного кодексу України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За приписами ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Як визначено у п.22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю , майну третьої особи.

Згідно полісу №АМ/2435090 ліміт відповідальності відповідача за шкоду, заподіяну майну складає 100 000 грн 00к., франшиза - 0 грн.

За наведеного, враховуючи те, що ПАТ "Просто-страхування" виплатило страхувальнику страхове відшкодування, а цивільно-правова відповідальність особи, яку визнано винною у заподіянні шкоду, застрахована у ПАТ "СК "Галицька", то в силу наведених положень закону до позивача перейшло право вимоги до відповідача (суброгація).

З огляду на вимоги ч.ч.1,3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 86 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

З аналізу наведеного вище суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог та таких, що підлягають задоволенню.

Щодо витрат, пов`язаних з правничою допомогою, то суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України).

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (ч. 1 ст. 124 ГПК України).

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (ч. 1 ст. 16 ГПК України).

Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч. 2 ст. 16 ГПК України).

Пунктом 1 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно зі ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

В ч. 4 ст. 126 ГПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 ГПК України).

Згідно з пунктом 2 частини 4 статті 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на позивача.

Частиною 8 статті 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При поданні позову, позивач у позовній заяві просить відшкодувати йому витрати на професійно-правничу допомогу в розмірі 4000 грн 00к.

На підтвердження понесених ним зазначених вище витрат відповідач надав копії Договору про надання правової допомоги №23 від 03.01.2019 року, Реєстру справ від 19.03.2019 року (Додаток №1 до Договору), Акту виконаних робіт від 29.03.2019 року, Детального опису робіт (наданих послуг) від 29.03.2019 року (Додаток №1.5 до Договору №23 від 03.01.2019), платіжних доручень №4297 та №4298 від 07.03.2019 року про оплату адвокату послуги.

З огляду на вимоги частин 1,3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (частини 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Суд, розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу адвоката, зазначає, що надані позивачем копій Договору про надання правової допомоги №23 від 03.01.2019 року, Реєстру справ від 19.03.2019 року (Додаток №1 до Договору), Акту виконаних робіт від 29.03.2019 року, Детального опису робіт (наданих послуг) від 29.03.2019 року (Додаток №1.5 до Договору №23 від 03.01.2019), платіжних доручень №4297 та №4298 від 07.03.2019 року в їх сукупності є достатніми доказами на підтвердження наявності підстав для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі, оскільки цей розмір судових витрат доведений, документально обґрунтований та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат та їх співрозмірності у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

За наведеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для відшкодування позивачу за рахунок відповідача витрат на професійну правничу допомогу в суді у розмірі 4000 грн 00к.

Судовий збір, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, слід покласти на відповідача.

Керуючись ст. 2, 22 Закону України „Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст. 1, 4, 9 Закону України "Про страхування", ст. 979, 988, 990, 993, 1166, Цивільного кодексу України, ст. ст.13, 73, 74, 77, 86, 123, 126, 129, 165, 176, 233, 237, 238, 240, 241, 252, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в :

позов Приватного акціонерного товариства "Просто-страхування" до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Галицька" про стягнення страхового відшкодування в розмірі 14 636 грн 16 к. - задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Галицька" (вул. Василіянок, 22, м. Івано-Франківськ, код 22186790) на користь Приватного акціонерного товариства "Просто-страхування" (вул. Герцена, 10, м. Київ, код 24745673) - 14 636 грн 16 к. (чотирнадцять тисяч шістсот тридцять шість гривень шістнадцять копійки) - страхового відшкодування, 1921 грн 00к. (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну гривню) - витрат по сплаті судового збору та 4000 грн 00к. (чотири тисячі гривень) - витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Західного апеляційного Господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Фанда О. М.