ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" липня 2019 р. Справа №914/2367/18

м. Львів

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:

Головуючий суддя: Бойко С.М.,

суддів: Бонк Т.Б.,

Якімець Г.Г.,

розглянув апеляційну скаргу приватного підприємства Клінінг-Про б/н від 13.05.2019

на рішення Господарського суду Львівської області від 15.04.2019 суддя: Гоменюк З.П. м. Львів, повний текст рішення складено 23.04.2019

за позовом акціонерного товариства Банк Альянс, м. Київ

до відповідача приватного підприємства Клінінг-Про, м. Львів

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача акціонерного товариства Укрпошта, м. Київ

про стягнення заборгованості в розмірі 49 175,66 грн.

В С Т А Н О В И В:

короткий зміст позовних вимог.

У січні 2019 року акціонерне товариство Банк Альянс (надалі АТ Банк Альянс) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача акціонерного товариства Укрпошта (надалі АТ «Укрпошта») звернулось в Господарський суд Львівської області з позовом до приватного підприємства Клінінг-Про (надалі ПП Клінінг-Про) про стягнення заборгованості в розмірі 49 175,66 грн., а саме: 47000,00 грн. сплаченого гарантійного платежу, 1004,38 грн. - 30 % річних, 1171,27 грн. пені, з них: 12,38 грн. - пеня за прострочення сплати процентів, 1158,90 грн. - пеня за прострочення сплати заборгованості.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що відповідачем порушено зобов`язання за договором про надання банківської гарантії № 2039-18 від 17.04.2018 щодо відшкодування позивачу виплаченої банківської гарантії ПАТ Укрпошта (правонаступником якого є АТ Укрпошта) за договором № 070518-03/125Пі від 07.05.2018.

Правовою підставою позову позивач зазначає ст.ст. 526, 527, 530, 536, 550, 551, 560, 562, 569, 599, 629 Цивільного кодексу України, ст. ст. 173, 193, Господарського кодексу України.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 15.04.2019 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ПП Клінінг-Про на користь АТ Банк Альянс заборгованість у розмірі 47 000,00 грн., пеню в розмірі 1076,71 грн., проценти в розмірі 1004,38 грн. та 1758,61 грн. в рахунок відшкодування сплаченого судового збору.

Рішення суду першої інстанції в частині здоволених позовних вимог обгрунтовано тим, що відповідач неналежним чином виконав свої зобов`язання за договором(яким саме договором) в частині відшкодування позивачу виплаченої банківської гарантії ПАТ Укрпошта (правонаступником якого є АТ Укрпошта).

В решті позовних вимог про стягнення з ПП Клінінг-Про на користь АТ Банк Альянс 94,56 грн. пені відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що здійснений позивачем розрахунок, не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки датою прострочення виконання зобов`язання слід вважати 08.11.2018 (враховуючи лист від 06.11.2018, яким позивач вимагав від відповідача сплати суми регресу за договором гарантії не пізніше 07.11.2018). У зв`язку з наведеним, суд першої інстанції здійснив власний розрахунок та встановив, що стягненню з відповідача підлягає пеня у розмірі 1076,71 грн., з них: 10,52 грн. - пеня за прострочення сплати процентів, 1066,19 грн. - пеня за прострочення сплати заборгованості.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі відповідач просив скасувати зазначене рішення та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю, у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції обставинам справи, порушенням норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Відповідач зазначає, що судом першої інстанції безпідставно та передчасно задоволено позов без врахування того, що відповідачем подано позов про визнання недійсним договору за № 070518-03/125Пі від 07.05.2018 в забезпечення виконання якого укладено договір про надання гарантії за № 2039-18 від 17.04.2018 стягнення за яким є предметом розгляду даного спору.

Узагальнені доводи та заперечення позивача.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач погодився з висновками місцевого господарського суду та навів мотиви, аналогічні викладеним в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення місцевого господарського суду без змін.

Третя особа не скористалася своїм правом, наданим ст. 263 ГПК України, відзиву на апеляційну скаргу не подала.

У відповідності до приписів ч. 10 ст. 270 ГПК України вказана апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції розглядається без повідомлення учасників справи.

Згідно з ст. 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи і заперечення, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування судом першої інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно встановлених судом першої інстанції та неоспорених обставин, а також обставин, встановлених судом апеляційної інстанції, і визначених відповідно до них правовідносин вбачається, що 17 квітня 2018 року між АТ Банк Альянс (далі - банк, гарант) та ПП Клінінг-Про (далі - принципал) укладено договір про надання гарантії за № 2039-18, відповідно до умов якого за заявою принципала банк надає на користь банефіціара (ПАТ Укрпошта (правонаступником якого є АТ Укрпошта)) гарантію, за якою зобов`язується сплатити бенефіціару на його письмову вимогу грошову суму у разі гарантійного випадку та дотримання умов гарантії та цього договору.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України унормовано, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 202, ст. 205 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

Відповідно до частин 1, 2 статті 200 Господарського кодексу України гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управненої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов`язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов`язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні. Зобов`язання за банківською гарантією виконується лише на письмову вимогу управненої сторони.

Згідно зі статтею 560 ЦК України за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Відповідно до різділу І Положення про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 №639 (надалі - Положення), визначено, що гарантія - це спосіб забезпечення виконання зобов`язань, відповідно до якого банк-гарант приймає на себе грошове зобов`язання перед бенефіціаром (оформлене в письмовій формі або у формі повідомлення) сплатити кошти за принципала в разі невиконання останнім своїх зобов`язань у повному обсязі або їх частину в разі пред`явлення бенефіціаром вимоги та дотримання всіх вимог, передбачених умовами гарантії. Зобов`язання банку-гаранта перед бенефіціаром не залежить від основного зобов`язання принципала (його припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли посилання на таке зобов`язання безпосередньо міститься в тексті гарантії. Гарантійний лист - це гарантія, що оформлена належним чином на паперовому носії.

Отже, спірні правовідносини виникли з укладеного між сторонами договору, який за своєю правовою природою є договором про надання гарантії.

Відповідно до умов наданої гарантії позивач взяв на себе безвідкличні та безумовні зобов`язання виплатити ПАТ Укрпошта (правонаступником якого є АТ Укрпошта)будь-яку суму в межах загальної суми гарантії (47 000,00 грн.) протягом п`яти банківських днів після дня отримання від бенефіціара оригіналу належно оформленої письмової вимоги, яка буде містити твердження, що принципал не виконав або неналежним чином виконав свої зобов`язання за договором, із зазначенням суті невиконаних принципалом зобов`язань та суми, яку бенефіціар вимагаєте сплатити, надіслана на поштову адресу гаранта: Україна, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 50. (п.3.5 договору).

Умовами гарантії також передбачено, що письмова вимога бенефіціара повинна бути пред`явлена гаранту до закінчення строку гарантії, тобто не пізніше 31.05.2019 включно (п.3.2 договору).

Судом з`ясовано, що за результатами тендерних торгів між ПП «Клінінг-Про» та ПАТ Укрпошта (правонаступником якого є АТ Укрпошта) укладено договір №070518-03/125Пі від 07.05.2018, предметом якого є виконання робіт з Комплексні послуги з прибирання будівель і споруд ПАТ Укрпошта розташованих за адресою: м.Київ, вул. Хрещатик, 22, код ДК 021:2015:90910000-9 Послуги з прибирання в обсягах, згідно з додатком №1 до цього договору, включаючи хімічні (мийні) засоби, інші санітарно-гігієнічні засоби, вироби з паперу санітарно-гігієнічного призначення та інші матеріали, які використовуються під час надання послуг в будівлях і спорудах ПАТ Укрпошта, затвердженої протоколом засідання тендерного комітету від 21.02.2018, головою тендерного комітету Бігун Н ОСОБА_1 . (Ідентифікатор закупівлі UА-2018-02-21-001998-е).

ПП «Клінінг-Про» не виконало зобов`язання за вищевказаним договором, передбачені договором, послуги не надало.

26.10.2018 бенефіціар звернувся до гаранта із вимогою за вих. №421-1164 від 24.10.2018 про сплату гарантійного платежу за гарантією в сумі 47000,00 гривень, яка містила твердження, що принципал не виконав своїх зобов`язань за договором, із зазначенням суми та суті невиконаних принципалом зобов`язань.

На виконання вимог п.3.5. договору гарантії, позивач письмово повідомив принципала (відповідача) про отримання вимоги бенефіціара з направленням копій документів, доданих до вимоги (повідомлення за вих. №21.2/2-2313 від 29.10.2018)

02.11.2018 позивач отримав відповідь принципала (вх. №05/8390 від 02.11.2018) на вищезазначене повідомлення, відповідно до якої принципал повідомив про оскарження договору №070518-03/125Пі від 07.05.2018 з проханням зупинити розгляд вимоги бенефіціара.

З врахуванням викладеного, на підставі договору гарантії позивач, здійснивши аналіз вимоги бенефіціара, 05.11.2018 видав на користь бенефіціара банківську гарантію №2039-18 від 17.04.2018 р. на суму 47000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1 від 05.11.2018, з метою забезпечення невиконання або виконання неналежним чином принципалом договору, згідно з тендерною документацією відкриті торги Комплексні послуги з прибирання будівель та споруд ПАТ Укрпошта розташованих за адресою: м.Київ, вул. Хрещатик, 22, код ДК 021:2015:90910000-9 Послуги з прибирання, затвердженої протоколом засідання тендерного комітету від 21.02.2018 року, головою тендерного комітету Бігун Н.В. (Ідентифікатор закупівлі UА-2018-02-21-001998-е).

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії. Вимога кредитора до гаранта про сплату грошової суми відповідно до виданої ним гарантії пред`являється у письмовій формі. До вимоги додаються документи, вказані в гарантії. У вимозі до гаранта або у доданих до неї документах кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією. Кредитор може пред`явити вимогу до гаранта у межах строку, встановленого у гарантії, на який її видано (частини 1-4 статті 563 ЦК України).

Отже, у відносинах за гарантією беруть участь три суб`єкти - гарант, бенефіціар та принципал. Забезпечувальна функція гарантії полягає у тому, що вона забезпечує належне виконання принципалом його обов`язку перед бенефіціаром.

Гарантія - це односторонній правочин, змістом якого є обов`язок гаранта сплатити кредитору-бенефіціару грошову суму відповідно до умов гарантій у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією. Тобто, гарантія створює зобов`язання тільки для гаранта.

З вищезазначеного слідує, що обов`язок гаранта сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії настає за умови порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, та направлення кредитором письмової вимоги гаранту разом із зазначеними в гарантії документами. За відсутності однієї із вказаних умов відповідальність гаранта не настає.

Разом з тим, суд зазначає, що гарант має право на зворотну вимогу (регрес) до боржника в межах суми, сплаченої ним за гарантією кредиторові, якщо інше не встановлено договором між гарантом і боржником (ч. 1 ст. 569 ЦК України).

Відповідно до п. 4.4. договору гарантії позивач має нічим не обмежене право на зворотну вимогу до принципала (регрес) у розмірі суми гарантії, процентів та будь-яких витрат (збитків).

Згідно з п. 4.2. договору гарантії, якщо на вимогу бенефіціара банк (позивач) виплачує кошти за гарантією, принципал зобов`язаний протягом 1 (одного) робочого дня, повністю відшкодувати банку (позивачу) такі виплати та усі пов`язані з цим витрати банку (позивача), у валюті гарантії. До повного такого відшкодування принципал сплачує банку (позивачу) проценти від суми боргу в розмірі 30% (тридцять) процентів річних (за методом факт/факт (фактична кількість днів у місяці/фактична кількість днів у році-365(366) у валюті гарантії, за період з дати здійснення платежу по гарантії до моменту погашення принципалом суми боргу на належні рахунки банку (позивачу) за цим договором.

Виходячи з умов договору, гарант листом № 06.34/4-360 від 06.11.2018 звернувся до відповідача з вимогою про виконання зобов`язань за договором про надання банківської гарантії, в якій зазначив про необхідність сплатити гаранту суму заборгованості в розмірі 47000,00 грн. не пізніше 07.11.2018. Вказана вимога залишена відповідачем без відповіді та належного реагування.

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічно з ст. 193 ГК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За умовами ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З вищезазначених підстав, вимога про стягнення 47 000,00 грн. є обґрунтована, підтверджена матеріалами справи, не спростована, а тому суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції в цій частині.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не враховано те, що відповідачем подано позов про визнання недійсним договору за № 070518-03/125Пі від 07.05.2018 (в забезпечення виконання якого укладено договір про надання гарантії за № 2039-18 від 17.04.2018 стягнення за яким є предметом розгляду даного спору) колегія суддів вважає такими, що не спростовують обгрунтований висновок місцевого господарського суду про стягнення грошових коштів за договором про надання гарантії за № 2039-18 від 17.04.2018.

При цьому, суд зазначає, що рішенням Господарського суду м. Києва від 19.02.2019 в справі № 910/14765/18 в задоволенні позову ПП «Клінінг-Про» до ПАТ «Укрпошта» про визнання недійсним договору за № 070518-03/125Пі від 07.05.2018 відмовлено. Зазначене рішення залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 21.05.2019.

Щодо вимоги про стягнення пені та процентів, суд зазначає, що позивач на підставі п. 5.1 договору гарантії просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 1171,27 грн., з яких: 12,38 грн. - пеня за прострочення сплати процентів, 1158,90 грн. - пеня за прострочення сплати заборгованості.

Відповідно до п. 1 ст.216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з п. 1 ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до п. 1 ст. 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (ч.1. ст.550 ЦК України).

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частина 2 ст.551 ЦК України визначає, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Сторони можуть домовитись про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків передбачених законом.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом зокрема сплата неустойки.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем здійснено розрахунок заявленої до стягнення пені в розмірі 1158,90 грн. - за прострочення сплати заборгованості та 12,38 грн. - пені за прострочення сплати процентів за період з 06.11.2018 по 30.11.2018.

Перевіривши розрахунок пені щодо стягнення 1171,28 грн., суд вказав, що такий здійснено частково вірно, оскільки датою прострочення виконання зобов`язання слід вважати 08.11.2018 (враховуючи лист від 06.11.2018, яким позивач вимагав від відповідача сплати суми регресу за договором гарантії не пізніше 07.11.2018), а тому, правильним та обґрунтованим є нарахування пені починаючи з 08.11.2018 на суму 1076,71 грн., з них: 10,52 грн. - пеня за прострочення сплати процентів, 1066,19 грн. - пеня за прострочення сплати заборгованості.

Також, позивач просив стягнути з відповідача1004,38 грн. - 30% річних, нарахованих у відповідності до п. 4.2. договору гарантії.

У відповідності до ст. 536 Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Отже, враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вимога про стягнення процентів є обгрунтованою та підлягає до задоволення судом.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

З огляду на наведене, аргументи, викладені позивачем у відзиві на апеляційну скаргу про заперечення доводів апеляційної скарги є такими, що відповідають встановленим обставинам по справі.

Апелянтом не спростувано наведених висновків суду першої інстанції, які тягли б за собою наслідки у вигляді скасування прийнятого судового рішення та не доведено неправильного застосування норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують встановлені місцевим господарським судом обставин по справі та його правильні висновки, а тому апеляційна скарга приватного підприємства Клінінг-Про підлягає залишенню без задоволення, а рішення Господарського суду Львівської області від 15.04.2019 - без змін.

Відповідно до ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Якщо одна із сторін визнала предявлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 191 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1-3 статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ГПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, порядок сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються Законом України від 8 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір».

Враховуючи залишення апеляційної скарги без задоволення, апеляційний господарський суд дійшов до висновку про залишення за апелянтом судового збору в розмірі 2 643,00 грн., який сплачений згідно з квитанцією за № ПН1087 від 30.05.2019.

Керуючись ст. ст. 236, 269, 270, 275, 276, 281-284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу приватного підприємства Клінінг-Про б/н від 13.05.2019 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Львівської області від 15.04.2019 у справі №914/2367/18 залишити без змін.

Судовий збір в розмірі 2 643,00 грн. залишити за апелянтом.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення згідно зі ст.ст. 286-289 ГПК України.

Справу скерувати на адресу місцевого господарського суду.

Головуючий-суддя: Бойко С.М.

Судді: Бонк Т.Б.

Якімець Г.Г.