РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.07.2019Справа № 910/7153/19
Суддя Господарського суду міста Києва Трофименко Т.Ю., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) представників сторін справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародна логістична компанія Даар" (07400, Київська обл., м. Бровари, вул. Незалежності, буд. 31, офіс 406)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Продукт" (01001, м.Київ, вул. Мала Житомирська, буд. 16/3)

про стягнення 111 510, 30 грн.,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Товариство з обмеженою відповідальністю "Міжнародна логістична компанія Даар" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Продукт" про стягнення 111 510, 30 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані завданням відповідачем збитків шляхом пошкодженення автомобілем будівлі третьої особи (клієнта) під час виконання Договору № 02/02/18 на транспортні послуги від 02.02.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.06.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №910/7153/19, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Ухвала про відкриття провадження у справі від 06.06.2019 була надіслана на адреси сторін рекомендованим листом, що підтверджується поверненням на адресу суду рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення позивачу та відповідачу.

Відповідно до статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки відповідач у встановлений строк не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, Суд вважає, що справа може бути розглянута за наявними у ній матеріалами відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ

02.02.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Міжнародна логістична компанія Даар" (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Бест Продукт" (виконавець) укладено Договір № 02/02/18 на транспортні послуги, за умовами п. 1.1 якого замовник замовляє, а виконавець зобов`язується надати транспортні послуги з вантажних перевезень згідно заявки Замовника.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначає, що 07.02.2019 на виконання умов вказаного Договору відповідач здійснював перевезення вантажу клієнта позивача - Приватного підприємства «Транс Логістик» (далі «Клієнт) (з яким позивачем було укладено Договір № 1509 від 21.03.2017 на перевезення вантажів). Під час здійснення даного перевезення автомобіль НОМЕР_6/ НОМЕР_1 (водій ОСОБА_1 ), яким здійснювалося перевезення і який перебував у володінні відповідача на підставі Договору позички (безоплатного користування автомобілем), пошкодив майно, а саме, стінові сандвіч-панелі складської будівлі № 3 зони паркування ТОВ «Логістик Юніон», що підтверджується відеозаписом із камер спостереження, фотокартками щодо пошкодженої будівлі та Актом виявлення пошкодження № 05-02-1 від 07.02.2018. Оскільки позивачем було погашено суму заподіяних відповідачем збитків шляхом заліку зустрічних однорідних вимог з Приватним підприємством «Транс Логістик» на суму 111 510,30 грн, позивач вважає, що має право зворотної вимоги (регресу) до відповідача, на якого і покладається обов`язок відшкодувати позивачу цю суму.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд зазначає таке.

Згідно зі статтею 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати внаслідок заподіяння шкоди суб`єкту або суб`єктом господарювання.

За загальним принципом цивільного права особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (частина перша статті 22 Цивільного кодексу України).

Правові підстави стягнення шкоди, заподіяння якої не пов`язано з порушенням договірних зобов`язань, регулюється главою 82 Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Зобов`язання, які виникають між сторонами внаслідок заподіяння даної шкоди, є позадоговірними (деліктними), єдиною підставою яких є правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для настання відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача, г) вина.

Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо). У відносинах, що розглядаються, шкода - це не тільки обов`язкова умова, але й міра відповідальності, оскільки за загальним правилом статті, що коментується, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі. Мова йде про реальну шкоду та упущену вигоду (ст. 22 ЦК України).

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди. Відсутність у діях особи умислу або необережності звільняє її від відповідальності, крім випадків, коли за нормами ЦК відповідальність настає незалежно від вини.

Відповідно до ст. 1187 Цивільного кодексу України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов`язана відшкодувати її на загальних підставах.

Якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Отже, за змістом зазначеної норми закону володілець джерела підвищеної небезпеки несе відповідальність за шкоду, яка є наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини володільця джерела підвищеної небезпеки у її заподіянні. На володільця джерела підвищеної небезпеки не може бути покладено обов`язок з відшкодування такої шкоди лише в разі, якщо буде встановлено, що вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Як встановлено Судом, спір у даній справі виник у зв`язку із відшкодуванням позивачем збитків на суму 111 510,30 грн, завданих відповідачем майну Товариства з обмеженою відповідальністю «Логістик Юніон» під час здійснення перевезення вантажу за замовленням позивача відповідно до Договору № 1509 на перевезення вантажів від 21.03.2017.

Проте, Суд зазначає, що позивачем всупереч не доведено належними, допустимими та достатніми доказами відповідно до статей 76, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України наявності підстав для покладення на відповідача відповідальності у вигляді стягнення збитків в порядку регресу, з огляду на таке.

Насамперед Суд вказує, що поданими позивачем доказами не підтверджується його доводи про здійснення відповідачем перевезення вантажу клієнта позивача - Приватного підприємства «Транс Логістик» та пошкодження відповідачем в особі водія транспортного засобу стінових сандвіч-панелей складської будівлі зони № 3 паркування Товариства з обмеженою відповідальністю «Логістик Юніон».

Так, відповідно до Заявки № 22 від 07.02.2018 до Договору № 02/02/18 від 02.02.2018, адреса подачі під завантаження - Таврійськ, адреса розвантаження - Красилівка, місце та адреса вивантаження - по ТТН.

Згідно з долученою до матеріалів позову товарно-транспортною накладною № 82 від 07.02.2018, автомобільний перевізник - Приватне підприємство «Транс Логістик», замовник - Фермерське господарство з відокремленою садибою «Зоря Каховщини», вантажоодержувач - Товариство з обмеженою відповідальністю «АТБ - Маркет», пункт навантаження - с. Кам`янка, Каховський р-н, пункт розвантаження - Київська обл., Броварський р-н, с. Красилівка.

Суд звертає увагу, що у вказаній товарно-транспортній накладній Приватне підприємство «Транс Логістик» зазначено як автомобільний перевізник. При цьому, будь-яких доказів на підтвердження господарських відносин між позивачем та вказаною особою як його клієнтом в матеріали справи не подано.

Натомість, у Акті № ВЕ 05-02-1 виявлення пошкоджень 07.02.2018 зазначено таке: місце складання: Логістичний центр, масив № 2 , ділянки № 11 , № 12 , № 13 , що розташований за адресою: Одеська обл., Біляївський район, с/рада Нерубайська (далі - Об`єкт), комісія у складі: представники ТОВ «ІНРАЙС ДЕВЕЛОПМЕНТ» (орендодавець), представники ТОВ «Логістик Юніон» (орендаря), представники відділу охорони ФОП « Бурянчик В.М. » склали цей Акт про те, що 05.02.2018 на об`єкті, який орендує ТОВ «Логістик Юніон» виявлені наступні пошкодження: місце пошкодження: Складська будівля №3 Зона паркування ТОВ "Логістик Юніон"; опис пошкодження: механічне пошкодження стінових сєндвіч-панелей ТПК (стінова 150 MB 1180 мм термо замок С 0,5 PS/C 0,45 PS м 9006 сріблястий / т 9003 білий, L - 5980мм) у вигляді вертикальної вм`ятини розміром: Н- 5200мм, L-4130мм, В-7мм в районі зони паркування ТОВ «Логістик Юніон», осі 2/2-Ж1. У зв`язку з пошкодженням сєндвіч-панелей потрібно замінити; пошкодження Об`єкту, зазначені в п.1 Акту, стались з вини водія ОСОБА_1 , прибулого на автомобілі ДАФ держ. номер НОМЕР_6 / НОМЕР_1 за заявкою ТОВ «Логістик Юніон» від 02.02.18р. для завантаження.

Дослідивши указаний Акт, Суд не приймає його в якості належного доказу, оскільки, по-перше, місце пошкодження об`єкту не збігається із жодною адресою (а ні навантаження, а ні розвантаження), вказаною у товарно-транспортній накладній № 82 від 07.02.2018, по-друге, Товариство з обмеженою відповідальністю «Логістик Юніон» відсутнє серед осіб, які є учасниками перевезення відповідно до товарно-транспортної накладної № 82 від 07.02.2018, по-третє, Товариство з обмеженою відповідальністю "Бест Продукт" не значиться у жодній графі цього акта, а натомість значиться лише водій ОСОБА_1 , по-четверте, вказаною особою цей акт від імені Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Продукт" не підписано, а докази відмови від його підписання, так само як і запрошення для його підписання відповідача, в матеріалах справи відсутні.

Тобто, Суд доходить висновку, що вказаний Акт складено в односторонньому порядку особами, встановити наявність господарських відносин з якими позивача та відповідача у даній справі не видається за можливе у зв`язку з відсутністю відповідних доказів.

Окрім того, Суд не вважає належними доказами у даній справі фотознімки пошкодження, оскільки на підставі цих знімків жодним чином не видається за можливе встановити, що на них зображено саме пошкоджене майно Товариства з обмеженою відповідальністю «Логістик Юніон» та обставин його пошкодження.

Що стосується відеозапису із камер спостереження, наданого позивачем на цифровому носії інформації - компакт-диску, то цей доказ Суд також відхиляє, оскільки відсутня можливість перегляду вміщеного на ньому запису у зв`язку з тим, що такий диск було надано до суду у пошкодженому вигляді та непридатному для відтворення.

Поряд з викладеним, Суд також не вважає достатнім доказом суми понесених збитків у даній справі подану позивачем Калькуляцію вартості відновлювальних робіт, складену ТОВ «А2 Констракшн», оскільки калькуляція - це лише розрахунок вартості робіт. Натомість, будь-яких первинних документів на підтвердження виконання робіт з відновлювального ремонту пошкодженого майна та оплати їх вартості на суму, вказану у Калькуляції, в матеріали справи не подано.

Окрім того, Суд також не приймає Акту заліку зустрічних однорідних вимог (до Договору № 1509 від 21.08.2018) як належний та достатній доказ здійснення позивачем відшкодування, оскільки цей Акт складений між Приватним підприємством «Транс Логістик» та Товариством з обмеженою відповідальністю "Міжнародна логістична компанія Даар", в той час, як пошкоджене майно Товариства з обмеженою відповідальністю «Логістик Юніон», а правових підстав здійснення такого зарахування позивачем не наведено. Разом з тим, в матеріалах справи також відсутня претензія № Т-2018-000385 від 13.06.2018, на яку міститься посилання у вказаному акті.

Отже, на підставі викладеного Суд зазначає, що подані позивачем докази не підтверджують викладені у позові обставини пошкодження майна відповідачем Товариства з обмеженою відповідальністю «Логістик Юніон» та вартість такого пошкодження.

Поряд з викладеним, Суд також зазначає, що позивачем у встановленому законодавством порядку не наведено правових підстав для відшкодування замість відповідача нанесеної ним майну третьої особи шкоди під час перевезення, з огляду умови укладеного між сторонами договору та ч. 2 ст. 1187 ЦК України, за якою шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, Суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ

У задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 30.07.2019

Суддя Т.Ю. Трофименко