ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"05" серпня 2019 р. Справа № 911/1951/19

м. Київ, вул. С. Петлюри, буд. 16/108

господарський суд Київської області

без виклику представників сторін

Господарський суд Київської області, одноособово, у складі судді Саванчук С.О., розглянувши заяву (вх. № 186/19 від 02.08.2019) Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротехніка» про вжиття заходів забезпечення позову у справі № 911/1951/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротехніка»

08200, Київська обл., м. Ірпінь, вул. Шевченка, буд. 7, кв. 183,

до Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Фінпорт»

02002, м. Київ, вул. Є. Сверстюка, буд. 19, оф. 23,

про визнання договорів іпотеки недійсними

встановив:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява (вх. № 2019/19 від 02.08.2019) Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротехніка» до Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Фінпорт» про визнання договорів іпотеки недійсними, позовні вимоги обґрунтовані відсутністю у директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротехніка» повноважень на укладення спірних договорів.

Крім того, разом з позовною заявою надійшла заява (вх. № 186/19 від 02.08.2019) про забезпечення позову, яка обґрунтована тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Фінпорт» - 19.04.2019 здійснило реєстрацію права власності на нерухоме майно позивача, що було передано в іпотеку для забезпечення основного зобов`язання та здійснює дії з підготовки відчуження вказаного майна.

За результатами розгляду заяви про забезпечення позову, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до вимог частини 1 статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з частиною 2 статті 136 Господарського процесуального кодексу України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору, а згідно з пунктом 10 цієї статті - також іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Суд відзначає, що забезпечення позову полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів, є засобом, що призначений гарантувати виконання майбутнього рішення господарського суду та реалізації кожним права на судовий захист.

З урахуванням позиції, що викладена у пункті 1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову", судом враховано, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Відносно аргументів заявника про заборону Товариству з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Фінпорт» вчиняти будь-які дії щодо відчуження у будь-який спосіб, проведення реконструкції, передання в іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування, іншого обтяження нерухомого майна: земельної ділянки: № НОМЕР_1 , площею 0,2500 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; земельної ділянки № НОМЕР_2 , площею 0,2500 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; земельної ділянки № НОМЕР_3 , площею 0,1000 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; нежитлового приміщення, складу магазину площею 640 кв.м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , суд зазначає таке.

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна № 166060387 від 10.05.2019, що додана заявником до позовної заяви, судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Фінпорт» набула право власності на спірне нерухоме майно на підставі договору відступлення права вимоги за договором іпотеки, з урахуванням того, що договір відступлення права вимоги у визначеному законом порядку не оскаржувався та є чинним на момент розгляду заяви про забезпечення позову, з урахуванням презумпції правомірності правочину, встановленої статтею 204 Цивільного кодексу України, відсутні підстави для заборони власнику майна користуватись та розпоряджатись майном, що належить йому на праві власності.

Відносно аргументів заявника про заборону суб`єктам державної реєстрації, державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не виключно: державну реєстрацію права власності та інших речових прав, реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження стосовно вищезазначеного нерухомого майна, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви в цій частині, оскільки, крім того, державна реєстрація не являє собою правочину, а є лише засобом засвідчення державою правочинів, що вже вчинені, шляхом їх офіційного визнання.

Відносно тверджень заявника про відсутність необхідності у пропозиціях щодо зустрічного забезпечення у зв`язку із беззаперечною відсутністю таких збитків у спірних правовідносинах, судом враховано, що вжиття заходів зустрічного забезпечення не залежить від характеру позовних вимог, а відповідно до статті 141 Господарського процесуального кодексу України, є заходом для забезпечення відшкодування збитків, що можуть бути завдані відповідачу заходами забезпечення позову (у тому числі, упущеної вигоди).

Твердження заявника про однозначну непотрібність у даному випадку заходів зустрічного забезпечення не поділяються судом, оскільки йдеться про діяльность господарського товариства, обмеження якої може призвести до реальних збитків або упущеної вигоди, з огляду на обсяг дій, що заявлені до заборони, відтак, у разі задоволення вказаної заяви, може бути порушена збалансованість інтересів сторін.

Крім того, судом врахований характер об`єктів заборони - земельні ділянки, зважаючи на що, суд дійшов висновку, що невжиття заходів забезпечення позову не вплине на можливість виконання рішення суду, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, враховуючи, що матеріали заяви не містять обґрунтованих та підтверджених доказами фактів того, що невжиття заходів до забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а також те, що предмет позову та заявлені заходи забезпечення позову, по суті, є тотожними за змістом, відтак, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротехніка» (вх. № 186/19 від 02.08.2019) про забезпечення позову.

Керуючись статтями 136, 137, 139, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ухвалив:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротехніка» (вх. № 186/19 від 02.08.2019) про забезпечення позову у справі № 911/1951/19 відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею - 05.08.2019 та може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів.

Суддя С.О. Саванчук